Справа № 612/110/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2015 р. смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі: судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 Вагіф огли звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування солідарно матеріальної та моральної шкоди відповідно у розмірі 2853,44 грн. та 60000 грн., завданої йому протиправними діями відповідачів.

Ухвалою суду від 07 квітня 2016 року, яка набрала законної сили, задоволене письмове клопотання позивача про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог щодо ОСОБА_3В.(а.с.43,49,50).

Після цього, надавши письмову заяву про зменшення позовних вимог, ОСОБА_1 просить суд стягнути із ОСОБА_2 завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 2853,44 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Позов обґрунтовується наступним.

Вчиняючи злочин, 06.06. 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 його побили, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі. За допомогою сторонніх він був доставлений до лікарні селища Близнюки, а потів проходив лікування в лікарнях м. Лозова та м. Харкова.

За час лікування, згідно призначень на придбання медикаментів та медпрепаратів, ним було витрачено 2853, 44 грн., що підтверджується чеками.

Підставами для стягнення моральної шкоди вважає те, що він зазнав фізичного болю та страждань у звязку із ушкодженням здоровя. Зокрема переніс дві операції на щелепах. У звязку із цим мав великі труднощі у прийомі їжі. Неможливість повноцінного харчування призвела до болей у шлунку. Крім того йому видалили зуб. Він вимушений продовжувати лікування у стоматолога для відновлення зубів, які були пошкоджені внаслідок травми. Також йому проводився розтин гематоми над лівою бровою, ліва брова зашивалася.

Душевні страждання були викликані тим, що він не мав можливості заробляти гроші та працювати у домашньому господарстві. Відчував хвилювання у звязку із необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя після лікування.

У судове засідання ОСОБА_1 надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин суд розглядає справу за відсутності позивача, проти чого відповідач заперечень не мав.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково. Проти задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди не заперечував. Щодо відшкодування моральної шкоди вказав, що має можливість таку шкоду відшкодувати у розмірі 10000 гривень. Пояснив, що він дійсно побив ОСОБА_1 за обставин, як вони

викладені у обвинувальному акті. Також вказав, що його батьки померли. Він проживає в сімї сестри в будинку, який він та сестра успадкували. Дітей не має. Заробляє на життя тимчасовими заробітками. Інших доходів не має. В добровільному порядку ОСОБА_1 шкоду не відшкодовував.

Вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової ) шкоди є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів осіб, оскільки передбачене п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК України.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 1166 ЦК України, передбачає прямий зв'язок між виною особи та наслідками, які наступили у результаті неправомірних дій особи.

Як розяснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, наявності шкоди, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень.

У ч.1 ст.1166 ЦК України міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій, або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 22 грудня 2015 року у кримінальному провадженні №612/792/15-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнено із випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців. Вирок набрав законної сили 21 січня 2016 року. Цивільний позов залишено без розгляду.

Судом встановлено що 06 червня 2015 року, близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, біля магазину ПП «Гринько», який розташований по вул. Радянській, смт Близнюки, Харківської області, зустріли ОСОБА_1 з яким в них на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка.

В подальшому ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 почали одночасно завдавати потерпілому удари кулаками в обличчя та в передню ділянку тулуба, нанісши при цьому близько чотирьох ударів кожен. Після отриманих ударів, ОСОБА_1 впав на землю, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдали йому ще близько двох ударів ногами по різних частинах тулуба, взутими ногами, чим спричинили, згідно висновку експерта: садна та крововиливи на обличчі, садна на кінцівках, забійно-рвану рану лівої брови, двосторонній перелом нижньої щелепи. За ступенем тяжкості двосторонній перелом нижньої щелепи це середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке призвело до тривалого розладу здоровя, інше - легкі тілесні ушкодження.(а.с.8,913-15). Крім того із вироку вбачається, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України визнав повністю, не заперечував факту його вчинення при вищевказаних обставинах, щиро розкаявся у скоєному.

Отже вищезазначеним вироком суду вина ОСОБА_2 в умисному заподіянні ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоровя встановлена. У цьому судовому засіданні ОСОБА_2 також визнав, що тілесні ушкодження ОСОБА_1 були нанесені так, як це вказано у вироку суду, винним в цьому себе визнає.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Із виписки з медичної карти №16374 стаціонарного хворого ОСОБА_1 вбачається що в період з 06.06. 2015 по 16.06. 2015 він проходив лікування у Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної допомоги. Діагноз: двосторонній перелом нижньої щелепи зі зміщенням фрагментів кістки, забійна рвана рана надбровної дуги зліва, гематоми, садна обличчя.

06.06. 2015 проведено операцію двущелепне шинування, ПХО рани.

10.06. 2015 проведено операцію: двосторонній металоотесинтез нижньої щелепи. Видалення 33 зуба, розтин гематоми (а.с.3).

Письмовою відповіддю на запит від 23.12.205 №4964 цього з ж медичного закладу підтверджено проведення курсу лікування певними медикаментами та використання в процесі лікування медичних препаратів та матеріалів(а.с.4)

Наданий ОСОБА_1 розрахунок витрат для придбання медичних препаратів за призначенням лікаря, відповідає наданим копіям чеків (а.с.5-7). Даний розрахунок ОСОБА_2 не оспорював.

Таким чином вимоги позивач щодо відшкодування на його користь завданої майнової шкоди підлягають задоволенню у повному розмірі.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заданої внаслідок порушення її прав.

Відшкодування моральної шкоди грішми і незалежно від майнової шкоди передбачено ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом із тим, при визначені грошового відшкодування моральної шкоди суд повинен враховувати характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка задала моральну шкоду, якщо вона є підставою для відшкодування, а також із урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, що передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд, згідно вимог ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд вважає доведеним, що у звязку із протиправною поведінкою ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 той дійсно зазнав фізичних та душевних страждань.

Як встановлено судом протиправними діями ОСОБА_2 ОСОБА_1 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоровя а крім того- легкі тілесні ушкодження. Він переніс дві операції: двущелепне шинування, двосторонній металоотесинтез нижньої щелепи, видалення 33 зуба, розтин гематоми. Проводився курс протизапальної та симптоматичної терапії. За таких обставин слід вважати що він дійсно мав труднощі з прийомом їжі. Був порушений звичний уклад його життя у звязку з им, що він проходив лікування в стаціонарі лікарні, мав ходити зі швами 14 днів, із шинами 5 тижнів, замінювати тяги 1 раз в 3-5 днів. Крім цього повинен пройти лікування у лікаря-стоматолога за місцем проживання, запобігати переохолодження, запобігати зайвим фізичним навантаженням протягом 4 тижнів. Крім того, дотримуватися щадячої дієти, гігієни полості ротової порожнини, що підтверджено зазначеною вище випискою із медичної карти №16374. Це свідчить і про те, що в період лікування він не міг працювати і в подальшому певний період повноцінно поратися по домашньому господарстві.

Враховується характер злочину та його негативні наслідки для позивача.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру майнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За таких обставин, враховуються вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що стягненню підлягає моральна шкода у розмірі 15000 гривень.

Задовольняючи позов частково суд виходить з того, що дії відповідача щодо позивача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина ОСОБА_2

На підставі п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач від сплати судового збору в частині матеріальних збитків, звільнений.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.2 ч.4 ЗУ «Про судовий збір» із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. як з позовної заяви майнового характері та 1378,00 грн. як із заяви про відшкодування моральної шкоди, а всього 1929,20 грн.

Керуючись п.п.8,9 ч.2 ст. 16, ч.1-4 ст. 23, ст.ст.1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,61, 74,76,88, 209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_2, завдану внаслідок вчинення злочину майнову шкоду у розмірі 2853 грн. 44 коп. та моральну шкоду у розмірі 15000 грн., а всього 17853 (сімнадцять тисяч вісімсот пятдесят три) гривні 44 копійки.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір у розмірі 1929 (одна тисяча девятсот двадцять девять) гривень 20 коп.

В іншому у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Мороз