У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМостової Г.І.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного концерну «Укроборонпром» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 21жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому посилався на те, що з 19 червня 1998 року він перебував на посаді директора Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» (далі ‑ Костянтинівського ДНВП «Кварсит») наказом від 11 квітня 2014 року № 98-к Державного концерну «Укроборонпром» (далі - ДК «Укроборонпром») з ним було розірвано контракт і він був звільнений з роботи на підставі набрання законної сили постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2014 року № 233/8579/13-ц про притягнення його до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-9 КпАП України, на підставі п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, яка набрала законної сили 27 січня 2014 року. Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки постанова Костянтинівського міскрайонного суду Донецької області від 17 січня 2014 року, якою його притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання та протидії корупції», набрала законної сили і він її не оскаржував, тому що правління ДК «Укроборонпром» запевнило його, що ніяких наслідків не відбудеться, оскільки жодної користі від цього діяння позивач не отримав, але бажав зберегти для свого підприємства кваліфіковані кадри.

При цьому вказував, що за змістом п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у випадку, передбаченому вказаною нормою, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили. Оскільки вказана постанова набрала законної сили 27 січня 2015 року, а його звільнено лише 11 квітня 2015 року, вважав таке звільнення незаконним та просив поновити його на посаді директора Костянтинівського ДНВП «Кварсит» та зобов'язати відповідача укласти з ним контракт та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 20 листопада 2013 року на підставі контракту, укладеного між ОСОБА_4 та ДК «Укроборонпром», він працював у Державному науково-виробничому підприємстві «Кварсит» на посаді директора.

Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2014 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності та визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-9 КпАП, постанова набрала законної сили 27 січня 2014 року.

Наказом від 11 квітня 2014 року № 98-к контракт, укладений між ОСОБА_4та ДК «Укроборонпром» розірваний, позивача звільнено із займаної посади з 14 квітня 2014 року за п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КЗпП, з підстав набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання та протидії корупції».

ОСОБА_4оскаржив вказану постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 січня 2014 року до апеляційного суду.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 03 липня 2014 року ОСОБА_4, відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження цієї постанови і апеляційна скарга повернута апелянту, у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, в редакції станом на 01 квітня 2014 року, підставою для припинення трудового договору є набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

У випадках, передбачених п. п. 7, 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 22Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, яких притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, пов'язані з порушенням обмежень, передбачених цим Законом, підлягають звільненню з роботи (служби) у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, якщо інше не передбачено законом.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій правильно вважали, що у зв'язку із притягненням особи до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення, є обов'язком, а не правом роботодавця звільнити цю особу з роботи, а порушення роботодавцем триденного строку не може впливати на права працівника, визначених Законом щодо неможливості його звільнення у такому випадку, оскільки питання звільнення за п. 7-1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є безумовним.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовуються та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає змісту ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:

Г.І. Мостова

Т.Л.Ізмайлова

В.О.Кузнєцов