22-ц/775/298/2016(м)
Категорія 26 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Суддя доповідач Ткаченко Т.Б.
УХВАЛА

І м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі :

головуючого - Ткаченко Т.Б.

суддів - Песоцької Л.І., Мироненко І.П.

секретар - Брежнєв Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька, ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області про визнання постанови протиправною, зобовязання призначити та виплатити одноразову та щомісячну допомогу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька, ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі Донецької області, збільшив під час розгляду позовні вимоги, просив визнати протиправною та скасувати постанову ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька від 30 вересня 2002 року № 1373, зобовязати ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі Донецької області призначити одноразову допомогу у розмірі 14208 грн. та виплатити недоплачену суму у розмірі 6548 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, призначити щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 142,08 грн. та виплати недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що призначаючи йому страхові виплати, ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька не враховано, що підприємство - роботодавець позивача ОСОБА_4 обєднання «Донецьквугілля» Міненерго України (далі ВО «Донецьквугілля») не ліквідовано, а тільки було змінено назву одного з структурних підрозділів, тому відповідачем неправильно ідентифіковано роботодавця та призначено йому страхові виплати із розрахунку місячної тарифної ставки проходчика аналогічної професії (посади) у галузі, до якої належало ліквідоване підприємство, із розрахунку 383 грн. Позивач вважає, що відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховуючи довідку № 3-185 від 25 вересня 2002 року ВО «Донецьквугілля», в якому він отримав професійне захворювання, що спричинило страховий випадок, при середньомісячній заробітній платі проходчиків в розмірі 710 грн. 40 коп., він має право на страхові виплати з розрахунку зазначеної заробітної плати.

Взявши за приклад постанову відповідача від 30 вересня 2002 року № 1373, одноразова грошова допомога мала бути призначена позивачу у розмірі 14208 грн. (710,40 х 20). Оскільки позивач у 2002 році отримав 7660 грн. допомоги, то сума, яка підлягає доплаті складає 6548 грн. Перша щомісячна виплата мала складати 142,08 грн. (710,40 х 20%) На даний час страхова справа позивача перебуває на виконанні у ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі Донецької області Фонді в м.Маріуполі, яке має здійснити відповідний перерахунок регулярних страхових виплат.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька, ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі Донецької області про визнання протиправною та скасування постанови ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька від 30 вересня 2002 року № 1373, про зобовязання ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі Донецької області призначити одноразову допомогу у розмірі 14208 грн. та виплатити недоплачену суму у розмірі 6548 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, призначити щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 142,08 грн. та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду і посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріально та процесуального права, позивач просить апеляційний суд скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що Акт розслідування професійного захворювання не може бути доказом наявності або відсутності трудових правовідносин позивача з будь-якою юридичною особою.

Крім того, посилання в п.16 зазначеного акту, на те, що управління з ремонту ГШО станом на 2002 рік припинило роботу, жодним чином не доводить, що позивач, який звільнився з ДВО «Донецьквугілля» в 1996 році, працював на ліквідованому підприємстві.

Оскільки позивач з 1990 по 1996 роки працював на ДВО «Донецьквугілля», де отримав професійне захворювання, то зміни у структурі роботодавця, що відбулися після звільнення його з роботи, не можуть бути законною підставою відмови у призначенні страхових виплат, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати проходчиків ДВО «Донецьквугілля».

Інші посилання суду першої інстанції, якими обґрунтовується оскаржуване рішення, спростовуються матеріалами справи та обставинами наведеними у позові.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивача, який належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду за № 871 (а.с.196, 197).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, який підтримав апеляційну скаргу, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, заперечення представника відповідачів ОСОБА_6, який просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах заявленого позову і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька вірно призначено страхові виплати на підставі п.12 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 та застосовано місячну тарифну ставку прохідника згідно довідки ВО «Донецьквугілля» Міненерго України від 25 вересня 2002 року № 3-184 в розмірі 383 грн.

