Справа № 442/5079/15 Головуючий у 1 інстанції: Івасівка А.П.
Провадження № 22-ц/783/553/16 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Крайник П.П.,

за участі судового секретаря: Куцика І.Б.,

представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року, з урахуванням ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Броницької сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Броницької сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його дружини ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позову зазначає, що фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, утримує будинок після її смерті, однак не придавав значення необхідності оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно, не мав на це кошти, а тому вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року у задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі зазначає про те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного і всебічного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт стверджує, що на час смерті його дружини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 він проживав у її будинку де проживає і по теперішній час, він також утримує житловий будинок і господарські будівлі у належному стані.

ОСОБА_2 зазначає також, що прийнявши спадщину по смерті спадкодавця, він не надавав значення реєстрації правовстановлюючих документів у державних органах, не був обізнаний в цьому, у зв'язку з чим він пропустив строк прийняття спадщини встановлений 1272 ЦК України.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції порушив його право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України та зазначає, що його обов'язковою частиною у спадщині є ? частина від спадкового майна ОСОБА_6.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 строком у один місяць (а.с. 67-69).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_7 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог з урахуванням письмових заперечень на скаргу відповідача ОСОБА_3, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, в супереч доводам апелянта, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Брониця Дрогобицького району Львівської області померла ОСОБА_6, після смерті якої відкрилась спадщина. (а.с.43)

Судом встановлено також, що за життя 02.07.2009 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Броницької сільської ради Білинською Л.М. р. №14, яким все своє майно заповіла онуці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42). такий заповіт не змінювався та є чинним.

Згідно довідки Броницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 31.08.2015 року №568, на день смерті ОСОБА_6 у житловому будинку АДРЕСА_1 дійсно проживала та проживає постійно і по даний час її онука ОСОБА_3 (а.с.41).

У відповідності до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України,ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В той же час, за змістом положень ст.15 ЦК України право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини за умови поважності причин пропуску строку для звернення з відповідною заявою.

Позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його дружини ОСОБА_6, вважає, що такий ним пропущено внаслідок незнання ним норм закону та внаслідок того, що він не придавав значення необхідності оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно. В той же час, позивач вважає, що фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті ОСОБА_6 проживав разом з не. та має право на обов'язкову частку, про що зазначив в апеляційній скарзі.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3 ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій, однак доказів на наявність таких труднощів ОСОБА_2 не представив і суд в процесі слухання справи не здобув, такі не представлено і в засідання апеляційного суду.

Окрім того, за ствердженням апелянта ОСОБА_2, такий, не дивлячись на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 її онукою ОСОБА_3 на підставі заповіту, має право на обов'язкову частку у спадковому майні та фактично таку прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем на момент її смерті.

При цьому, як встановлено судом, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що він звертався до нотаріуса у визначений законом спосіб для прийняття спадщини і що йому в цьому було відмовлено шляхом ухвалення нотаріусом відповідної постанови, згідно приписів ст. ст. 49, 50 Закону України «Про нотаріат».

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з чим погоджується і колегія суддів.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно і правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального і процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Крайник П.П.