Справа № 464/2051/16-ц
пр.№ 2/464/880/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про повернення коштів, сплачених за договором, що був розірваний за згодою сторін,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 «Авто просто», в якому просить визнати недійсним п.12.1.1 Розділу ІІ Договору №710004 від 28 серпня 2014 року, укладеного між сторонами, в частині вирахування Відступного за відмову від Договору у розмірі двох Періодичних платежів від суми періодичних платежів, що підлягають поверненню та визнати недійсним перше речення п. 12.12 Розділу ІІ Договору, а саме «Масимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з моменту отримання «Авто просто» заяви про дострокове розірвання Договору». Також просить стягнути з ОСОБА_3 «Авто просто» на його користь 45 872 грн. 25 коп. періодичних платежів, сплачених до моменту розірвання Договору, 1 492 грн. 50 коп. три відсотки річних та 16 789 грн. 24 коп. втрат від інфляції, всього 64 153 грн. 99 коп., а також судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що після підписання договору № 710004 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля марки «ZAZ VIDA» з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», відповідно до якого після сплати відповідних внесків позивач повинен був отримати автомобіль за ціною 107 900 грн. В подальшому періодично почали зростати внески згідно наданих відповідачем рахунків, де була вказана підвищена ціна автомобіля (136 500 грн. та 154 530 грн.). Враховуючи наведене, він прийняв рішення відмовитись від Договору та 05.01.2015 року, не чекаючи нового рахунку на сплату щомісячного платежу, направив відповідачу ОСОБА_4 про розірвання договору, як це передбачено ст. 3 Розділу І та ст. 12 Розділу ІІ останнього. Згідно наданої відповідачем відповіді, повідомлено, що Договір розірвано, проте повертатись кошти будуть протягом двох років і за вирахуванням двох періодичних платежів у якості відступного (п.п.12.1.1 та 12.1.2 ст. 12 Розділу ІІ Договору). З посиланням на ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що такі дії відповідача є неправомірними та надзвичайно несправедливими.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково представник позивача надав пояснення про те, що відповідно до вказаних правовідносин слід застосовувати ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до норм якої відповідач зобовязаний здійснити повернення сплачених коштів у семиденний строк з моменту предявлення вимоги про це.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Авто Просто» в судове засідання не з'явився, надіслав пояснення та заперечення проти позовної заяви, в яких просить розглядати справу у його відсутності. Не погоджуючись із твердженнями, викладеними в позовній заяві, відповідач зазначає, що продукцією за договором про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак, відповідно предметом договору є надання учаснику фінансових послуг, спрямованих на придбання автомобіля. Укладений між сторонами Договір складається з основного тексту Договору, Додатку №1. Додаток підписаний сторонами і є невід'ємною частиною Договору. Відповідно до п.19.2 ст. 19 Договору підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього. Вищевказаний Договір містить опис послуг, які надаються ТОВ «Авто просто», який проведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору. Позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Відповідач підтвердив цей факт, поставивши у Договорі свій підпис. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обовязків за договором виступає п. 12.1.5 ст. 12 Договору, відповідно до умов якого договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобовязань (повернення всіх коштів), якщо протягом 14 календарних днів такий виявить бажання розірвати договір в односторонньому порядку. У вказані строки позивач не скористався своїм правом на розірвання договору. Наявність порушень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні оспореного договору позивачем не доведено. Щодо розірвання договору, відповідач звертає увагу, з посиланням на ст. ст. 653, 907 ЦК України та ст. 12 Договору, що сторони погодили порядок розірвання договору та строк повернення внесених коштів, а саме чистих внесків учасника в максимальний строк, що становить 2 роки. На підставі наведеного, вважає вимоги позивача передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03.09.2014 року між позивачем та відповідачем укладено Договір № 710008 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі (а.с.51-55), предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єктивних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Поняття фінансової послуги наведено в п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким, це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно із ст. 1 Договору ОСОБА_3 «Авто просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Товариство забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування. Одним з обов'язків фінансової установи, про який йдеться в ст. 2 Договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 19.2, п.19.3 статті 19 Розділу ІІ Договору, підписанням цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Учасник підтверджує, що ОСОБА_3 «Авто просто» надало інформацію по суті фінансової послуги, що пропонується за цим договором із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомлено про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено Реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів.

Крім цього, згідно довідки про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами (а.с.55 зворот), своїм підписом позивач засвідчив та підтвердив, що ознайомлений із внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ОСОБА_3 «Авто просто». Терміни, визначення, умови Внутрішніх правил йому зрозумілі. Також, як зазначено в самому договорі, учасник заявляє, що уважно прочитав та зрозумів умови договору та додатків до нього, його умови для нього зрозумілі та він вважає їх справедливим по відношенню до себе.

Також, не може залишитись поза увагою той факт, що положення договору, а саме п.п. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12 Розділу ІІ наділяє учасника правом односторонньо відмовитись від договору протягом 14 днів з дня його підписання з подальшим поверненням йому всіх сплачених коштів.

Відповідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

ОСОБА_5 Судом України під час розгляду цивільної справи № 6-40цс13 в постанові від 11.09.2013 р. сформулювано правову позицію, згідно з якою останній прийшов до висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

За правилами п. 11-1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовими вважають також послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Державним колегіальним органом, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг є Національна комісія, яка підпорядкована Президенту України та підзвітна ОСОБА_5 України - п. 1 «Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг».

На виконання вимог п. 4 Прикінцевих положень Закону України від 02.06.2011р. № 3462-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», а також з метою забезпечення державного регулювання та нагляду за діяльністю з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, розпорядженням Національної комісії від 09.10.2012р. затверджено «Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах».

На підставі рішення Національної комісії від 25.12.2012р. № 2887, відповідач отримав ліцензію, яка засвідчує його право проводити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Строк дії ліцензії з 15.01.2013 р. по 15.01.2018 року (а.с.60).

Під час здійснення своєї діяльності та протягом строку дії ліцензій, про що йдеться в п. 5.1 Ліцензійних умов, ліцензіат зобов'язаний дотримуватися вимог Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», «Про захист прав споживачів», інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг, у тому числі цих Ліцензійних умов, та внутрішніх правил.

Порядок надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах визначено Розділом VI Ліцензійних умов.

У січні 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання Договору (а.с.31). На адресу позивача надіслано відповідь від 19.01.2016 року, в якій підтверджувалося, що Договір розірвано (а.с.33).

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до п. 12.1.2 ст. 12 Договору: «Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п.12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання «Авто просто» заяви про дострокове розірвання Договору.

Такий строк погоджений сторонами і зумовлений тим, що кошти, які підлягають поверненню учаснику, з яким розірвано договір, будуть повертатися із Фонду групи (ст. 4 Договору), який наповнюється поступово із внесків, які здійснюють учасники групи.

Відповідно до п. 6.7 Розділу VI Лінцензійних умов визначено: «Порядок дострокового розірвання договору за ініціативою учасника групи, що не отримав товар, який передбачає умову про те, що ліцензіат, у разі отримання від учасника групи, що не отримав товар, заяви про дострокове розірвання договору про адміністрування повертає суму періодичних платежів, сплачену таким учасником у фонд групи, не пізніше двох років з дати отримання ліцензіатом такої заяви, а у разі, коли дата закриття групи настає раніше ніж через два роки з дати отримання ліцензіатом заяви про дострокове розірвання договору, - не пізніше двох місяців з дати закриття групи».

Таким чином, строк повернення платежів узгоджується із вимогами чинного законодавства та умовами Договору.

За правилами положень Договору, а саме п.12.1 ст. 12 у разі дострокового розірвання договору на підставі заяви учасника, останньому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Максимальний строк повернення періодичних платежів не може перевищувати двох років з дня отримання заяви про дострокове розірвання.

В процесі здійснення своїх цивільних прав, не лише продавець (виконавець, виробник, тощо) повинен діяти добросовісно по відношенню до споживача, а й споживач повинен дотримуватись цього принципу по відношенню до другого учасника договору - п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Законом споживач наділений правом за власною ініціативою достроково розірвати укладений договір, проте в такому випадку, споживач не звільнений від обов'язку добросовісно користуватись своїми правами.

Після укладення договору у відповідача виникає ряд обов'язків, серед яких формування групи, укладення договору з постачальником, проведення розподілу товару, придбання цього товару, організація передачі його у власність та ін.

Виконуючи такі обов'язки, відповідач одночасно зобов'язаний розірвати договір на вимогу учасника. Очевидно, умова договору про право отримати відступне в якості компенсації за виконану роботу, яка в кінцевому не принесла бажаного результату, не може вважатись несправедливою. Враховуючи особливість такого роду договір, зокрема те, що за рахунок кожного учасника групи формується її фонд, за кошти якого придбаваються автомобілі, одностороннє розірвання договору безперечно ставить під ризик належне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань перед іншими учасниками групи. Право отримати компенсацію за такий ризик буде відповідати вимогам закону та не буде порушенням прав споживача.

Як зазначено в п. 12.1.3 Договору, право на отримання відступного не є безумовним, а виникає у відповідача лише у випадку простої, необґрунтованої відмови від договору. Якщо така відмова обумовлена непередбаченими обставинами, зокрема інвалідність учасника або смерть його подружжя, право на отримання відступного у відповідача не виникає. Очевидно, якщо учасник договору відмовляється від нього не обґрунтовано, що є його правом, отримання відповідачем компенсації за таку відмову у вигляді відступного не буде порушенням принципу справедливості.

А тому, суд приходить до висновку про відсутність в оспорюваному договорі несправедливих умов в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». З врахуванням обставин справи та наведених вище роз'яснень ВСУ, всі ці умови договору не порушують принцип добросовісності. Відсутній істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін та відсутня шкода, що ставить їх в категорію справедливих умов.

Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для визнання укладеного договору в частині недійним, що в свою чергу, виключає можливість стягнення грошових коштів в розмірі 64 153,99 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про повернення коштів, сплачених за договором, що був розірваний за згодою сторін відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк