Справа № 640/3638/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить зобовязати відповідача сплатити їй за прострочення виконання грошового зобовязання за договорами № R4114/18494D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00; № R4114|/43102D/HA00; № R4114|/43109D/HA00 3 % річних від простроченої суми грошового зобовязання, що становить 1607 дол. США через касу банку у відділенні «Харківська регіональна дирекція публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (м. Харків, вул. Чернишевська, 66).

В обґрунтування заяви посилається на те, що 16.01.2015 року Київським районним судом м. Харкова було задоволено її позов до відповідача та зобовязано банк повернути позивачеві суми вкладів та сплатити відсотки, нараховані за користування сумами вкладів у відповідності до умов договорів № R4114/18494D/HA00; № R4114/18498D/HA00; № R4114/18509D/HA00; № R4114/18515D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00; № R4114|/43102D/HA00; № R4114|/43109D/HA00. Ухвалою судової колегії судової плати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12.02.2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 р. касаційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк» відхилено.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2015 року задоволено позовні вимоги позивача до ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення 3 % річних від простроченої суми грошового зобовязання за договорами № R4114/18494D/HA00; № R4114/18498D/HA00; № R4114/18509D/HA00; № R4114/18515D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00; № R4114|/43102D/HA00; № R4114|/43109D/HA00 розрахованих по 20.04.2015 року та зобовязано банк спалатити позивачеві через касу банку у відділенні «Харківська регіональна дирекція Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 3 909 дол. США, що становить еквівалент 83 744 грн. за курсом НБУ на дату ухвалення рішення. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2015 року скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року залишено в силі.

Після 20.04.2015 року грошове зобовязання за договорами R4114/18494D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00; № R4114|/43102D/HA00; № R4114|/43109D/HA00 залишилось не виконаним. У повному обсязі грошове зобовязання за вказаними договорами щодо повернення вкладнику суми вкладу та нарахованих процентів виконано банком лише 06.07.2015 року.

У зв'язку з чим, просить суд задовольнити її позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, відповідно до поданих суду заперечень в задоволенні позову просив відмовити. Посилався на те, що вимога про стягнення 3% річних в іноземній валюті не ґрунтується на законі, суди у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту. Крім того, позивачем не наведено правового обґрунтування правомірності вимоги про виплату 3% річних саме через касу банку у відділенні «Харківська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк», порядок виконання судових рішень передбачений Законом України «Про виконавче провадження», який також не передбачає виплату через касу банку.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в обґрунтування вимог та заперечень, прийшов до наступного висновку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2015 року по справі №640/22181/14-ц, яке набуло законної сили, Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК» було зобов'язано повернути позивачу у готівковій формі через касу банку суму вкладів у загальній сумі 333 592,66 доларів США (триста тридцять три тисячі п'ятсот дев'яносто два долара та 66 центів США) за договорами банківського вкладу № R4114/18494D/HA00; № R4114/18498D/HA00; № R4114/18509D/HA00; № R4114/18515D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00; № R4114|/43102D/HA00; № R4114|/43109D/HA00 та сплатити за ними відсотки.

Відповідно до матеріалів справи та наявної в них копії рішення Київського районного суду м. Харкова від 25.05.2015 року по справі №640/4196/15-ц, 31.03.2014 р. між позивачем та ПАТ «ВТБ БАНК» в особі відділення «Харківська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ БАНК» було укладено договори банківського вкладу «Класичний» R4H4/18494D/HA00; R4114/18498D/HA00; R4114/18509D/HA00; R4114/18515D/HA00; R4114/18480D/HA00; R4114/18490D/HA00; R4114/18488D/HA00; R4114/18489D/HA00; R4114/18486D/HA00. Сума вкладу за кожним договором становила 25000 доларів США. Загальна суми вкладів за вказаними договорами становила 225000 доларів США (25000 х 9 = 225000).

Також судом встановлено, що 01.07.2014 року між позивачем та ПАТ «ВТБ БАНК» було укладено договори банківського вкладу №R4114|/43102D/HA00 та №R4114|/43109D/HA00. Сума вкладу за кожним договором становила 50000,00 доларів США. Загальна сума вкладів становила 100000,00 доларів США.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2015 року задоволено позовні вимоги позивача до ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення 3 % річних від простроченої суми грошового зобовязання за договорами № R4114/18494D/HA00; № R4114/18498D/HA00; № R4114/18509D/HA00; № R4114/18515D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00; № R4114|/43102D/HA00; № R4114|/43109D/HA00 розрахованих по 20.04.2015 року та зобовязано банк спалатити позивачеві через касу банку у відділенні «Харківська регіональна дирекція Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 3 909 дол. США, що становить еквівалент 83 744 грн. за курсом НБУ на дату ухвалення рішення. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2015 року скасовано, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року залишено в силі.

Після 20.04.2015 року грошове зобовязання за договорами R4114/18494D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00; № R4114|/43102D/HA00; № R4114|/43109D/HA00 залишилось не виконаним. У повному обсязі грошове зобовязання за вказаними договорами щодо повернення вкладнику суми вкладу та нарахованих процентів виконано банком лише 06.07.2015 року на підтвердження чого в матеріалах справи міститься розписка від 06.07.2015 року про виконання зобовязань за вищевказаними договорами.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки судом першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що зважаючи на приписи законодавства та умови договорів, укладених між позивачем та відповідачем, останнім протиправно було невиконані обов'язки щодо повернення позивачу у строк вкладу (депозиту) та суму процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумами вкладів, вбачається наявність вини ПАТ «ВТБ Банк» у несвоєчасній виплаті грошових коштів за договорами банківського вкладу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляд цивільних і кримінальних справ в п. 18 постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, норма ст.625 ЦК України про стягнення трьох відсотків річних та суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання не є фінансовою (економічною) санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи це та правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постанові №6-39цс/13 від 29.05.2013 року, та докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що є обґрунтовані підстави для нарахування трьох відсотків річних на прострочену грошову суму за договорами банківського вкладу, укладених між позивачем та відповідачем.

Відповідно до виписок банку від 06.07.2015 року по угодах станом на 21.04.2015 року сума простроченого зобовязання за кожним з договорів з 21.04.2015 р. по 26.04.2015 р. становила 26 251 дол. США. З 27.04.2015 р. сума неповернутого вкладу та відсотків за кожним договором становила 26 273 дол. США.

Таким чином, 3% річних від суми невиконаного грошового зобовязання за вищевказаними договорами з 21.04.2015 р. по 26.04.2015 р. становить: 26 251?6?3?6?365?100 = 77 дол. США.

А також 3% річних від суми невиконаного грошового зобовязання за вищевказаними договорами з 27.04.2015 р. по 05.07.2015 р. становить: 26 273?6?3?70?365?100 = 906 дол. США.

Загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договорами R4114/18494D/HA00; № R4114/18480D/HA00; № R4114/18490D/HA00; № R4114/18488D/HA00; № R4114/18489D/HA00; № R4114/18486D/HA00 становить 983 дол. США.

Відповідно до виписок банку від 06.07.2015 р. по угоді № R4114|/43102D/HA00 та угоді № R4114|/43109D/HA00 сума вкладів за кожним з договорів становить 50 000,00 дол. США. Відповідно загальна сума вкладів за вказаними договорами становить 100 000,00 дол. США.

Прострочення виконання грошового зобовязання за договорами № R4114|/43102D/HA00 та угоді № R4114|/43109D/HA00 з 21.04.2015 р. по 05.07.2015 р. становить 76 днів. Сума 3% річних від суми простроченого зобовязання за договорами № R4114|/43102D/HA00 та № R4114|/43109D/HA00 з 21.04.2105 р. по 05.07.2015 р. становить: 100 000 ? 3 ? 76 ?365?100 = 624 дол. США.

Загальна сума 3% річних від суми простроченого зобовязання щодо повернення суми вкладів та нарахованих процентів за усіма вищевказаними договорами за період з 21.04.2015 р. по 05.07.2015 р. становить 1607 дол. США.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з пунктами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд прийшов до висновку, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, що не є сумою банківського вкладу або процентами за ним, в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті повинен бути зазначений із вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Тому суд, керуючись ч.2 ст. 533 ЦПК України перераховує загальну суму боргу 1 607 доларів США у гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ на дату звернення до суду (1 дол. США 26,810 грн.), що становить 43 084,95 грн.

Відповідно до вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних саме в іноземні валюті необхідно відмовити, у звязку з тим, що чинне законодавство передбачає виконання обовязку саме в грошовій одиниці України гривні. Щодо виконання відповідачем зобовязання по виплаті 3 % річних саме через касу банку, суд вважає, що позивачем не наведено правового обґрунтування правомірності виконання обовязку відповідача саме в такій формі, Законом України «Про виконавче провадження» також не передбачено вказаного способу виконання боржником свого обовязку. Право обирати спосіб виконання грошового обовязку належить боржнику.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 13, 15, 16, 358, 361, 382, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 526, 530, 533, 610, 625, 1058, 1060, 1068 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - задовольнити частково.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» /, юридична адреса: 01004, м. Київ, бульвар Шевченка, вул. Пушкінська, 8/26/ сплатити ОСОБА_2 /м. Харків, вул. Каразіна, б. 17, кв. 10, НОМЕР_1, виданий 01.10.1997 р. Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області/ за прострочення виконання грошового зобовязання за договорами 3 % річних від простроченої суми грошового зобовязання в розмірі 43 084,95 грн. (еквівалент 1 607 дол. США. за курсом НБУ на дату звернення до суду).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» /, юридична адреса: 01004, м. Київ, бульвар Шевченка, вул. Пушкінська, 8/26/ на користь ОСОБА_2 /м. Харків, вул. Каразіна, б. 17, кв. 10, НОМЕР_1, виданий 01.10.1997 р. Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області/ судові витрати в розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко