Номер провадження: 22-ц/785/526/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси 03.02.2015 року звернулась ОСОБА_2 з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобовязання вчинити дії про зобовязання до належного виконання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 10.08.2007 року, оформленого між ОСОБА_2 та АКБ «УкрСиббанк». Позивачка просила суд зобовязати відповідача зарахувати погашення грошових зобовязань за договором у черговості, встановленій п. 1.6 договору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що її було повідомлено 25.07.2014 року у приміщенні банку про зарахування її платежу у якості нарахованих штрафних санкцій. Також позивач зазначає у позові, що відповідач в односторонньому порядку відмовляється або змінює умови укладених договорів, чим порушується ст.ст. 525, 526, 610 ЦК України. На думку позивача, відповідачем допущена помилка та допущені порушення у зарахуванні коштів відповідно до встановленої черговості погашення грошових зобовязань (а.с. 1-2).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2015 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про зобовязання вчинити дії, було відмовлено (а.с.223-224).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 25.12.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2015 року. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на незаконність та необґрунтованість рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що у березні 2014 року працівниками банку її було повідомлено, що для неї встановлено курс купівлі долара США для погашення кредитної заборгованості у розмірі 8,5 грн. за 1 долар США, терміном на 6 місяців. 25.03.2014 року апелянтом було здійснено черговий платіж відповідно до умов кредитного договору саме із розрахунків вищевказаного курсу долара США. Як зазначає апелянт в подальшому банк без будь-яких пояснень щомісяця збільшував курс долара США, так у квітні 2014 року курс був встановлений у розмірі 9,0 грн. за 1 долар США, у травні 2014 року 9,5 грн. за 1 долар США, у червні 2014 року 11,00 грн. за 1 долар США. 25.06.2014 року апелянт сплатила черговий платіж, який був зарахований у якості строкових процентів, а також строкової суми основного боргу. Апелянт вважає, що вона повинна була сплатити в червні 2014 року платіж у розмірі 291,29 доларів США, але банком їй були нараховані 306,13 доларів США. Вказану суму апелянт сплатила, але 25.07.2014 року в приміщенні банку апелянта було повідомлено про наявність простроченої заборгованості (т.1, а.с.227-229).

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу відхилити, звернув увагу на відсутність будь-яких порушень з боку банку. Крім того, пояснила, що оскільки позивачка є колишнім працівником відповідача, то їй добре відомо порядок зарахування грошових коштів, проведення розрахунків заборгованості, і тому вона могла пересвідчитись, що будь яких порушень з боку банку не було допущено, власно як і застування санкцій в строки вказані позивачкою.

Слухання справи неодноразово відклалось, проте позивачка в судове засідання до апеляційного суду не заявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів та вважає за необхідним зазначити наступне.

Судом першої інстанції правильно було встановлено, що 10 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нова назва ПАТ «УкрСиббанк») укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 56270,00 дол. США (т.1, а.с. 5-12). Кредит надавався для задоволення особистих потреб споживача придбання нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання зобовязання Банком в іпотеку прийнято квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором іпотеки від 10.08.2007 р. (т.1, а.с. 29-31). Також в забезпечення виконання кредитного договору між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки від 10.08.2007 року за № 133132 (т.1, а.с. 32-33).

В процесі виконання вказаного договору між сторонами виник спір щодо порядку врахування платежів, що сплачувались позивачкою (т.1, а.с. 76-77, 125, 184-186, 213-214).

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог (т.1, а.с. 224). При цьому вказав, що згідно з п. 9.9. укладеного між сторонами договору банк самостійно веде облік і здійснює розрахунок заборгованості. Дійсно, як вбачається з матеріалів справи на спростування заявлених позовних вимог представником відповідача було надано графік (т. 1, а.с. 117-122) та виписка по розрахункам по кредитному договору (т.1, а.с. 122-127), а також довідка розрахунок (т.1, а.с. 154-162), виписку (т.1, а.с. 186-202), які відповідають поданим позивачем копіям платіжних доручень (т.1, а.с. 33-74).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо односторонності розгляду справи судом першої інстанції колегія суддів виходить з того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, неправомірність розрахунків повинна доводити позивачка, яка фактично усунулась від цього, обравши позицію незгоди з посиланнями представника відповідача. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість позивачки перед банком виникла 25.07.2014 року (т.1, а.с.154-157, т.2, а.с. 10-14), проте штрафні санкції у вигляді пені були нараховані лише в вересні 2014 року по відсоткам; по тілу кредиту лише в лютому 2015 року, оскільки у позивачки за рахунок дострокового погашення чергових платежів виникла переплата (т.1, а.с. 122).

Відхиляючи посилання апелянта щодо невірності валютного курсу, то як вбачається з приєднаних до матеріалів справи угод (т.1, а.с.206-207), дії відповідача відповідають досягнутій сторонами угоді.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, колегія суддів відхиляє скаргу та залишає рішення суду першої інстанції на підставі ст. 308 ЦПК України без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 грудня 2015 року відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

М.В. Процик

ОСОБА_5