АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №757/30185/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4406/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
07 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Барановської Л.В., Панченка М.М. при секретарі Куркіній І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору про визначення місця проживання дітей, участь батьків в утриманні та вихованні дітей,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору про визначення місця проживання дітей, участь батьків в утриманні та вихованні дітей повернуто позивачу для подання за підсудністю до належного суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що сторони по справі є громадянами різних держав, а тому для вирішення питання щодо підсудності даної справи, судам слід керуватися положеннями ч.1,3 ст.27 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10.11.1994, № 240/94-ВР, які передбачають, що особисті і майнові правовідносини подружжя визначаються за законодавством договірної сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання; якщо один з подружжя є громадянином однієї договірної сторони, а другий - іншої договірної сторони й один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої договірної сторони, то їх особисті і майнові правовідносини визначаються за законодавством договірної сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання. Крім того, зауважує, що зі змісту спірного договору вбачається, що на момент його укладення місцем реєстрації позивача та відповідача є: Україна, АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

За умовами ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Згідно довідки від 30 листопада 2015 року, виданої паспортистом «Міського інформаційно - розрахункового центру» м. Івантєєвка, ОСОБА_5 зареєстрована за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 09.04.2015р., а також разом з нею зареєстровані діти: ОСОБА_7, 2014 року народження та ОСОБА_8,2008 року народження (а.с.99).

Крім того, факт реєстрації та проживання ОСОБА_5 за вищевказаною адресою підтверджується нотаріально завіреною копією паспорта громадянки Російської Федерації (а.с.100-105), а дітей - нотаріально засвідченими свідоцтвами про реєстрацію № 1558,№ 1557, відповідно (а.с.106,108).

Оскільки факт проживання ОСОБА_5 на території Російської Федерації встановлено та підтверджується належними доказами, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про непідсудність вказаного позову Печерському районному суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що дана справа підсудна судам України з огляду на те, що спірний договір про визначення місця проживання дітей, в силу ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України, є дією осіб (двостороннім правочином), яка мала місце на території України, а тому на спір, що виник у зв'язку з укладенням цього договору поширюються правила підсудності, передбачені п.7 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне право» колегія вважає безпідставними.

В позовній заяві ОСОБА_3 просить визнати недійсним договір про визначення місця проживання дітей, участь у батьків в утриманні та вихованні дітей.

Судом встановлено, що діти зареєстровані та проживають разом з матір'ю на території Російської Федерації, а відповідно до ст.32 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованої Законом України № 240/94-ВР, правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної сторони, на території якої постійно проживають діти.

Крім того, встановлено, що рішенням суду Російської Федерації від 02 вересня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано.

Ухвала відповідає вимогам закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність постановленої ухвали. Підстав для скасування ухвали колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,312,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сила з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-