РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/10920/15-ц

Провадження № 2/643/275/16

22.03.2016

Московський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Марченко О.М.,

при секретарі Накеурі І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Московського району департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради, Московський РВ в м. Харкові ГУ ГМС України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2015 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги наступним. На праві власності позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстровано три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5 та їх син ОСОБА_4 Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 року брак між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано, після чого відповідачка забрала свої речі та добровільно покинула спірну квартиру, при цьому забрала з собою неповнолітнього сина ОСОБА_4. Як власники майна, права яких порушені, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування № 246 в будинку № 14 по вул.. Гв. Широнінців в м. Харкові зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник ОСОБА_2 ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11 серпня 2015 року, в судовому засіданні позов підтримали, на його обґрунтування навели доводи, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, в звязку з чим, суд виносить заочне рішення.

Представник третьої особи, служба у справах дітей Московського району департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказала, що позивачами не доведені жодні обставини, на які ті посилалися в позовній заяві, тоді як подані докази взагалі не відповідають встановленим цивільно процесуальним законодавством вимогам. Крім того при задоволенні позову дитина залишиться без житла і будуть порушенні її права.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона не знає де на даний час проживає відповідачка ОСОБА_3, разом зі свої неповнолітнім сином ОСОБА_4, однак знає, що ОСОБА_3О забрала всі свої речі, зі спірної квартири.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він є сусідом позивачів, знає, що відповідачка зі своїм сином виїхали до Полтавської області. В осатаній раз він бачив відповідачку, котра приїхала до спірної квартири та забрала всі свої речі

Дослідивши подані позивачем документи, вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, свідків, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і под.

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 24.01.2000 року № 1224 квартира АДРЕСА_2 належить на праві часткової власності по 1/2 частині за кожним позивачем по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до пункту 34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р.№ 5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК).

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці № 34 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2, його колишня дружина ОСОБА_3 та їх неповнолітній син ОСОБА_4.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 року брак між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Даним рішенням було встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо.

Відповідно до відповіді директора Лохвицької гімназії № 1 Полтавської області ОСОБА_4 навчається в даній гімназії з 01.09.2014 року по теперішній час.

Звертаючись до суду з дійсним позовом позивач просить суд визнати відповідачів втратившими право користування спірною квартирою, оскільки вони там не проживають більше року, а їх подальша реєстрація у квартирі перешкоджає позивачам у розпорядженні належною їм власністю. Суд вважає такі вимоги позивача цілком обґрунтованими.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач не надала суду належних доказів поважності своєї відсутності у спірній квартирі, чим не виконала вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом таких доказів не встановлено при розгляді справи.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 тривалий час, а саме з березня 2014 року, за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, та приймаючи до уваги, що перешкод в користуванні житлом відповідачки не чинилось, та до цього часу не мали наміру проживати у спірному житлі, нікуди з відповідними вимогами не зверталась щодо обмеження її прав на проживання, витрат по утриманню будинку не несла, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в частині визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратили право користування спірним будинком.

Разом з тим, суд вважає за потрібне відмовити позивачам у задоволенні вимог щодо визнання неповнолітнього ОСОБА_4, таким що втратив права користування спірною квартирою, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків.

Доказів того, що мати неповнолітнього ОСОБА_4 дала згоду на зміну місце проживання дитини, матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи доказів того, що ОСОБА_3 на даний час має інше житло, де разом з нею буди проживати та буде зареєстрований неповнолітній ОСОБА_4.

Крім того неповнолітнього ОСОБА_4 не можна визнати таким, що втратив право користування спірним будинком, оскільки, у звязку з малолітнім віком він не може самостійно визначати місце свого проживання, а тому і не може проживати у спірній квартирі, а згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26 квітня 2001 року, діти члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивачів, щодо визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, так як в разі задоволення в цій частині позовних вимог неповнолітній ОСОБА_4 може бути залишений без житла.

Позовні вимоги, щодо зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, в квартирі АДРЕСА_2 - задоволенню не підлягають, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, за наявності рішення суду про позбавлення відповідача ОСОБА_3 права користування жилим приміщенням, зняття її з реєстраційного обліку буде проведене на підставі закону, а отже судом в цій частині позовних вимог не встановлено порушення права позивачів, які підлягають захисту судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 29 ч. 4, 321, 391,405 ЦК України,ч. 1 ст. 160 СК України, Конституцією України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26 квітня 2001 рокусуд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Московського району департаменту праці та соціального захисту населення Харківської міської ради, Московський РВ в м. Харкові ГУ ГМС України про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 246 в будинку № 14 по вул.. Гв. Широнінів в м. Харкові.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за відсутністю підстав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.М. Марченко