Справа № 462/7895/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 березня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Руміловій Н.М.

при секретарі Кіптілі В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 23 745,77 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 18.07.2013 р. він уклав із відповідачем договір позики, за яким передав відповідачу гроші в сумі 700 євро, та 7000 грн., які останній зобовязався повернути до 10.08.2013р., оскільки відповідач не повернув борг у вказаний строк, позивач звернувся з позовом про стягнення боргу за договором позики у сумі 700 євро, що на день складання позовної заяви складає за офіційним курсом НБУ 11011 грн. та 7000 грн. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29.07.2014 року позов задоволено, та стягнуто 18011 грн. заборгованості. Оскільки з відповідача не стягувалися пеня, три проценти річних та інфляційні втрати, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29.07.2014 року набрало законної сили та не є виконаним, просить стягнути три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1210,93 грн., інфляційні втрати у розмірі 13 908,05 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 06.11.2014 року по 06.11.2015 року у розмірі 8 627,01 грн., а всього стягнути 23 745,77 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позов підтримує, просить про розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заперечень суду не надав, у звязку з чим у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Оглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку що позов слід задоволити частково.

ч. 2 ст. 625, ст. 1050 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та у порядку, що встановлені договором.

В ході розгляду справи встановлено, що 18.07.2013 р. ОСОБА_1 уклав із відповідачем ОСОБА_2 договір позики, за яким передав гроші в сумі 700 євро, та 7000 грн., які останній зобовязався повернути до 10.08.2013р.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29.07.2014 року (а.с.5-7) позов ОСОБА_1 задоволено, та стягнуто з ОСОБА_2 18011 грн. заборгованості за договором позики від 18.07.2013 року.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання, з нього до стягнення підлягають три проценти річних від простроченої суми, що становить 1210,93 грн.

Вимоги про стягнення із відповідача інфляційних втрат у сумі 13 908,05 грн. підлягають частковому задоволенню. В частині вимог про стягнення із відповідача інфляційних втрат із суми 11011 грн., що є гривневим еквівалентом суми позики, яка становить 700 євро, суд відмовляє, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, а тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні і до договору позики, укладеного між позивачем і відповідачем позивача у іноземній валюті, застосовуватись не може (аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України у рішенні від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Частина вимог про стягнення із відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню, а саме, виходячи із позики на суму 7000 грн., за період з 01 серпня 2013 року по 31.10.2015 року, інфляційні втрати становлять 4 319 грн.

Позовна вимога про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань за період з 06.11.2014 року по 06.11.2015 року у розмірі 8 627,01 грн. задоволенню не підлягає, оскільки настання такого правового наслідку не передбачено договором позики та не встановлено законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав свого зобовязання перед позивачем щодо повернення позики, а тому розглядаючи позов у межах заявлених позовних вимог такий слід задоволити частково на суму 5 529, 93 грн., з яких 1210,93 грн. - три проценти річних від простроченої суми, 4 319 грн. - інфляційні втрати.

Окрім того, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати у сумі 487,20 грн. (а.с. 4).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212- 215, 225-226 ЦПК України, ст.ст. 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 02.06.1985 р.н./ і.п.н. / на користь ОСОБА_1 /і.п.н. / 5 529 (пять тисяч пятсот двадцять девять) грн. 93 коп. заборгованості, та 487,20 грн. судових витрат.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.