При цьому судом не прийнято до уваги посилання представника позивача в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 на довідку ДВО «Донецьвугілля» № 3-133 від 26 липня 2002 року, в якій зазначено, що середньомісячна заробітна плата проходчика в червні на шахтах обєднання складає 653,80 грн., оскільки, як встановлено судовими рішеннями апеляційної і касаційної інстанції, «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» до складу ДХК «Донвугілля» не ввійшло, тому підприємство ДВО «Донецьквугілля» не було роботодавцем і страхувальником позивача, та не є правонаступником «Управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання», внаслідок чого суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не доведені.

Ухвалюючи оскаржуване рішення судом не прийнято до уваги твердження представника позивача про те, що ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька не враховано, що підприємство-роботодавець позивача ОСОБА_4 обєднання «Донецьвугілля» Міненерго України не ліквідовано, а тільки було змінено назву одного із структурних підрозділів, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини в сенсі ст. 61 ЦПК України.

З таким висновком колегія суддів не може не погодитись.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-Х1V, в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон України № 1105) страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 30 жовтня 1990 року на підставі наказу № 678 к від 22 жовтня 1990 року було прийнято в якості підземного прохідника 5 розряду в Управління по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання. Згідно наказу № 67 к від 18 березня 1996 року позивача звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.126 128).

Згідно наказу Виробничого обєднання «Донецьвугілля» Міненерго України» від 01 жовтня 1992 року № 95, «Управління по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання» було реорганізоване в «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» (а.с.10 - 12).

11 квітня 2002 року ухвалою Господарського суду Донецької області за справою про банкрутство № 23/3-18Б ліквідовано юридичну особу «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного обладнання» (а.с.153).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду м.Донецька від 22 травня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 жовтня 2013 року, скасовано постанову Ворошиловського районного суду м.Донецька від 04 квітня 2012 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у частині визнання протиправною та скасування постанови ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька від 30 вересня 2002 року № 1373, зобовязання ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Калінівському районі м. Донецька призначити позивачу з 20 червня 2011 року по дату звернення, щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку у розмірі 130,76 грн. та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за час прострочення виплат з 20 червня 2011 року по дату звернення (а.с.54 -57, 147 151).

Наведеною постановою суду апеляційної інстанції та ухвалою касаційної інстанції встановлено, що згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області № 14/4-25/203 від 17 червня 2009 року, станом на 17 червня 2009 року «Державне підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» вилучено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідно до історичної довідки № 74/08 від 29 березня 2012 року архівного відділу Донецької міської ради, 10 червня 1998 року по справі № 23-3/18Б «Державне підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» за рішенням Арбітражного суду визнано банкрутом. Відкрита ліквідаційна процедура.

Відповідно до листа Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» № 7-36 від 27 лютого 2012 року на виконання наказу Мінвуглепрому від 09 жовтня 1996 року № 512 а «Про створення державної холдингової компанії «Донвугілля», шляхом реорганізації ВО «Донецьвугілля», приєднані до складу ДХК «Донвугілля» окремі підприємства згідно з додатком до наказу Мінвуглепрому від 09 жовтня 1996 року № 512 а. «Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного устаткування» до складу ДХК «Донвугілля» не ввійшло.

Згідно акту розслідування професійного захворювання за формою П-4 від 28 червня 2002 року, з яким позивач погодився та не оскаржував його, ОСОБА_2 отримано захворювання в результаті професійної діяльності як прохідника на підприємстві Управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання Донецького ВО по добичі вугілля МВП (а.с.154).

В п.16 зазначеного акту вказано, що з урахуванням того, що підприємство припинило свою роботу, то ніяких заходів з метою ліквідації та попередження професійних захворювань не пропонувати.

За висновком МСЕК від 25 липня 2002 року серія ДОН-02 № 0791269 ОСОБА_2 встановлена стійка втрата професійної працездатності 20% безстроково, та постановою ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м.Донецька від 30 вересня 2002 року позивачу призначено страхові виплати із розрахунку місячної тарифної ставки прохідника 383,00 грн. (а.с. 8- 9).

Відповідно до п.12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, в редакції на час звернення позивача за страховою виплатою (далі Порядок), якщо на дату звернення за страховою виплатою особа, яка має у зв'язку з ушкодженням здоров'я право на отримання страхових виплат, вже не працює на виробництві, з яким пов'язана втрата працездатності, середня заробітна плата обчислюється виходячи з середньої заробітної плати відповідного працівника (на дату подання потерпілим документів медико-соціальній експертній комісії для встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності) за тією професію (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), де працювала зазначена особа до моменту ушкодження здоров'я. У цьому разі за бажанням потерпілого середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат може обчислюватися відповідно до положення, затвердженого правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків за погодженням з Мінпраці.

У разі коли на час звернення за страховою виплатою у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи чи організації, страхові виплати розраховуються виходячи з діючої місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною місячною тарифною ставкою (посадовим окладом) аналогічної професії (посади), але не менш як розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом України на день виплати.

Пунктом 8 Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою правління Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань , від 01 листопада 2001 року № 439 чинного на час призначення позивачу страхових виплат), у разі, коли на час звернення за страховою виплатою, у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, страхові виплати розраховуються виходячи з діючої відповідної місячної тарифної ставки (посадового окладу) аналогічної професії (посади), у галузі до якої належало ліквідоване підприємство, установа, організація, але не менше розміру мінімальної заробітної плати на день розрахунку страхових виплат.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскільки, як правильно встановлено судом, ОСОБА_2 працював в Управлінні по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання ВО по видобутку вугілля «Донецьквугілля», яке було перейменовано в Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного обладнання ВО по видобутку вугілля «Донецьквугілля», де і отримав професійне захворювання, а в подальшому зазначене підприємство було ліквідоване відповідно до ухвали Господарського суду від 11 квітня 2002 року та вилучене є Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька вірно призначено страхові виплати на підставі п.12 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 та застосовано місячну тарифну ставку прохідника згідно довідки ВО «Донецьквугілля» Міненерго України від 25 вересня 2002 року № 3-184 в розмірі 383 грн., яка мається в матеріалах страхової справи, тобто була врахована середньомісячна ставка аналогічної професії, у галузі до якої належало ліквідоване підприємство.

Наведеними вище судовими рішеннями по справі про визнання протиправною та скасування постанови, зобовязання призначити позивачу щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку та виплатити недоплачені суми, в якій брали участь позивач та відповідач ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька, встановлено, що ДВО Донецьквугілля» не було роботодавцем і страхувальником позивача, та не є правонаступником «Управління по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання», тому підстав враховувати дані щодо середньомісячної заробітної плати прохідника на вказаному підприємстві при призначенні страхових виплат ОСОБА_2, які наведені в листах № 3-133 від 26 липня 2002 року (а.с.7), № 3-185 від 25 вересня 2002 року (а.с.108), у Фонду не було. Крім того, надані до матеріалів справи листи щодо середньомісячної заробітної плати прохідників шах ДВО «Донецьквугілля» не відповідають вимогам п.12 наведеного вище Порядку.

Оскільки ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька вірно призначено страхові виплати застосовуючи місячну тарифну ставку прохідника в розмірі 383 грн., не вбачається підстав і для задоволення позову ОСОБА_2 про зобовязання відповідача ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Маріуполі Донецької області призначити одноразову допомогу у розмірі 14208 грн. та виплатити недоплачену суму у розмірі 6548 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, призначити щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 142,08 грн. та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно і обєктивно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку, правильно застосував матеріальний закон і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду представником позивача не надано.

Таким чином, колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачає, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дна набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді Л.І.Песоцька

ОСОБА_7