Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/930/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

13.04.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого :суддів Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М.Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скарго Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.02.2016 року

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі- банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 24017,56 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 9 лютого 2016 року в задоволені позову банку було відмовлено з підстав спливу строку позовної давності.

У апеляційній скарзі банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

ОСОБА_3 в судове апеляційної інстанції засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно зворотного повідомлення.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника банку ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги,., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 12.05.2008 року був укладений кредитний договір б/н, що складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, а також Правил користування платіжною картою (а.с.6-13), за яким відповідачка отримала кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30%річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.9.12 зазначених Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін.

Згідно з п.6.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 6.6 Умов передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором позичальник на вимогу банку має виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Обовязок відповідачки виконувати належним чином умови укладеного з банком кредитного договору у встановлений цим договором строк передбачено статтями 526,527 і 530, 1054 ЦК України.

З наданого банком розрахунку заборгованості (а.с.4-5) вбачається, що відповідачка умови договору не виконувала.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 12.05.2008 року (а.с. 4 - 5) вбачається, що з 01.09.2008 року виникла заборгованість по кредиту. До суду не надано даних звідки б вбачалось, що позичальник вчинила дії, які б свідчили про визнання нею свого боргу.

Позивачем не надано до суду доказів того, що між сторонами кредитного договору було встановлено терміни позовної давності іншою тривалістю, чим передбачено чинним законодавством по вимогах про стягнення: кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів.

В результаті невиконання відповідачкою умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку, станом на 31.08.2015 року заборгованість і склала

24 017,56 грн. ., із них:

4 954,96 грн. заборгованість за кредитом;

13 832,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

3 610,01 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

500,00грн. штрафу (фіксована частина);

1119,88 грн. штрафу (процентна складова).

Суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, але не підлягають задоволенню у звязку з пропуском банком строку позовної давності.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Відповідач ОСОБА_5 під час розгляду справи судом першої інстанції подала заяву про застосування позовної давності (а.с.37 ).

Відповідно до п.9.12 Умов і правил надання банківських послуг строк дії укладеного з відповідачкою кредитного договору закінчився 12.05.2010 року, позов про стягнення кредитної заборгованості банк предявив 19.10.2015року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Доказів поважності причин пропущення позовної давності банк не надав, але посилається на те, що строк позовної давності банк не пропустив, оскільки згідно п.9.12 зазначених Умов якщо протягом 12 місяців жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же термін.

Такі доводи банку не можна визнати обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Так, у правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у звязку з пропущенням позовної давності.

Рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 304,307,308,313- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.02.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча суддя : В.А. Франко

Судді : І.М. Белінська

ОСОБА_6