Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, за касаційною скаргою виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року виконавчий комітет Бердянської міської ради звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням суду, що набрало законної сили, визнано незаконним та скасовано п. 7.9 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 21 липня 2008 року № 346 щодо оформлення права власності за ОСОБА_6 22/25 часток комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1 та стягнуто з виконавчого комітету Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 559 999 грн 99 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. На виконання зазначеного судового рішення позивачем було сплачено ОСОБА_5 38 402 грн 07 коп. Посилаючись на те, що актом службового розслідування встановлено вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на момент прийняття виконавчим комітетом рішення № 346 від 21 липня 2008 року обіймали посади відповідно міського голови та директора Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації, позивач просив на підставі п. 9 Перехідних та прикінцевих положень Бюджетного Кодексу України стягнути солідарно з відповідачів в порядку регресу майнову шкоду у розмірі 38 402 грн 07 коп.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено

У касаційній скарзі виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької областіпросить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, за результатами якого апеляційний суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього Кодексу.

За змістом ухвала суду апеляційної інстанції повинна відповідати вимогам ст. 315 ЦПК України. Зокрема, у ній повинні бути зазначені мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги.

Судами установлено, що п. 7.9 рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 346 від 21 липня 2008 року оформлено право власності за ОСОБА_6 на 22/25 частини комплексу будівель та споруд по АДРЕСА_1, що складається з основної будівлі «А», двох ганків до «А», балкону до «А» (а.с.10).

22 липня 2008 року виконком Бердянської міської ради видав свідоцтво про право власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_6, а Бердянське КПТІ здійснило державну реєстрацію права власності за останнім на 22/25 частки вказаного комплексу будівель та споруд.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2009 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 жовтня 2009 року та ухвалою Верховного Суду України від 25 березня 2010 року, визнано незаконним та скасовано п. 7.9 рішення виконкому Бердянської міської ради від 21 липня 2008 року № 346 (а.с.124-129).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2011 року, яке залишено без змін ухвалами апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2012 року та 29 квітня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_5 до виконавчого комітету Бердянської міської ради про відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з виконавчого комітету Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 на відшкодування майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди у розмірі 559 999 грн. 99 коп. та судові витрати в сумі 1 820 грн., а всього 561 819 грн. 99 коп.

На виконання вказаного судового рішення виконавчим комітетом Бердянської міської ради на користь ОСОБА_5 сплачено 38 402 грн. 07 коп.

Відповідно до пп. 10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом.

Органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу злочину.

За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України, протягом місяця можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред'явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов'язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Якщо збитки, завдані державному бюджету (місцевому бюджету), є результатом спільних дій або бездіяльності кількох посадових та службових осіб, що призвели до завдання шкоди фізичним чи юридичним особам, такі посадові та службові особи несуть солідарну відповідальність згідно з Цивільним кодексом Українита іншими законодавчими актами України.

Таким чином, законодавством визначено, що вина посадових та службових осіб може бути встановлена за результатами службового розслідування (за винятком обвинувального вироку у кримінальній справі), а також визначено строк звернення до суду за відшкодуванням збитків - один місяць з дня отримання результату розслідування.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернув, у порушення ст. ст. 10, 57, 60, 212-214, 315 ЦПК України обставини справи з'ясував неповно; належним чином не перевірив доводів позивача та зміст акта проведеного службового розслідування, яким встановлено вину відповідачів у заподіянні збитків та помилково вважаючи, що підставою притягнення вказаних осіб до цивільної відповідальності може бути тільки наявність в їх діях вини, встановленої судом у порядку кримінального провадження, дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК Україниє підставою для її скасування із направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької областізадовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 квітня 2015 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева О.В. ПоповичСудді: В.І. Амелін