Справа № 127/1207/16-ц Провадження № 22-ц/772/1555/2016Головуючий в суді першої інстанції Сичук М. М.
Категорія 53Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медвецького С.К.,

суддів: Нікушина В.П., Оніщука В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до колективного підприємства «Зварювальна лабораторія» про стягнення недоплаченої заробітної плати,

встановила:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1996 року він працює в колективному підприємстві «Зварювальна лабораторія» (далі - КП «Зварювальна лабораторія») на посаді інженера - дефектоскопіста. У січні 2016 року він отримав заробітну плату за грудень 2015 року та розрахунок указаної заробітної плати, з якого довідався, що з нього утримано 1 915, 53 грн. за невиконання розпорядження голови правління.

Посилаючись на те, що йому невідомо, яке саме розпорядження голови правління він не виконав, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь незаконно утримані із заробітної плати за грудень 2015 року кошти в сумі 1 915, 53 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники відповідача Максимчук А.І., Сковоронський І.В. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом установлено, що ОСОБА_2 працює у КП «Зварювальна лабораторія» на посаді інженера - дефектоскопіста (а.с.42).

Згідно з наказом КП «Зварювальна лабораторія» № 33 від 13 серпня 2015 року «Для виконання вимог ДНАОП 0.00.1.03.-02, Правила будови і безпечної експлуатації вантажопідйомних кранів; Типової інструкції для осіб, відповідальних за утримання вантажопідйомних кранів в справному стані із змінами і доповненнями внесеними наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 01 жовтня 2007 року № 232, затвердженого в Міністерстві юстиції України 13 березня 1995 року № 59/595» позивача призначено відповідальним за безпечною експлуатацією таля електричного (а.с.41).

Актом комісії КП «Зварювальна лабораторія» від 15 грудня 2015 року підтверджено, що позивачем не виконано розпорядження голови правління (наказ № 33 від 13 серпня 2015 року) щодо виконання вимог «Правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів» та відповідної інструкції (а.с.40).

Відповідно до пункту третього наказу № 12-з від 31 грудня 2015 року «Про виплату заробітної плати за грудень 2015 року» ОСОБА_2 позбавлено 50% преміальної доплати в розмірі 1 915, 53 грн. за невиконання розпорядження голови правління (а.с.23).

Позбавлення позивача 50 % премії було прийнято на основі спільного рішення адміністрації та уповноваженого від трудового колективу (протокол

№ 12 від 31 грудня 2015 року) (а.с.24).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Структура заробітної плати визначається Законом України «Про оплату праці».

Премія є додатковою заробітною платою працівника та не має фіксованого розміру на підприємстві, визначається щомісяця на розсуд керівника підприємства, окремо по кожному працівнику.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно зі статтею 97 КЗпП України та статтею 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Закон України «Про оплату праці» не передбачає державного регулювання преміювання, крім підприємств, заснованих на державній або комунальній власності, так як і не передбачено будь яких державних норм і гарантій, щодо преміювання на підприємствах, які перебувають на госпрозрахунку.

Правове регулювання преміювання належить до кола повноважень підприємства. За змістом положень Закону України «Про оплату праці» виплата премії є правом роботодавця, а не обов'язком.

Локальне положення про преміювання може надавати власникові можливість вирішувати не тільки питання про збільшення або зменшення розмірів премій, про розмір позбавлення премії але й питання про саму виплату премії.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про колективні договори й угоди» у колективному договорі встановлюють взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, у тому числі і щодо нормування та оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій тощо).

Якщо колективний договір на підприємстві не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний узгодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Наказом Мінпраці від 31 березня 1999 року № 44 затверджено Рекомендації щодо визначення заробітної плати працюючих залежно від особистого внеску працівника в кінцеві результати роботи підприємства. Як зазначено у розділі 4 цих Рекомендацій, положення про преміювання розробляється працедавцем або уповноваженим ним органом, узгоджується з профспілками та включається до колективного договору.

У роз'ясненнях, які містяться у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Згідно із пунктом 1 Розділу 4 «Оплата праці» колективного договору адміністрація зобов'язується встановлювати форми, системи та розміри оплати праці, а також інші види доходів працівникам (премії, надбавки, доплати, тощо) в межах коштів, зароблених колективом.

Пунктом 2 цього Розділу визначено порядок виплати винагороди за виконану роботу працівникам підприємства за такими нормами і системами оплати праці: погодинна; погодинно - преміальна (а.с.25-31).

Матеріалами справи встановлено, що у відповідача діє Положення «Про оплату праці працівників» (далі - Положення»), затверджене головою правління КП «Зварювальна лабораторія» 17 квітня 2014 року та погоджене з уповноваженим від трудового колективу. Згідно з пунктом 3.3. Положення, сума місячної заробітної плати (преміальна доплата) виробничим працівникам визначається згідно місячної звітності і напряму залежить від ефективності роботи кожного працівника, надається головою правління головному бухгалтеру (а.с.18-19).

Також на підприємстві діє Положення «Про преміювання працівників КП «Зварювальна лабораторія», затверджене головою правління від 12 березня 2014 року та загальними зборами членів колективного підприємства (протокол № 9 від 14 серпня 2015 року), яке погоджене з уповноваженим від трудового колективу.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. цього Положення нарахування премії працівникам КП проводиться за підсумками виконання ними об'ємів робіт які перевищують оплату тарифних ставок та посадових окладів за мінусом затрат на оплату робіт підрядних організацій; згідно колективного договору ці затрати не можуть перевищувати 30 % від отриманого доходу. При умові виконання заявлених об'ємів працівникам КП нараховується премія в розмірі 40 % тарифу, посадового окладу.

Встановлення обсягів понаднормових робіт (завдань) для кожного працівника, визначення їх результату (якості, швидкості) та відповідного розміру премії за їх виконання, здійснюється на підприємстві з ініціативи та на розсуд голови правління щомісяця.

Пунктом 3 цього Положення визначеного, що подання на преміювання працівників колективного підприємства надає голова правління, головному бухгалтеру. У пункті 4 цього Положення передбачено, що працівники, які допустили порушення етичних норм, посадових інструкцій, статуту КП, вимог інших нормативних документів та діючого законодавства позбавляються премії повністю або частково (а.с.20-21).

Отже, законодавством чітко передбачено, що на підприємстві окрім колективного договору має бути положення про преміювання. Або (як варіант) у колективному договорі має бути розділ про преміювання, у якому зазначається, коли і у яких випадках надається премія.

Як слідує із відомості за грудень 2015 року, позивачеві було нараховані і виплачені всі, передбачені законом та внутрішніми документами гарантовані види та суми платежів за фактичне виконання ним трудові обов'язки (роботи) в тому числі премія у розмірі, що перевищує розмір визначений Положенням про преміювання (пункт 2.2.).

Отже, із матеріалів слідує, що недоплати заробітної плати та погіршення умов оплати праці позивача у грудні 2015 року не було.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач був позбавлений 50% премії за невиконання розпорядження голови правління та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача частини невиплаченої заробітної плати.

Доводи позивача про те, що Положення «Про оплату праці працівників» та Положення «Про преміювання працівників КП «Зварювальна лабораторія» є нікчемним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ці Положення погоджені з уповноваженим від трудового колективу та загальними зборами членів колективного підприємства (протокол № 9 від 14 серпня 2015 року), а також відповідають Статуту КП «Зварювальна лабораторія».

При цьому позивачем на ставилося питання про скасування наказу про позбавлення його премії, як і не порушувалося питання про невідповідність Положення «Про оплату праці працівників» та Положення «Про преміювання працівників КП «Зварювальна лабораторія» колективному договору та статуту підприємства.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.П. Нікушин

/підпис/ В.В. Оніщук

Згідно з оригіналом: