Справа № 755/5864/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2016 року в провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 06 квітня 2016 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

До матеріалів позовної заяви позивачем було додано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд: вжити заходів забезпечення позову відносно ОСОБА_2, шляхом накладення арешту на: нежитлову будівлю (приміщення торгового центру) за адресою: АДРЕСА_1, нежитлову будівлю (приміщення торгового центру) за адресою: АДРЕСА_1 приміщення торгової секції НОМЕР_1, 1/3 частку, нежитлову будівлю (приміщення торгового центру) за адресою: АДРЕСА_1, приміщення торгової секції НОМЕР_1, 1/3 частку, комплекс по обслуговуванню інфраструктури траси АДРЕСА_2; грошові кошти у будь-якій валюті, що знаходяться на будь-яких рахунках у будь-яких банківських установах України в межах заявленого позову.

Вивчивши доводи поданої заяви, вивчивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб

Частиною першою статті 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, звернути увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Станом на 07 квітня 2016 року, провадження у справі не відкрито.

Аналізуючи вищевикладене, судом не вбачається підстав для задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 152, 210, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: