У х в а л а
ІМенем УКраїни
13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,
Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення житлово-побутової комісії про зняття з квартирного обліку, поновлення на квартирному обліку для отримання житла позачергово, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що з 22 серпня 2000 року на підставі наказу Управління Служби безпеки України в Луганській області (далі - УСБ України в Луганській області) він проходив військову службу на офіцерській посаді, 29 листопада 2000 року переведений для подальшого проходження військової служби з м. Сєвєродонецька Луганської області в м. Луганськ з правом позачергового надання житла. 18 грудня 2000 року житлово-побутовою комісією УСБ України в Луганській області було прийнято рішення про прийняття позивача на квартирний облік та включення його в список осіб на позачергове отримання житла, яке затверджено рішенням виконавчого комітету Луганської міської ради № 440/4 від 29 грудня 2000 року. У зв`язку із зміною ним місця проходження військової служби, рішенням ЖПК НКЦ «Інститут оперативної діяльності та державної безпеки» від 22 жовтня 2007 року він та члени його сім`ї були зараховані на квартирний облік співробітників Центрального управління СБУ у списках осіб, що користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, зі збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби. У зв`язку із зміною позивачем місця проходження військової служби рішенням ЖПК Національної академії СБУ від 20 жовтня 2010 року вирішено перевести квартирну чергу позивача складом сім`ї 2 особи до списку осіб на позачергове отримання житла з 18 грудня 2000 року. Наказом голови СБУ від 25 вересня 2013 року № 1122-ОС його звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України, а рішенням ЖПК Національної академії Служби безпеки України від 12 грудня 2013 року знято із квартирного обліку на підставі п. 3 ч. 2 ст. 40 ЖК України, п/п 3 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1994 року № 470. Посилаючись на наведене, вважаючи рішення ЖПК Національної академії Служби безпеки України від 12 грудня 2013 року про зняття його з квартирного обліку незаконним, просив задовольнити позов.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 3 червня 2015 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 і членів його сім`ї, оформлене протоколом № 7 засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 12 грудня 2013 року, зобов`язано Національну академію Служби безпеки України поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку у списку осіб на позачергове забезпечення житлом з 18 грудня 2000 року складом сім`ї дві особи ( ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_2 ). Вирішено питання про стягнення судового збору.
Рішенням апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судами встановлено, що відповідно до протоколу засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 20 жовтня 2010 року № 21 ОСОБА_1 , з сім`єю у складі двох осіб, був включений у список осіб, які користуються правом позачергово отримання житла, з 18 грудня 2000 року.
Наказом від 25 вересня 2013 року №1122-ОС ОСОБА_1 звільнено у запас з військової служби на підставі п/п. «а» п. 61 та п/п «а» п. 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у зв`язку із закінченням строку контракту.
Згідно з витягом із протоколу від 12 грудня 2013 року № 7 засідання житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України, ОСОБА_1 знято із квартирного обліку на підставі п. 3 ч. 2 ст. 40 ЖК УРСР, п/п 3 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Української РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення апеляційний суд, посилаючись на положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, виходив із того, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, на час звільнення він не досяг 20 років вислуги на військовій службі, тому рішення житлово-побутової комісії Національної академії Служби безпеки України від 12 грудня 2013 року про зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку є законним, а підстави для задоволення позову відсутні.
Між тим, посилаючись на цю Інструкцію апеляційний суд не звернув уваги на те, що вказана Інструкція визначає організацію обліку військовослужбовців Збройних Сил України та осіб, звільнених у запас або відставку, що залишилися на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у Збройних Силах України, її дія не поширюється на такі правовідносини у Службі безпеки України.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерській посаді в Службі безпеки України, з якої був звільнений у запас Служби безпеки України 25 вересня 2013 року у зв`язку із закінченням строку контракту.
Порядок проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та забезпечення їх житлом, крім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», регулюються спеціальними нормами законодавства, зокрема: Законом України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-XII, постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями», Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженою наказом Служби безпеки України від 6 листопада 2007 року № 792, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України,затвердженим Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 40 ЖК України, п. 29 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов, зокрема, у випадках: припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP.
Пунктом 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081, та пунктом 3.13 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України від 6 листопада 2007 року № 792, передбачено право військовослужбовців звільнених з військової служби в запас залишатися на квартирному обліку у військовій частині до одержання житла з державногожитлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.
Згідно п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
При цьому, дія вказаної норми не пов`язується з тим, з якої підстави військовослужбовець звільнений в запас.
Визначальним є саме звільнення в запас.
Підпунктом «а» п. 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року № 1262, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: у запас Служби безпеки України - осіб офіцерського складу, якщо вони не досягли граничного віку перебування у запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25 березня 1992 року № 2229-XII у запас Служби безпеки України зараховуються громадяни України, які вислужили установлені строки служби і звільнені зі служби у Службі безпеки України, придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і які не досягли граничного віку перебування в запасі. Зазначені особи перебувають на військовому обліку в Центральному управлінні та регіональних органах Служби безпеки України і залучаються до проведення навчальних зборів у визначеному законодавством порядку.
При вирішенні спору, апеляційний суд вказаних норм права не врахував, помилково вважаючи, що до спірних правовідносин застосовуються положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, не звернув уваги, що ОСОБА_1 проходив військову службу на офіцерській посадів Службі безпеки України, та дійшов передчасного висновку про недоведеність позову та відмову у його задоволенні.
Неправильне застосування норм матеріального права і зазначені порушення норм процесуального права (ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.
Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
у х в а л и л а :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення апеляційного суду м. Києва від 2 вересня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до цього суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук