АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/860/К/16 суддя Борис О.Н.
Категорія - 50 ( І ) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар - Чубіна А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину, до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.10.2013 року. Подружжя має малолітню дитину: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На час подання до суду позову шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені. Син проживає разом із позивачем, яка на даний час не працює враховуючи вік дитини та того, що їх спільний з відповідачем син часто хворіє. Відповідач в свою чергу матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча і має таку можливість.

Враховуючи зазначене та після уточнення позовних вимог у листопаді 2014 року, при цьому беручи до уваги те, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 13.10.2014 року і до досягнення сином, трирічного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 243,60 грн.

На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення суду, в частині визначеного судовим рішенням розміру аліментів, та просить зменшити їх з 1000 грн. до 500 грн. на місяць, посилаючись на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми процесуального права. Так апелянт зазначає, що він не відмовляється від обов'язку утримувати свою малолітню дитину та дружину. Однак при цьому, враховуючи те, що на момент ухвалення рішення суду відповідач ніде офіційно не був працевлаштований та мав мінливий нерегулярний заробіток, сплачував аліменти на утримання сина у сумі 1500 грн., вважає що розмір стягнутих оскаржуваним рішенням аліментів у сумі 1000 грн. є завищеним. Крім того наголошує і на тому, що він не отримував копії позовної зави, як і не був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючі частково позовні вимоги ОСОБА_1 й стягуючи аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн.., суд першої інстанції керувався ст. 84 Сімейного кодексу України та враховував згоду відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини в зазначеному у позові розмірі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 04.10.2013 року і зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації цивільного стану Державної реєстраційної служби КМУЮ, актовий запис № 744. (а.с.3)

Від шлюбу мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., батьком якого в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі - ОСОБА_2 (а.с. 4).

Малолітня дитина проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 й знаходиться на її утриманні, а сама позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. В той час як батько дитини проживає окремо.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.12.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття. (а.с.36)

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу розміру стягнутих аліментів на утримання дружини, які присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч.2, ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Частиною 4 ст.84 СК України не визначено для платника аліментів критеріїв можливості надавати матеріальну допомогу жінці, з якою проживає дитина.

Матеріалами справи встановлено, та сторонами не оспорюється, що відповідач ОСОБА_2 на час ухвалення оскаржуваного рішення суду не був офіційно працевлаштований, мав мінливий нерегулярний заробіток та сплачував аліменти в розмірі 1500 грн. на малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 12.03.2015 року відповідача було призвано до військової служби у зв'язку із мобілізацією, отримує військову заробітну плату близько 6 000 грн. на місяць, що підтвердила його представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 офіційно не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Відповідно до оглянутих в судовому засіданні документів, а саме медичних довідок, плану реабілітації дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які були надані позивачем суду апеляційної інстанції, їх спільна з відповідачем дитина є інвалідом з дитинства, має значну кількість важких хвороб (внутрішня гідроцефалія, менінгіт тощо), потребує постійного медичного лікування та турботи матері.(а.с.6-12)

Виходячи із вищенаведеного та зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, інтересів малолітньої дитини, для якої постійна присутність матері до трирічного віку дитини є життєво важливою обставиною, а також з урахуванням того,що відповідач є здоровим та працездатним, колегія суддів приходить до висновку, що він може надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку у визначеному судом розмірі, доводи апеляційної скарги, в цій частині висновків суду не спростовують.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує й те, що відповідач згідно його заяви не заперечував проти позову дружини, в тому числі щодо розмірі аліментів.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального закону, а саме не направлення та не належне повідомлення відповідача про розгляд справи, враховуючи його заяву (а.с. 23), про розгляд справи у його відсутності, яка датована 18.11.2014 року в день ухвалення рішення суду що переглядається.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції зазначені вище вимоги закону врахував та дійшов вірного висновку про задоволення заявленого ОСОБА_1 позову, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а лише зводяться до незгоди з його висновками.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303- 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська