Справа № 298/253/16-ц
Провадження № 2/298/116/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Вороняк А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області, поданим в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА до ОСОБА_2 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ужгородської місцевої прокуратури звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 22.02.2015 року та 13.12.2011 року в смт. Великий Березний ОСОБА_2 умисно, з корисливих спонукань, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, шляхом обману, подала до управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації підроблені офіційні документи, а саме відповідно заяву № 171 від 22 лютого 2006 року Про призначення усіх видів соціальної допомоги, затверджену наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 205 від 22.07.2003 року, та заяву № 1372 від 13 грудня 2011 року Про призначення усіх видів соціальної допомоги, затверджену наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 215 від 08.06.2006 року, в які внесла неправдиву інформацію, приховавши шляхом замовчування, що вона проживає з особою від якої народила дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (у заяві № 171 від 22 лютого 2006 року), і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (у заяві № 1372 від 13 грудня 2011 року). Так, при перевірці соціальними працівниками було встановлено, що фактично з самого народження дітей ОСОБА_2 проживала з їх батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: с. Ужок, 18, Великоберезнянського району, з яким не перебувала в зареєстрованому шлюбі, але вела спільне господарство й виховувала дітей, тобто проживала в фактичних шлюбних відносинах. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_2 умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном незаконного отримання державної допомоги на дітей одиноким матерям, 22 лютого 2006 року та 13 грудня 2011 року використала підроблені документи, а саме подала вищезазначені підроблені заяви № 171 від 22 лютого 2006 року та № 1372 від 13 грудня 2011 року до Управління праці та соціального захисту населення Великоберезнянської РДА і в такий спосіб, шляхом обману, в порушення абзацу 4 ст. 18-1 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми, в період з 01.02.2006 року по 28.02.2015 року включно незаконно отримала державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 31 434,11 грн., а також у період 01.12.2011 року по 28.02.2015 року включно незаконно отримала державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 13 689,11 грн., тим самим спричинила державі в особі Управління праці та соціального захисту населення Великоберезнянської РДА матеріальні збитки на загальну суму 45 123,22 грн.

Доказом вини ОСОБА_2 у спричиненні державі збитків є вирок Великоберезнянського районного суду від 21.08.2015 р., яким ОСОБА_2 визнано винуватою та засуджено за ч.1 ст.190 та ч.2 ст. 190 КК України, та довідки Управління соціального захисту населення, яким було нараховано та виплачено допомогу одиноким матерям.

На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА вищевказану суму шкоди від злочину.

Представник позивача в судовому засіданні уточнив суму позовних вимог, а саме 45 123, 47 грн.,підтримав позов та просив задовольнити такий з підстав зазначених у ньому.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі одночасно зазначила, що суму позову визнає.

Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 вироком Великоберезнянського районного суду від 21.08.2015 року визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених: ч.1 ст.190 та ч.2 ст.190 КК України. Управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА зазнало матеріальних витрат, що стверджується вироком Великоберезнянського районного суду (а.с. 7-6).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно 1206 ЦК України передбачено відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Цією статтею як виключення із загального правила встановлено такі винятки: завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З урахуванням наведеного, судом встановлено, що жодного з цих винятків не було, а отже понесені закладом соціального захисту населення збитки від злочину, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА 45 123 грн. 47 коп.

Оскільки позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ звільняються від сплати судового збору, такий підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України в сумі 551,20 грн. (пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VІ).

Керуючись ст.ст. 1-4,8-11,15,57-61,64, 88 ч.3, 130,174, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4: на користь управління соціального захисту населення Великоберезнянської районної державної адміністрації 45 123 (сорок пять тисяч сто двадцять три) гривень 47 копійок на відшкодування збитків, завданих злочином; в дохід держави у розмірі 551 гривень (пятсот пятдесят одна) 20 копійок судових витрат (судовий збір).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області через Великоберезнянський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Повний текст судового рішення виготовлено та оголошено 30 березня 2016 року.

Головуючий