справа № 208/309/16-ц
№ провадження 2/208/1147/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року позивач звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Івченко Т.П. в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 100000,00 грн. матеріальної та моральної шкоди спричиненої винесеною нею постановою від 12.07.2012 року, яка на думку позивача є незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи визнання права на отримання від суду (судді) обґрунтованої відповіді на звернення; на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності суддів; на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, гарантованих Конституцією України) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Тому, оскарження дій судді, суду, що пов'язані з ухваленням рішення у справі або постановленням ухвали можливе лише в порядку, визначеному процесуальним законом. Оскарження таких дій шляхом подання скарги чи позовної заяви до іншого суду першої інстанції є неприпустимим, оскільки суперечить принципу незалежності суддів та недопущення впливу на них, закріпленого ст. 126 Конституції України

Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами до судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у цій справі.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції у порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-296 Цивільного процесуального кодексу України

Суддя Ричка С. О.