Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «АСК «Інго Україна», ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування, збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «АСК «Інго Україна», ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування, збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат.

Позивач посилався на те, що 16 березня 2014 року з вини ОСОБА_4, яка порушила правила дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримали механічні пошкодження його автомобіль, дорожня огорожа та автомобіль ОСОБА_4 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 зареєстрована в ПрАТ «АСК «Інго Україна».

Позивач зазначав, що він неодноразово звертався до ПрАТ «АСК «Інго Україна» із заявами про виплату страхового відшкодування, проте вказані заяви залишені без задоволення.

На підставі вищевказаного та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з ПрАТ «АСК «Інго Україна» різницю між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та після неї в розмірі 44 394 грн, витрати, пов'язані з евакуацією автомобіля, в розмірі 400 грн, витрати з проведення експертизи із складанням відповідного висновку в розмірі 2 460 грн, та стягнути з ОСОБА_4 на його користь 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди і франшизу в розмірі 510 грн.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року, відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «АСК «Інго Україна».

Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди.

Задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми франшизи.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 франшизу за договором цивільного страхування в сумі 510 грн та судові витрати в сумі 46 грн 84 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 16 березня 2014 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі Київ - Чоп 561 км + 100 м, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку, не вжила заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, в результаті чого здійснила наїзд на автомобіль марки «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, належний позивачу, внаслідок чого обидва автомобілі та дорожня огорожа отримали технічні пошкодження, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 124, 139 КУпАП.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 25 квітня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у тому, що 16 березня 2014 року близько 23 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, по автодорозі Київ - Чоп, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та погодних умов, не впорався із керуванням автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (дорожній парапет), завдавши автомобілю технічних ушкоджень.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2014 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 139 КУпАП, закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна» - поліс № АС 1639179. Згідно зі страховим полісом страхова сума відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, становить 50 тис. грн, франшиза - 510 грн.

У межах розгляду адміністративної справи Франківського районного суду м. Львова № 465/2097/14-П стосовно ОСОБА_4 судом призначалась транспортно-трасологічна експертиза, висновком якої від 04 серпня 2014 року № 2113 встановлено, що покази водія ОСОБА_5 в частині послідовності пошкоджень на його автомобілі суперечать кінцевому розміщенню транспортних засобів після ДТП та слідам на інженерному облаштуванні дороги на місці ДТП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що удар автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 під час ДТП був спрямований в передню частину автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, яка вже була пошкоджена внаслідок наїзду на перешкоду (дорожній парапет), що вбачається з протоколу, пояснень самого ОСОБА_5 на місці ДТП.

Позивач не довів спричинення майнової шкоди власнику автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, виключно з вини ОСОБА_4 у визначеному автотоварознавчою експертизою розмірі. Експертом не розмежовано пошкодження, які спричинені автомобілю позивача водієм ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а отже, не доведено у встановленому законом порядку розміру такої шкоди.

Такі висновки ґрунтуються на фактичних обставинах, установлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені і відповідають вимогам закону, який правильно застосовано.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 цього Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судами, удар автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 під час ДТП був спрямований в передню частину автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_4, яка вже була пошкоджена внаслідок наїзду на перешкоду (дорожній парапет), що вбачається з протоколу, пояснень ОСОБА_5 на місці ДТП.

Разом із тим зі звіту експертного товарознавчого дослідження, який був складений судовим експертом сектора товарознавчих досліджень лабораторії спеціальних досліджень ОСОБА_6 24 жовтня 2014 року № 2956, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля експертом розрахована виходячи з усіх наявних пошкоджень автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, зокрема, тих, що були спричинені транспортному засобу самим водієм ОСОБА_5, та тих, що були завдані автомобілю з вини ОСОБА_4, яка здійснила наїзд на автомобіль «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, який знаходився по середині проїжджої частини після ДТП. Експертом не розмежовано пошкодження, які спричинені автомобілю позивача водієм ОСОБА_5 та ОСОБА_4

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів спричинення майнової шкоди власнику автомобіля «Опель Астра», державний номерний знак НОМЕР_2, виключно з вини ОСОБА_4 у визначеному автотоварознавчою експертизою розмірі, отже, не довів у встановленому законом порядку розмір такої шкоди.

Також суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 22 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана