МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/9626/15-ц
№ пр. 2/521/2503/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Зубковій Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач зазначав, що у зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, 28 квітня 2014р. між КС «Істок» та членом кредитної спілки ОСОБА_1 був укладений додатковий договір №1 до Кредитного договору КДК-4259 від 24 липня 2013р., який є невід`ємною частиною Кредитного договору, згідно якого за порушення позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків відсоткова ставка за договором становить 168% річних.
Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі.
Представник КС «Істок» діючий за довіреністю від 02 червня 2014р., в судовому засіданні зменшенні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.113).
Представник відповідача, діючий за довіреністю від 11 лютого 2016 року в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилався на п.15 ст. 14 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до умов якого ОСОБА_1 , як військовослужбовцяслід звільнити від сплати процентів за користування кредитом (а.с.63).
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Суд вважає, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про кредитні спілки», розділами 1 та 3 главою 47,48,71 книги п`ятої Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» - кредитна спілка, це неприбуткова організація заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.
Згідно ст.21 Закону України «Про кредитні спілки» Кредитна спілка відповідно до свого статуту: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі..; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі.
Кредитна спілка має право самостійно встановлювати: розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки; розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; ціни (тарифи) на послуги, що надаються кредитною спілкою; види кредитів,що надаються кредитною спілкою, умови надання та строки повернення кредитів; способи забезпечення кредитних зобов`язань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів.
Встановлено, що КС «Істок» є юридичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 10 березня 2003року, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.5).
З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2014 року КС «Істок» за рішенням національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 11 липня 2013року №2172 отримала ліцензію на право залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, строком дії з 16 серпня 2013року по 16 серпня 2018 року (а.с.6).
28 квітня 2015 року між КС «Істок» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір №1 до Кредитного договору КДК-4259 від 24 липня 2013 року, який є невід`ємною частиною Кредитного договору, згідно якого за порушення позичальником графіку повернення кредиту та сплати відсотків, відсоткова ставка за договором становить 168% річних (а.с.64).
Факт укладення 28 квітня 2015 року додаткового договору №1 до Кредитного договору КДК-4259 від 24 липня 2013 року, був підтверджений та визнаний представником відповідача в судовому засіданні 07 квітня 2016року (а.с.109).
Оскільки позивачем 11 квітня 2016року було подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до укладеного 28 квітня 2015 року додаткового договору №1 до Кредитного договору КДК-4259 від 24 липня 2013 року, то суд вважає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що передбачено ст.61 ЦПК України.
За таких обставин, суд не з`ясовує обставини при яких було укладено та підписано додатковий договір №1 до Кредитного договору КДК-4259 від 24 липня 2013 року, оскільки сторони підтвердили факт укладення та підписання даного договору 28 квітня 2015 року.
Судом встановлено, що КС «Істок» свої зобов`язання за Кредитним договором КДК-4259 від 24 липня 2013р. виконала в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється.
Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов Кредитного договору КДК-4259 від 24 липня 2013р.(а.с.115).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 1987 року по теперішній час, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника штабу першого заступника військової частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 01 березня 2016 року №81(а.с. 94).
Представник відповідача в судовому засіданні зазначав, що оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то на нього поширюються вимоги п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і він має право на пільги, у тому числі звільнення від нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу боржника письмове повідомлення із вимогою про погашення кредиту (а.с.15,16).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Отже, відповідно до п.6.2 Договору у позивача настає право вимоги від позичальника про виконання основного зобов`язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.
Пунктами 4.1- 4.3 кредитного договору передбачено, що позичальник здійснює повернення кредиту та сплату відсотків частинами щомісячно відповідно до графіку повернення кредиту.
Встановлено, що оскільки відповідач не сплачував кредит, то у нього виникла заборгованість і йому 23 липня 2014 року за його адресою, була направлена позивачем вимога про дострокове погашення кредиту (а. с.15,16), а у червні 2015 року пред`явлено позов. Як до червня 2015 року, так і після пред`явлення позову позичальник заборгованість не погасив.
Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014року №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.
Законом України від 20.05.2014 року №1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст.14 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».
Згідно Закону України від 21.10.1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час.
З листа Головного управління оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України від 21.08.2014 р. N 322/2/7142 вбачається, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.
Форма військового квитка визначена Указом Президента України від 25.05.94 N 263/94 "Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу" та "Положення про військовий квиток офіцера запасу".
Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення їх за місцем вимоги.
Початком військової служби військовозобов`язаних є день призову на військову службу у районному військовому комісаріаті, а для резервістів - день зарахування до списків особового складу військової частини, про що робиться відповідний запис до військового квитка.
Закінченням військової служби для резервістів та військовозобов`язаних є день виключення військовослужбовців із списків особового складу військової частини, про що робиться відповідний запис до військового квитка.
Закінчення особливого періоду в Україні здійснюється у відповідності до рішення Президента України про демобілізацію, що визначається Указом Президента України.
Як встановлено, відповідач ні яких документів, які б давали право на пільги по сплаті кредиту позивачу не надавав.
Крім того, пославшись на те, що відповідач має пільги, передбачені учаснику АТО, представник відповідача не надав суду докази того, що останній є учасником АТО.
Встановлено, що учасники антитерористичної операції користуються пільгами, зокрема передбаченою ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», про не нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань, а також процентів за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, але для цього потрібно отримати посвідчення учасника бойових дій, що передбачено п. 13 ст.14 вказаного вище Закону.
Відповідно до п.13 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок отримання статусу учасника бойових дій, який дає право на пільги, передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (зі змінами) «Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення».
Так, для надання статусу учасника бойових дій військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил України командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення подають на розгляд комісії Міністерства оборони України з питань визначення учасників бойових дій певні документи.
Рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається Міжвідомчою комісією в місячний строк та здійснюється відповідне інформування.

Посвідчення учасника бойових та нагрудний знак видається в органах Міноборони, МВС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, а також органах соціального захисту населення за місцем їх реєстрації.

З пояснень представника відповідача вбачається, що у відповідача відсутнє посвідчення, яке є підставою для отримання ним пільг, передбачених ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»

За таких обставин, суд вважає, що довідка військової частини НОМЕР_1 від 01 березня 2016 року №81, яка була надана представником відповідача до суду, як документ, який підтверджує право відповідача на пільги не є достатньою підставою для застосування ст. 14 Закону Ук4раїни «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується вимог про стягнення судового збору в сумі 1424,29 грн., то дані вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1424,29 грн. Оскільки судом стягнуто з відповідача суму заборгованості в розмірі 69575,19 грн., то з відповідача необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 695,75 грн.

Інша частина судового збору підлягає поверненню за заявою позивача відповідно до Закону України «Про судовій збір» (а.с.1,73).
Керуючись ст.ст. 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України суд

вирішив:
Позовну заяву Кредитної спілки «Істок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 11 серпня 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» (65049, м.Одеса, Адміральський проспект 7, офіс 2, п/р № НОМЕР_4 у Філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приват Банк» у м.Києві, МФО 320649, ) заборгованість за кредитним договором КДК-4259 від 24 липня 2013 року, станом на 01 квітня 2016 року, в сумі 69575 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 19 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом 11410,84грн., заборгованості за відсотками 31090,80грн., інфляційних нарахувань 27073,55грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 11 серпня 1999 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Кредитної спілки «Істок» (65049, м.Одеса, Адміральський проспект 7, офіс 2, п/р № НОМЕР_4 у Філії «Розрахунковий центр» ПАТ КБ «Приват Банк» у м.Києві, МФО 320649, ) судовій збір в сумі 695,75 (шістсот дев`яносто п`ять) гривень 75 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Сегеда