Провадження № 2/760/2254/16
В справі № 760/553/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

позивача- Кучеренка В.М.

представника відповідача- Ляшенко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства »Авант-Банк» про стягнення депозитного вкладу, процентів, річних та пені, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 980, 26 доларів США депозитного вкладу, 60,10 доларів США пені в порядку ст.3 Закону України « Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», 3% річних в порядку ст.625 ЦК України в розмірі 04, 10 доларів США, пеню за невиконання платіжного доручення в розмірі 47, 05 доларів США, 15,05 доларів США відсотків та 1 499, 80 доларів США відсотків згідно ч.5 ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів», а всього 2 606, 36 доларів США.

Посилається в позові на те, що 09.01.2015 року між ним та відповідачем був укладений Договір банківського вкладу №Д-Ф/15/1022-02 за умовами якого він вніс у касу банку 900,00 доларів США.

Згідно п. 2.1 Договору строк дії договору був визначений з 09.01.2015 року до 12.01.2016 року.

12.01.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про повернення всіх належних йому за умовами договору коштів, однак його вимога банком виконана не була.

Виходячи з цього, допущених відносно нього відповідачем порушень цивільного законодавства та Закону України « Про захист прав споживачів», просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Не спростовувала укладення договору між банком та позивачем, а також неповернення коштів за умовами укладеного договору.

Послалася на те, що постановою Правління Національного банку України №44 від 29.01.2016 року банк віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №96 від 229.01.2016 року про запровадження тимчасової адміністрації та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

За таких обставин грошові кошти позивачу не могли бути виплачені і порядок їх повернення регламентується Законом України» Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу/депозиту/ одна сторона/банк/, що прийняла від другої сторони /вкладника/ або для неї грошову суму/вклад/,що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 09.01.2015 року між сторонами був укладений Договір банківського вкладу №Д-Ф/15/1022-02, за умовами якого позивач вніс у касу банку 900,00 доларів США.

Згідно п. 2.1 Договору строк дії договору був визначений з 09.01.2015 року до 12.01.2016 року і ця дата є датою повернення вкладу.

12.01.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення депозиту та відсотків за користування коштами, однак йому в цьому було відмовлено.

/ а.с. 3 - 9; /

Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно з ч.ч.1,5 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти.

Судом встановлено і не спростовується представником відповідача, умови договору банком виконані не були.

Встановлено також, що постановою Правління Національного банку України №44 від 29.01.2016 року « Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АВАНТ-БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №96 від 29.01.2016 року про запровадження тимчасової адміністрації та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України №109 від 26.02.2016 року « Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ»АВАНТ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №262 від 26.02.2016 року « Про початок процедури ліквідації ПАТ»АВАНТ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспромож ного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У спорах, пов»язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов»язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, згідно з п.п. 1, 2 ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Виходячи з цих обставин, запровадження в ПАТ»АВАНТ-БАНК» тимчасової адміністрації та розпочату процедуру виведення банку з ринку, інший порядок задоволення вимог позивач, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неможливий.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові № 6-2001цс15 від 20.01.2016 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.15,16, 20, 526, ч.2 ст. 625,1058,1060, ч.ч.1,5 ст.1061 ЦК України,ст.ст.2, 36, 46 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ст.ст. 3-4, 10-11, 57-60,209,88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства »Авант-Банк» про стягнення депозитного вкладу, процентів, річних та пені відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: