У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Маяк-ООК», третя особа - приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.-Прилуки», про стягнення невиплаченої заробітної плати,за касаційною скаргоюОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом, який у подальшому уточнив і просив стягнути з приватного підприємства «Маяк-ООК» (далі - ПП «Маяк-ООК») на його користь невиплачену заробітну плату за період з грудня 2012 року по серпень 2014 року у сумі 56 550 грн 91 коп., посилаючись на те, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював приймальником-здавачем на складі готової продукції, позмінно. Починаючи з травня 2012 року ПП «Маяк-ООК» встановило йому відрядну заробітну плату у розмірі 0,185 грн за один короб опрацьованої готової продукції (прийом та відвантаження). Такі умови діяли до лютого 2014 року. Починаючи з 1 лютого 2014 року, згідно укладеного нового трудового договору, ПП «Маяк-ООК» зобов'язалося оплачувати йому роботу за відрядною системою оплати праці згідно затверджених тарифів: при відвантаженні готової продукції 0,259 грн за один короб готової продукції, при прийнятті готової продукції 0,185 грн за один короб готової продукції. Проте за період з грудня 2012 року по серпень 2014 року роботодавець безпідставно нарахував йому заробітну плату не за відрядною системою оплати праці, а за бригадною, включивши до розрахунку його заробітку бригаду у складі 25 осіб, що призвело до нарахування заробітної плати у меншому розмірі.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 14 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення його позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди правильно виходили із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що 3 грудня 2012 року ОСОБА_5 був прийнятий на роботу у ПП «Маяк-ООК» на посаду приймальника-здавальника харчової продукції (склад готової продукції) в структурний підрозділ «Прилуки» за строковим трудовим договором, з відрядною оплатою праці згідно затвердженого тарифу 0,185 грн за одним короб обслуговуваного вантажу. Зазначені обставини підтверджуються копією наказу від 3 грудня 2012 року № 98-К та письмовим трудовим договором, укладеним 3 грудня 2012 року між ПП «Маяк-ООК» і ОСОБА_5, згідно з умовами якого договір укладений на визначений термін, при цьому дата початку роботи - 3 грудня 2012 року, дата закінчення роботи - 31 грудня 2013 року (пп. 1, 3 трудового договору); працівник повинен виконувати роботи, зазначені в посадовій інструкції, яка є додатком до трудового договору (п. 5); діє відрядна система оплати праці згідно затвердженого тарифу - 0,185 грн за один короб обслуговуваних вантажів у складі готової продукції (п. 10 трудового договору).

Відповідно до додаткової угоди від 27 грудня 2013 року про зміну умов трудового договору від 3 грудня 2012 року, було визначено іншу дату терміну дії трудового договору, укладеного на визначений строк і закінчення роботи було визначено - 31 січня 2014 року.

Згідно з п. 19 наказу від 30 січня 2014 року № 09-К ОСОБА_5 звільнено 31 січня 2014 року у зв'язку із закінченням терміну дії договору, згідно із п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 19 наказу від 31 січня 2014 року № 11-К ОСОБА_5 прийнято з 3 лютого 2014 року за строковим трудовим договором на посаду приймальника-здавальника харчової продукції (переробка табаку) в структурний підрозділ «Прилуки» на склад готової продукції, з відрядною оплатою праці згідно затверджених тарифів, на підставі заяви позивача.

Згідно з письмовим трудовим договором, укладеним 3 лютого 2014 року між ПП «Маяк-ООК» і ОСОБА_5, договір укладений на визначений строк, при цьому дата початку роботи - 3 лютого 2012 року, дата закінчення роботи - 31 грудня 2015 року (п.п. 1, 3 трудового договору); працівник повинен виконувати роботи, зазначені в посадовій інструкції, яка є додатком до трудового договору (п. 5); діє відрядна система оплати праці згідно затвердженого тарифу: при відвантаженні готової продукції - 0,259 грн за один короб готової продукції; при прийманні готової продукції - 0,185 грн за один готової продукції (п. 10 трудового договору).

Відповідно до наказу від 31 грудня 2014 року № 133-К ОСОБА_5, приймальника-здавальника харчової продукції дільниці «Прилуки», звільнено 31 грудня 2014 року за згодою сторін згідно із п. 1 ст. 36 КЗпП Українина підставі заяви позивача.

В обґрунтування заявлених позов ОСОБА_5 зазначав, що зазначені в наказах про прийняття на роботу та в укладених трудових договорах тарифи було встановлено для нього індивідуально, без врахування трудової участі інших працівників складу готової продукції, проте заробітна плата нараховувалася йому не за вказаною в трудових договорах відрядною системою оплати праці, а за бригадною системою оплати праці.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених ОСОБА_5 позовних вимог, при цьому суд вважав установленим факт відсутності заборгованості відповідача перед позивачем та дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості із заробітної плати не є правильним, оскільки не відображає характер роботи включаючи коефіцієнт його трудової участі, тобто, не є належним доказом у справі.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову. Разом із цим суд встановив, що при укладенні трудового договору з позивачем 3 грудня 2012 року, останнього було ознайомлено з бригадною формою оплати праці, що підтверджується його підписом у розділі IY особової картки працівника типової форми № П-2.

Крім того, 1 грудня 2012 року з ОСОБА_5 був проведений ввідний інструктаж згідно з «Програмою ввідного інструктажу з питань охорони праці», що підтверджується витягом з журналу реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці, запис під № 433. Такий інструктаж включає ознайомлення працівників, зокрема, з роботою в складі виробничих бригад, порядком формування складу виробничих бригад, оплату праці в бригадах із застосуванням КТУ.

31 січня 2014 року ОСОБА_5 звільнено у зв'язку із закінченням строку договору.

Наказом ПП «Маяк-ООК» від 31 січня 2014 року № 35-ОД для приймальника-здавальника харчової продукції складу готової продукції дільниці «Прилуки» було встановлено наступні бригадні розцінки для одиниці об'єму оброблюваної продукції: 0,259 грн - за один короб готової продукції при відвантаженні готової продукції; 0,185 грн - за один короб готової продукції при приймання готової продукції.

Наказом від 1 лютого 2014 року № 36-ОД «Про створення виробничих бригад на дільниці «Прилуки» на складі готової продукції була створена бригада у кількості 25 осіб.

3 лютого 2014 року ОСОБА_5 подав директору ПП «Маяк-ООК» заяву, в якій просив прийняти його на роботу по строковому трудовому договору приймальником-здавальником в підрозділі «Прилуки». Цією ж заявою ОСОБА_5 підтвердив, що він ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, з положеннями колективного договору, з системою оплати праці згідно п. 4.3, 4.3.1, 4.3.2 положення про оплату праці, з положенням від 3 січня 2012 року № 4 про виробничу бригаду та її кількості 25 чоловік.

Дана заява була задоволена та 3 лютого 2014 року між ПП «Маяк-ООК» та ОСОБА_5 було укладено трудову угоду, згідно з якою останній був прийнятий на роботу в структурний підрозділ «Прилуки» на посаду приймальник-здавальник харчової продукції (переробка тютюну) на період з 3 лютого 2014 року по 31 грудня 2015 року.

При укладенні нового трудового договору 3 лютого 2014 року ОСОБА_5 знову було ознайомлено з бригадною формою оплати праці, щопідтверджує його підпис в розділі IYособової картки працівника типової форми № П-2. 1 лютого 2014 року з ОСОБА_5 був проведений ввідний інструктаж згідно з «Програмою ввідного інструктажу з питань охорони праці», що підтверджується записом в журналі реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці, запис під № 559, про що також мається відмітка з підписом позивача на його заяві про прийняття на роботу.

Суд встановив, що умови колективного договору, Положення про оплату і стимулювання праці працівників ПП «Маяк-ООК», яке є додатком № 1 до колективного договору, зміст наказів по ПП «Маяк-ООК» щодо умов оплати праці на складі готової продукції дільниці «Прилуки», розцінок за переміщення одного коробу вантажу, свідчать про те, що на складі готової продукції дільниці «Прилуки» ПП «Маяк-ООК, де працював позивач, було встановлено відрядну колективну (бригадну) систему оплати праці, виходячи з ціни за один короб переміщеного на склад або зі складу готової продукції вантажу, в той час як зміст наказів про прийняття позивача на роботу та укладених з ним трудових угод можна тлумачити як встановлення розцінки за переміщений особисто позивачем короб продукції. При цьому суд на підставі наявних у справі доказів, які стосуються створення та роботи складу готової продукції підрозділу «Прилуки», встановив, що є доведеним факт створення бригади складу готової продукції дільниці «Прилуки» та факт роботи колективу бригади цього складу в умовах відрядної колективної/бригадної форми оплати праці, а тому викладення змісту умов оплати праці в наказах про прийняття на роботу та в трудових угодах в формі, яка давала можливість неоднозначного тлумачення встановлених розцінок за переміщення одного коробу вантажу індивідуально для позивача, а не на весь колектив бригади складу готової продукції, не може бути підставою для задоволення позову. При тому, що наявні у справі облікові документи, яким суд у відповідності до ст. ст. 60, 212, 303, 315 ЦПК України, надав належну оцінку, свідчать, що нарахування заробітної плати позивачу проводилося з дотриманням умов, визначених колективним договором, Положенням про оплату і стимулювання праці працівників ПП «Маяк-ООК».

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують, тому судові рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: