Справа№592/6030/15-ц
Провадження №2/592/314/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6, розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Комунальне підприємство «Сумижитло» ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_5 про скасування розпорядження та свідоцтва про право власності на житло, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2013 р. Гільдією проектувальників у будівництві в Сумській області в особі ОСОБА_9 було виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого кімната за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14, кім. 130 мала збудовану стіну з коридором та має вигляд єдиного житлового приміщення, яке складається з двох кімнат, загальною площею 25,6 кв.м. Вказаний технічний паспорт був підроблений та не відповідав дійсності тому, що згідно листа Управління комунального майна ОСОБА_3 міської ради від 22.09.2015 р. № Б-08.01-21/1224 побутова кімната станом на 01.01.2013 р. згідно інвентаризаційної справи за № 151361 є нежитлове приміщення та немає суміжних з коридором стін. 24.04.2013 р. згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_3 міську раду в особі Управління обліку розподілу та приватизації житла було зобовязано вчинити дії по передачі у власність відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кімнату 130 гуртожитку, загальною житловою площею 25,6 кв.м. по вул. Лесі Українки, буд. 14 в м. Суми. 19.03.2014 р. ОСОБА_3 міською радою в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла за наданою постановою суду та технічним паспортом, який вже містив дві кімнати було видано розпорядження № 76 про передачу відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну часткову власність кім. 130, загальною житловою площею 25,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14. 22.05.2015 р. між відповідачами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та третьою особою ОСОБА_5 був укладений договір купівлі продажу, за умовами якого житлове приміщення у гуртожитку, загальною площею 25,6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14, кім. 130 передана у власність ОСОБА_5 30.05.2015 р. ОСОБА_5 збудувала без відповідних дозвільних документів стіну в нежитловому приміщенні побутовій кімнаті, яка межує з кімнатою 130 по вул. Лесі Українки, буд. 14 в м. Суми, чим позбавила його та всіх мешканців секції користуватися єдиним в секції холом та балконом. Вважає, що розпорядження ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла від 19.03.2014 р. № 76 та Свідоцтво про право власності на житло видане Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради є протиправним. Просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла від 19.03.2014 р. № 76, яким передано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну часткову власність кім. 130, загальною житловою площею 25,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14; визнати протиправним та скасувати Свідоцтво про право власності від 26.03.2014 р., яке видано Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради, що засвідчує право власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на кім. 130, загальною житловою площею 25,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла та Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду повторно не зявилися. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від них не надійшло.

Представник третьої особи КП «Сумижитло» ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не зявився, просили розглянути справу без участі їхнього представника.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що ОСОБА_5 є законним власником кімнати, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14, кім. 130, володіє та користується на підставі договору купівлі продажу посвідченого нотаріусом.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження № 76 від 19.03.2014 р. Управління обліку, розподілу та приватизації житла ОСОБА_3 міської ради відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передано у спільну часткову власність по 1/2 частині кожній житлове приміщення у гуртожитку № 130, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, 14 /а.с.52/.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 26.03.2014 р. виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради на підставі розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла ОСОБА_3 міської ради від 19.03.2014 р. № 76 житлове приміщення у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14, житлове приміщення № 130 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 1/2 частині кожній, загальною площею 25,6 кв.м. /а.с.74-78/.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тобто суд захищає вже порушені права, а не ті які можуть бути порушені в майбутньому чи не будуть порушені.

Однак ні позивач ні його представник у судовому засіданні не довели яким чином були порушені права позивача з боку відповідачів.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно положень ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Крім того, органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

З аналізу вищевказаних положень закону слід прийти до висновку, що після видачі свідоцтва про право власності на житло, розпорядження № 76 від 19.03.2014 р. Управління обліку, розподілу та приватизації житла ОСОБА_3 міської ради втрачає свою силу та законну дію, тому єдиним правовстановлюючим документом, що підтверджував право власності відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на житлове приміщення у гуртожитку, яке знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14, житлове приміщення № 130 є свідоцтво про право власності на житло від 26.03.2014 р. видане Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради на підставі розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла ОСОБА_3 міської ради від 19.03.2014 р. № 76.

Таким чином, позовні вимоги щодо скасування розпорядження ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла від 19.03.2014 р. № 76, яким передано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спільну часткову власність кім. 130, загальною житловою площею 25,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Лесі Українки, буд. 14 задоволенню не підлягають, так як відповідачі отримали свідоцтво про право власності на житло, а тому ордер та розпорядження ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла від 19.03.2014 р. № 76 вичерпало свою дію.

З договору купівлі продажу від 22.05.2015 р. посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_10 вбачається, що відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передали житлове приміщення у гуртожитку під номером 130, що знаходиться в будинку під номером 14 по вул. Лесі Українки в м. Суми, яка складається з двох жилих кімнат, житловою площею 25 кв.м., загальною площею 25,6 кв.м. у власність ОСОБА_5

Оскільки договір купівлі продажу від 22.05.2015 р. ніким не оскаржувався та не визнавався недійсним, тому у задоволенні позовних вимог в частині скасування свідоцтва про право власності від 26.03.2014 р. виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради на підставі розпорядження Управління обліку, розподілу та приватизації житла ОСОБА_3 міської ради від 19.03.2014 р. № 76 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 213, 214 ЦПК України, ст. ст. 328, 345 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суд - В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради в особі Управління обліку, розподілу та приватизації житла, Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: Комунальне підприємство «Сумижитло» ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_5 про скасування розпорядження та свідоцтва про право власності на житло відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Алфьоров