АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2405/16 Головуючий 1 інстанції - Саркісян О.А.
Справа № 644/8558/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Категорія надання послуг
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Гребенщикової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, Іванов В»ячеслав Вікторович, про стягнення заборгованості за послуги газопостачання,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 рокум позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути заборгованість за надані послуги з газопостачання за період з 01.02.2011 року по 01.02.2014 року в сумі 369 грн.13к., інфляційні втрати в сумі 00 грн.28к. та три відсотка річ них від простроченої суми в сумі 15 грн.12 к.

В обгрунтування позову вказав на те, що відповідач є споживачем послуг по газопостачанню згідно з договором та повинен своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані йому та членам його сім»ї послуги, але протягом тривалого часу сплачує надані послуги в не повному обсязі, в наслідок чого утворилась значна сума заборгованості.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року позов публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» заборгованість за послуги з газопостачання за період з 01.02.2011 року но 01.02.2014 року у в сумі 369 грн.13 к.. інфляційні втрати в сумі 00 грн.28к. та три відсотка річних від простроченої суми в сумі 15 грн.12 к. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 к., а всього 628 13 к.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що його син, Іванов В»ячеслав Вкторович, з 1999 року працює у Державній пенітенціарній службі України та має право, як і члени його сім»ї на 50-відсоткову пільгу на оплату комунальних послуг, про яку вони щорічно повідомляють ПАТ «Харківміськгаз». Вказує на порушення строків позовної давності.

ОСОБА_3 Семенович, треті особи ОСОБА_2, Іванов В»ячеслав Вікторович в судове засідання апеляційного суду повторно не з»явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про отримання ними судових повісток.

Справа призначалася до розгляду 17 березня 1016 року Від ОСОБА_1 надійшли телефонограма про відкладення розгляду справи в зв»язку з хворобою, розгляд справи було перенесено на 07 квітня 2016 року. ОСОБА_4 і в цей час ОСОБА_1 за телефонограмою просив перенести слухання справи на інший час в зв»язку з хворобою. Доказів про хворобу ОСОБА_1 не надав.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи розумні строки розгляду справи апеляційним судом, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності апелянта ОСОБА_1, так як він двічі просив про відкладення розгляду справи в зв»язку з хворобою, але доказів хвороби не надав. Тому повідомлена ним причина неявки не може бути визнана судом поважною за відсутності доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є споживачем послуг з газопостачання згідно з договором та повинен своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані йому та членам його сім»ї послуги, але протягом тривалого часу сплачує надані послуги в не повному обсязі, в наслідок чого утворилась значна сума заборгованості. 50 відсоткова знижка оплати послуг, гарантована державою, повинна була надаватися саме державою за рахунок бюджетних коштів у спосіб та в порядку, визначеними законами та Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426 за місцем роботи пільговика, а не ПАТ «Харківміськгаз».

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновок є обґрунтованим, відповідає вимогам закону, обставинам справи та підтверджується доказами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач та члени його сім»ї - треті особи по справі зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. 6 в м.Харкові, яка обладнана газовими приладами та пристроями.

Відповідно до договору № від 15.08.2012 року ПАТ «Харківмісьгаз» надає ОСОБА_1, членам його сім»ї та іншим особам, зареєстрованим в квартирі, а ОСОБА_1 як споживач зобов»язується оплачувати своєчасно та в повному обсязі надані послуги з газопостачання ( а.с.5-8).

Сторони не заперечують, що позивачем в період з 01.02.201І року по 01.02.2014 року надавалися, а відповідачем та членами сім»ї споживалися надані послуги из газопостачання.

Згідно ст. 20 Закону Украіни Про житлово-комунальні послуги". Правил надання населенню послуг з водо-тепло-постачання і водовідведення, затверджених Постановою КМ України, споживач зобов»язаний своєчасно, в установлений термін сплачувати надані послуги.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідач в порушення вимог договору не в повному обсязі сплачував надані йому та членам його сім»ї послуги з газопостачання в період часу з 01.02.201І року по 01.02.2014 року.

Як вбачається з довідки за зазначеною квартирою рахується борг за надані послуги за період з 01.02.2011 року по 01.02.2014 року в сумі 369 грн. 13 к. (а.с.64).

Відповідно до п.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до приведеного розрахунку інфляційні втрати склали в сумі 00 грн.28к.. а три відсотка річних від простроченої суми склали 15 грн. 12 к.Вказаний розрахунок апелянт не оскаржує.

Твердження апелянта, що позивачем пропущено строк позовної давності безпідставні, так як позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги газопостачання за період з 01.02.2011 року по 01.02.2014 року і 24.02.2014 року такий наказ Орджонікідзевським судом м.Харкова був виданий. Однак, в подальшому ухвалою суду від 26.03.2014 року судовий наказ скасований (а.с. 10).

Пред»явлення заяви про видачу судового наказу відповідно до ст.264ч.2,3 ЦПК України перервав перебіг строку позовної давності. Однак з урахуванням загального строку позовної давності три роки до пред»явлення позивачем вимоги до відповідачів, яка реалізована шляхом видачі судом свого наказу, то позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 01.02.2011 року і 24.02.2014 року.

Доводи ОСОБА_1 про те, що позивач є неналежним, судом до уваги не приймаються, оскільки на той період часу, за яким стягується заборгованість, послуги надавалися ПАТ «Харківміськгаз».

Судова колегія вважає також необґрунтованими доводи апелянта про те. що позивачем неправильно розрахована суму боргу, оскільки слід застосувати 50-процентну знижку на комунальні послуги, яка надається його сину, як працівнику міліції .

Сторонами не оспорюється той факт, що третя особа по справі ОСОБА_5 є членом сім»ї позивача, проживає в квартирі, за якою надаються послуги з газопостачання і на спірний період є працівником ХВК №43 і відповідно до ст.22 Закону України «Про міліцію» має право на 50- відсоткову знижку по оплаті комунальних послуг (а.с.51).

Отже, у даній справі, правовідносини сторін, які виникли з приводу забезпечення державою подальшого захисту працівника міліції у вигляді надання йому 50-процентної знижки з оплати за послуги газопостачання у спірний період - з 01.02.2011 року до 01.02. 2014 року, повинні регулюватися нормою частини четвертої статті 22 Закону України «Про міліцію» у редакції від 20 грудня 1990 року.

01.04.2014 року вступили в дію зміни до ст.22 Закону України «Про міліцію». ОСОБА_4 України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 року.

Порядок надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового, начальницького складу був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 №426, відповідно до положень якого пільги, компенсації і гарантії, на які згідно із законом мають право окремі категорії працівників бюджетних установ,

військовослужбовці та особи рядового і начальницького складу (далі пільговики), щодо знижки плати за користування житлом (квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична та теплова енергія тощо), безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (крім таксі) та автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів надаються за умови, що розмір середньмісячного сукупного доходу пільговика ( сім»ї пільговика в розрахунку на одну особу) за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, що дає право на податкову соціальну пільгу, визначеної відповідно до підпункту 169.4.1 пункту 169.4 статті 169 Податкового кодексу України.

Пільги, компенсації і гарантії на які мають право пільговики надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом ( квартирної плати), паливом, телефоном, комунальними послугами та за проїзд у розмірі грошового еквівалента пільг, визначеного відповідно до цього порядку.

Відшкодування зазначених витрат провадиться щомісяця або раз на квартал за рішенням керівника установи.

Видатки на відшкодування витрат за надані пільговику крім педагогічних, медичних та фармацевтичних працівників і працівників культури послуги здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання цих установ.

Зазначені кошти зазначаються в кошторисах установ згідно з кодом економічної класифікації 2730 «Інші виплати населенню»

Для відшкодування фактичних витрат пільговик подає в бухгалтерію установи заяву, довідки про розмір грошових доходів членів сім»ї за попередні шість місяців, копії документів, що підтверджують родинні зв»язки, копії квитанцій про оплату за користування житлом (квартирну плату), паливом, телефоном і за комунальні послуги у строк,за який здійснюється відшкодування ( абз.2 п.2 цього Порядку) , а також довідку про склад сім»ї ) раз на рік).

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що 50- відсоткова знижка оплати послуг, гарантована державою, повинна була надаватися саме державою за рахунок бюджетних коштів у спосіб та в порядку, визначеними вище наведеними законами та підзаконними актами, як то Постанова Кабінету Міністрів України від 31.03.2003 року №426 за місцем роботи пільговика, а не ПАТ «Харківміськгаз».

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: