Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/5054/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/1929/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Буряк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення коштів за придбаний товар,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дієса» про стягнення коштів за придбаний товар, посилаючись на те, що в період з 14.03.2015 року по 31.03.2015 року він через магазин «Ельдорадо», за готівкові кошти (по квитанціях) здійснював оплату за товар, який до теперішнього часу відповідач йому не надав.

Його як фізичну особу, що замовила продукцію для особистих побутових потреб, слід віднести до такої категорії, як споживач (ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Відповідач як виконавець в даних правовідносинах, протиправно не виконав зобовязання щодо передачі товару, визначеного договору купівлі-продажу.

30.04.2015 року він звернувся до відповідача з грошовою вимогою на суму 708 335 грн. 74 коп., яку відповідачем було проігноровано.

Він повідомив відповідача, що у випадку відмови в задоволені вимоги, договір купівлі-продажу вважається розірваним внаслідок грубого порушення істотних умов.

Посилаючись на те, що жоден з товарів йому не переданий, гроші не повернуто, просив суд стягнути з відповідача на його користь 708 335 грн. 74 коп. за придбаний товар та стягнути судові витрати по справі.

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що станом на 13 січня 2016 року сума коштів залишається неповернутою відповідачем, що призвело до збільшення нарахованих процентів за прострочення повернення грошових коштів та інфляційних втрат.

Зазначає, що відповідач повинен сплатити йому суму 708 335 грн. 74 коп. за придбаний товар, 55 250 грн. 19 коп. інфляції та 14 613 грн. 06 коп. відсотків річних.

З цих підстав остаточно просив суд стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 708 335 грн. 74 коп. за придбаний товар, індекс інфляції від простроченої суми в розмірі 55 250 грн. 19 коп., 3% річних у сумі 14 613 грн. 06 коп. та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь ОСОБА_4 суму коштів за придбаний товар у розмірі 708 335 грн. 74 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь ОСОБА_4 індекс інфляції від простроченої суми у розмірі 55 250 грн. 19 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь ОСОБА_4 3% річних у розмірі 14 613 грн. 06 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь держави судовий збір у розмірі 6 890 грн. 00 коп.

У апеляційній скарзі представник ТОВ «Дієса» - ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення та постановити ухвалу, якою провадження по справі закрити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що в період з 14.03.2015 року по 31.03.2015 року позивач через магазин «Ельдорадо», за готівкові кошти (по квитанціях) здійснював оплату за товар, який до теперішнього часу відповідач йому не надав, не виконавши зобовязання щодо передачі товару, визначеного договором купівлі-продажу.

30.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з грошовою вимогою на суму 708 335 грн. 74 коп., яку відповідачем було проігноровано.

У зазначеному зверненні позивач повідомив відповідача, що у випадку відмови в задоволені вимоги, договір купівлі-продажу вважається розірваним внаслідок грубого порушення істотних умов.

Допитавши свідків, дослідивши письмові докази, фіскальні чеки та інші, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

У засіданні апеляційної інстанції представник відповідач наполягав на тому, що зазначені вище кошти взагалі не надходили до каси товариства, що суперечить взагалі доводам апеляційної скарги, згідно якої позивач, саме у відповідача придбав вказаний вище товар, але при цьому діяв не як фізична особа, а фізична-особа підприємець, а тому і спір повинен розглядатися у господарському суді. При цьому представник відповідача взагалі не спростував наявність у матеріалах справи фіскальних чеків та інші висновки суду з цього приводу.

Неправильність визначених сум, які за висновками суду першої інстанції підлягають стягненню з відповідача на користь позивача взагалі не оспорювались у апеляційній скарзі.

У апеляційній скарзі, відповідач посилався на те, що між сторонами 23.02.2015 року було укладено договір № 15/839 про передачу товарно-матеріальних цінностей, згідно якого позивач виступав, як фізична особа-підприємець, але при цьому не надав жодного доказу, товар, який є предметом даного спору, був проданий відповідачем та придбаний позивачем саме за цим договором. ОСОБА_3 того, посилання апеляційної скарги в цій частині спростовується дослідженими судом у ході розгляду справи доказами.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги відносно того, що у даному випадку придбавши пральні машини позивач діяв, як фізична особа підприємець.

Так, кожний громадянин має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Тобто, громадянин, який бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого він набув з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки «підприємець».

Юридичний статус «фізична особа-підприємець» сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи, які випливають з її цивільної право-, та дієздатності.

Крім того, торгівельний обєкт у якому позивач придбав пральні машини не є ні складом товарним, ні магазин-складом, а тому не призначений для оптової торгівлі.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: