Справа № 461/9826/15 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/971/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Бойко С.М. і Крайник Н.П.

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3, віддповідача ОСОБА_4, предствника відповідача ОСОБА_4-ОСОБА_5, представника АТ "Ощадбанк" Кушнерик О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10013/0215 філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року по справі за позовом Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Державний ощадний банк", в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10013/0215 - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Державний ощадний банк" про визнання договору недійсним і застосування наслідків його недійсності, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року позивач - Львівське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву"звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/0215 філії - Львівського обласного управління ПАТ "Ощадбанк", в якому просить визнати недійсним примірний договір від 23.10.2012року про надання часткової компенсації процентів, укладений між ОСОБА_4, Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/0215 філії - Львівського обласного управління ПАТ "Ощадбанк", стягнути із ОСОБА_4 на користь позивача кошти компенсації процентів у сумі 78 701,99 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 21.09.2013 року ОСОБА_4 подав до позивача заяву про надання часткової компенсації процентів. Для підтвердження права на отримання такої компенсації заявник, зокрема надав довідку № 86 від 20.04.2012 року про доходи щодо нарахування в період з березня по серпень 2012 року заробітної плати на суму 37900 грн., та довідку № 98 від 10.10.2012 року, згідно якої його дохід протягом квітня - вересня 2012 року склав 38900 грн. На підставі поданих ОСОБА_4 документів, 23.10.2012 року між ОСОБА_4, Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/0215 філії - Львівського обласного управління ПАТ "Ощадбанк" укладено примірний договір про надання часткової компенсації процентів. Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2014 року у справі №452/358/14-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,4 ст.358 КК України та встановлено, що ОСОБА_4, працюючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ "Самбірська птахофабрика", в період з кінця вересня - початок жовтня 2012 року склав завідомо підроблені довідки № 86 від 20.04.2012 року та № 98 від 10.10.2012 року про свої доходи, в які вніс завідомо неправдиву інформацію про рівень своїх доходів. Згодом, маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів, подав ці довідки до Львівського регіонального управління Фонду. Станом на момент подання позову сума відшкодованих процентів становить 78 701,99 грн. Оскільки інформація про рівень доходів виявилась неправдивою, то договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст.230 ЦК України.

22.10.2015 року позивач подав уточнення до позовних вимог, згідно яких, просить стягнути з ОСОБА_4 кошти компенсації процентів у сумі 80 712,67 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2015 року позов Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" задоволено.

Визнано недійсним примірний договір від 23.10.2012 року про надання часткової компенсації процентів, укладений між ОСОБА_4, Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та Публічним акціонерним товариством /ПАТ/ "Державний ощадний банк", в особі територіально відокремленого безбалансового відділення № 10013/0215 - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Державний ощадний банк".

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" 80 712 грн. 67 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржили Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10013/0215 філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4.

Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10013/0215 філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" в своїй апеляційній скарзі просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", з тих підстав, що обман щодо фінансового становища контрагента як мотиву правочину не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Вважає рішення суду таким, що ухвалене при неповно встановлених обставинах справи. Звертає увагу, що позивач, звертаючись з позовом не надав жодних доказів того, які його права порушено підробленням довідки про доходи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає, що рішення суду є незаконним і необгрунтованим. Стверджує, що він виконав усі вимоги Порядку та Договору (у тому числі, і передбачені п.п. 2.4 Договору та п.1 ч.1 п.6 Порядку, з приводу розміру середньомісячного доходу всіх членів його сім"ї, щодо права на часткову компенсацію процентів за кредитом, що надається позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання житла. В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву".

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10013/0215 філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За змістом ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2012 року між ОСОБА_4, Львівським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10013/0215 філії - Львівського обласного управління ПАТ "Ощадбанк" укладено примірний договір про надання часткової компенсації процентів, відповідно до якого, згідно з Порядком одержувач від імені Держави відшкодовує частину процентів за кредитом (кредитний договір №2233-413 від 23.10.2012 року), що надається позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання житла /а.с.71-77/.

Згідно п.1.2.1.1 вказаного договору, сума кредиту на яку буде нараховуватися часткова компенсація становить 232 000,00 грн.

Часткова компенсація процентів надається позичальнику за умов, що щомісячний платіж за кредитним договором не повинен перевищувати 50 відсотків сукупного середньомісячного доходу сім'ї. При цьому, сума, що залишається після здійснення всіх щомісячних розрахунків за кредитним договором, повинна бути не меншою одного прожиткового мінімуму на позичальника та кожного члена його сім'ї, на якого розраховується часткова компенсація процентів (п.2.4.1 Договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що позичальник підписанням цього Договору гарантує, що зокрема надана ним одержувачу інформація та документи є достовірними.

Порядком здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 343, встановлено, що для укладення договору часткової компенсації процентів позичальник подає розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня (одержувачу бюджетних коштів), зокрема документи про доходи позичальника та членів його сім'ї за останні шість місяців (п.9 Порядку).

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2014 року у справі №452/358/14-к ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,4 ст.358 КК України та встановлено, що ОСОБА_4, працюючи на посаді головного бухгалтера ТзОВ "Самбірська птахофабрика", в період з кінця вересня - початок жовтня 2012 року склав завідомо підроблені довідки № 86 від 20.04.2012 року та № 98 від 10.10.2012 року про свої доходи, в які вніс завідомо неправдиву інформацію про рівень своїх доходів. Згодом, маючи умисел на отримання коштів часткової компенсації процентів, подав ці довідки до Львівського регіонального управління Фонду /а.с.102-103/.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", суд першої інстанції виходив з тих підстав, що при укладенні оспорюваного договору, ОСОБА_4 умисно було введено в оману позивача щодо обставин, які мають істотне значення (довідка про доходи), в зв"язку з чим суд прийшов до висноку, що згаданий договір слід визнати недійсним одночасно з стягненням з ОСОБА_4 в користь позивача суму компенсації в розмірі 80712,67 грн., яка була останньому компенсована на підставі оспорюваного договору.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Оспорюваний кредитний договір укладений позичальником в рамках урядової програми "Забезпечення громадян доступним житлом", (Постанова Кабінету Міністрів України від 11.02.2009 року №140) та на виконання "Порядку здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, №343 від 25.04.2012 року.

Умовами урядової програми передбачається часткова компенсація державою (через відповідних розпорядників бюджетних коштів) процентів за даним кредитом. Порядок, умови та особливості здійснення відшкодування відсотків, визначається умовами оскаржуваного договору, про надання часткової компенсації, від 23.10.2012 року (далі-договір), що укладений між Позичальником, Банком та Львівським регіональним управлінням "Державний фонд сприяння молодіжному кредитуванню" (далі-Фонд).

Згідно положень п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов"язання є договір або інший правочин.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно положень ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони не в незалежній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу є підставою для недійсності правочину.

Згідно положеннями ч.ч. 1,2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 230 ЦК України передбачено, що правочин визнається судом недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу).

Так в п.п. 8, 9 Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" Пленум Верховного Суду роз"яснив, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. У зв"язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (ст.ст. 205-210, 640 ЦК України тощо).

Узагальненнями судової практики Верховного Суду України, "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 24.11.2008 року, зазначено, що саме на позивача як сторону, яка діяла під впливом обману, покладено обов"язок довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, що яких її введено в оману, і сам факт обману.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину.

Окрім цього, слуд враховувати, що обман стосовно мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину, не має істотного значення. Зокрема, обман щодо фінансового становища контрагента як мотиву правочину не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

З наведеного вбачається, що обман має місце в тому випадку, якщо він стосується обставин, які мають істотне значення, тобто, обставини щодо природи правочину, прав та обов"язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом.

За таких обставин, підроблення ОСОБА_4 довідки про доходи, не може бути підставою недійсності оспорюваного договору, оскільки така обставина стосується його фінансового стану та мотиву правочину.

Окрім того, за умовами договору можливість проведення компенсації ставиться в залежності від сукупного середньомісячного доходу сім"ї (п. 2.4.1 Договору).

Також судом встановлено, що середномісячний дохід всіх членів сім"ї ОСОБА_4 із всіх видів доходу, з врахуванням шестимісячного періоду (квітень-вересень 2012 року) до моменту укладення Договору склав 8716 грн., що є достатнім для укладення Примірного договору на часткову компенсацію процентів за Кредитом, що надається Позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання Житла.

Згідно Порядку забезпечення громадян доступним житлом, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 140 від 11.02.2009 року, середньомісячний грошовий дохід це (заробітна плата, пенсія, соціальна та матеріальна допомога, стипендія та інші соціальні виплати, дохід від підприємницької, наукової, викладацької, творчої діяльності та іншої незалежної професійної діяльності, усі види винагород, грошове забезпечення військовослужбовців, дивіденди, проценти, дохід від відчуження цінних паперів та корпоративних прав) разом з членами їх сімей з розрахунку на одну особу не перевищує п"ятикратного розміру середньомісячної заробітної плати у відповідному регіоні, розрахованого згідно з даними Держстату.

В розумінні даного Порядку членами сім"ї доходи яких беруться до уваги при розрахунку середньомісячного доходу є члени сім"ї громадянина - чоловік (дружина), батьки, діти, у тому числі усиновлені, баба, дід, що перебувають на обліку в громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у складі сім"ї громадянина (п.2)

В даному випадку, позивач визнає недійсним договір про здійснення компенсації у зв"язку із підробленням ним довідки про доходи, однак довідка про доходи позичальника не є тотожною поняттю сукупного середньомісячного доходу. Позивачем не надано жодного доказу того, що ним здійснювався аналіз доходів ОСОБА_4 отриманих із інших джерел окрім основного місця праці та доходів членів його сім"ї, що повинні братися до розрахунку при обчисленні сукупного середньомісячного доходу сім"ї на основі чого можна зробити висновок про невідповідність законодавчо визначеним умовам для отримання компенсації.

Також слід зазначити, що позивачем не доведено того, що у момент укладення оспорюваного договору про надання часткової компенсації від 23.10.2012 року, будь-якою із сторін не дотримано вимог ст. 203 ЦК України щодо дійсності правочину.

Оскільки зміст договору на момент його підписання відповідав актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, сторони правочину були наділені необхідним обсягом цивільної дієздатності і виражав вільне волевиявлення сторін на його укладення, в зв"язку з чим, відсутні підстави для визнання такого договору недійсним.

Також встановлено, що Фонд звертаючись до суду з позовом, як на підставу позову посилається на вимоги ст.ст. 1212, 1213 ЦК України як повернення безпідставно набутих коштів.

Постановою Державного фонду сприяння молодіжного будівництва в рамках здійснення програми забезпечення доступним житлом, випливають із п.15 "Порядку здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 25 квітня 2012 року №343, згідно якого розпорядниками бюджетних коштів, спрямовують бюджетні кошти, призначені для надання часткової компенсації процентів, з рахунків органів Казначейства на спільні поточні рахунки позичальників. (Розпорядники коштів бюджету нижчого рівня це - розпорядники, які у своїй діяльності підпорядковані відповідному головному розпоряднику та/або діяльність яких координуються ним (Наказ Міністерства фінансів України, "Про затвердження Порядку складання, затвердження та подання мережі розпорядників коштів місцевих бюджетів усіх рівнів і основні вимоги до неї (Порядок, п.1.2)" 09.12.2008 №1467)).

Таким чином, законодавець наділив Фонд статусом розпорядника рахунками на яких обліковуються бюджетні кошти; оскаржуваним договором передбачено наявність у Фонду повноважень лише на припинення виплат; інших документів, які підтверджували б право останнього на звернення до суду із зазначеним позовом не надано.

Згідно Постанови Верховного суду України від 25.02.2015 року зазначено, "...що приписи ст.1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України.

За таких обставин, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10013/0215 філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 підлягають задоволенню, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву".

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Державний ощадний банк України" в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10013/0215 філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 26 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Львівського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву"відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Бойко

Н.П. Крайник