Справа № 754/498/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання Чернишової А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Київське відділення №20 ПАТ «Дельта Банк», про захист прав споживача, стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 уточнивши позовні вимоги звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В., третя особа: Київське відділення №20 ПАТ «Дельта Банк», про захист прав споживача, стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди.

28 березня 2016 року, в судовому засіданні представник відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Музичук Л.В., звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у справі, яке мотивувала тим, що дана справа в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник у зв'язку зі здійсненням Фондом гарантування вкладних управлінських функцій, а отже дана позовна заява, подана до Фонду гарантування має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Музичук Л.В. у вказаному клопотанні також просила про закриття провадження у справі відносно Уповноваженої особи Фонду гарантування у зв'язку з тим, що Уповноважена особа Фонду являється працівником Фонду, яка діє від імені Фонду та в межах повноважень делегованих їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб для виведення неплатоспроможного банку з ринку, а тому дана справа стосовно вимог до Уповноваженої особи Фонду не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважена особа Фонду гарантування є суб'єктами владних повноважень, владних управлінських функцій.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення вищевказаного клопотання про закриття провадження у справі.

Вислухавши думку представника позивача, пояснення представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з'ясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для закриття провадження у справів частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В., зважаючи на наступне.

У відповідності до ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Суди розглядають справи про оскарження рішень третейських судів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів, про оспорювання рішень міжнародного комерційного арбітражу, а також про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

Виходячи зі змісту ст.16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1, 2 ст.17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Інформаційним листом Вищого Адміністративного суду України від 25.07.2014 року №992/11/14-14, у зв'язку з виникненням у судовій практиці питань, пов'язаних з оскарженням рішень Національного банку України, рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що приймаються відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на підставі пункту 4 частини першої статті 32 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» повідомлено, крім іншого, що пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 та ч.1 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Крім того, у відповідності до роз'яснень п. 25 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України №8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, при аналізі вищенаведених норм діючого законодавства України та з урахуванням судової практики їх застосування, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання представника відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова В.В., оскільки позов в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і дані правовідносини регулюються спеціальним законом.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 208-210, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: Київське відділення №20 ПАТ «Дельта Банк», про захист прав споживача, стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадирова Владислава Володимировича.

Продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Київське відділення №20 ПАТ «Дельта Банк», про захист прав споживача, стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь в розгляді справи та не були присутні під час її проголошення протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 30.03.2016 року.

Суддя: Н.Г.Таран