АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1603/2317/2012 Номер провадження 22-ц/786/15/16Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Одринської Т.В.,

Суддів : Триголова В.В., Винниченка Ю.М.,.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення частки в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частину будинку та визнання права власності на будинок,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просила виділити їй в натурі частку у праві спільної часткової власності у будинку № 36 по вул. Першотравневій у м. Гадячі Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником 1/5 частини будинку, відповідно до договору від 14 квітня 2005 року. Крім того вона здійснила добудову до житлового будинку, але відповідач чинить їй перешкоди у користуванні нерухомим майном.

У січні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою. Уточнивши зустрічні позовні вимоги у лютому 2015 року, ОСОБА_3 просив визнати 4/5 частини будинковолодіння по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадячі спадковим майном після померлого 30.11.2008 року ОСОБА_4; встановити, що йому належить право власності на вищезазначене спадкове майно; встановити, що ОСОБА_2 втратила право власності на 1/5 частину цього будинковолодіння у звязку із її знищенням; залишити за ОСОБА_3 право власності в цілому на будинок з господарськими будівлями по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадяч.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 рокуу задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення частки в натурі відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину будинку та визнання права власності на будинок відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилися сторони по справі та оскаржили його в апеляційному порядку, подавши на нього окремі апеляційні скарги.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року скасувати, та передати справу на новий розгляд, оскільки вважає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його зустрічних позовних вимог про припинення права власності на частину будинку та визнання права власності на будинок,та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 ОСОБА_5 вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід задовольнити частково з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що згідно договору купівлі-продажу від 14 квітня 2005 року ОСОБА_6 купила у ОСОБА_7 1/5 частину житлового будинку №36 по вул. Першотравневій, що в цілому складається з будинку А-1, А'-1 житловою площею 79,2 кв.м., загальною площею 132,9 кв.м., з допоміжними господарчими будівлями: сарай Б, погріб б', вбиральня В, сарай Д, сарай Е, огорожа №1-4. (т.1 а.с.9).

Також, відповідно до договору дарування від 07 травня 2004 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_6 4/5 частини вищезазначеного домоволодіння.

Рішеннями виконкому Гадяцької міської ради від 19 липня 2005 року №192-1 та від 24 травня 2007 року №125-26 ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво господарської будівлі розміром 10 х 4 м та переобладнання сараю Б під літню кухню з добудовою до гаража розміром 4,5 х 2 м. та на переобладнання сараю Г під літню кухню та на будівництво добудов до неї розміром 12,5 х 3,5 м та 3 х 2 м на власній земельній ділянці. Окрім того, ОСОБА_6 дозволено знести аварійні господарські будівлі «б», «Д», «Е».

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2007 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2008 року, визнано недійсним договір дарування 4/5 частини будинку №36 по вул. Першотравневій в м. Гадячі, укладений 07 травня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ( нині ОСОБА_2 ) ОСОБА_8.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 добровільно провела державну реєстрацію 14 травня 2014 року права власності на 1/5 частину житлового будинку по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадяч Полтавської області, загальною площею 81,8 кв. м. та житловою площею 57,5 кв. м., а також сараю «Б», погреба «б2», вбиральні «В», літньої кухні «Г», добудови «г», огорож №1,2, огорож № 3,4, тобто з урахуванням здійснених нею добудов, відсутня можливість виділення їй реальної частки, визначеної експертом, так як вона не відповідає проведеній державній реєстрації речових прав на нерухоме майно - офіційно визнаному і підтвердженому державою факту виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком з наступних підстав.

Згідно висновку №40-15 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 24 червня 2015 року, визначено реальні частки співвласників з урахуванням здійснених добудов. Відповідно до першого варіанту експертизи ОСОБА_2 запропоновано виділити частку, яка складає 73/100, ОСОБА_3 виділити 27/100. По варіанту № 2 запропоновано експертом ОСОБА_2 виділити частку, яка складає 18/25 та ОСОБА_3 - 7/25 (а.с.150-157).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 травня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію 1/5 частини в спільній частковій власності. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу частини будинку від 14.04.2005 року. У розділі відомості про обєкт нерухомого майна зазначено, що даний обєкт є житловим будинком по вул. Першотравневій, 36 в м. Гадяч Полтавської області, загальною площею 81,8 кв.м. та житловою площею 57,5 кв.м. Складовими частинами обєкта нерухомого майна є сарай «Б», погріб «б2», вбиральня «В», літня кухня «Г», добудова «г», огорожа №1,2, огорожа № 3,4. (т.3 а.с.129).

Також встановлено, що відповідно до декларації про готовність обєкта до експлуатації літня кухня «Г» є закінченим будівництвом обєктом готовим до експлуатації (т.3 а.с.133-135).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи встановлено, що 20 травня 2013 року Гадяцька державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок 36 по вул. Першотравневій у м. Гадячі (т.1 а.с.217).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2007 року визнано за ОСОБА_4 право власності на 4/5 будинку № 36, розташованого по вул. Першотравневій в м. Гадячі Полтавської області, проте він не встиг зареєструвати його у визначеному законом порядку, вказане майно входить до обсягу спадкового майна, спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_3.

З урахуванням викладеного, встановивши наявність факту відмови нотаріуса у видачі свідоцтва на право спадщини, колегія суддів вважає позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання за ним права власності на спадкове майно: частину домоволодіння, є обґрунтованими.

Далі, згідно відповіді ПП ПБТІ «Інвентаризатор» № 1364 від 26 лютого 2016 року встановлені наступні обставини.

При первинній інвентаризації спірного нерухомого майна, яка мала місце у 1964 році, встановлено, що домоволодіння налічувало «А-1» будинок жилий, «Б» - сарай та «В» - сарай.

Це домоволодіння на той час належало у рівних частках ОСОБА_9 та ОСОБА_10

У подальшому, замість частини житлового будинку та вищезазначених сараїв «Б» і «В» відбулося нове будівництво житлового будинку загальною площею 132,9 кв.м., житловою площею 79,2 кв.м. громадянином ОСОБА_4, що згідно ОСОБА_5 вводу в експлуатацію затвердженого рішенням виконкому Гадяцької міської ради народних депутатів від 18 серпня 1994 року за № 216 та згідно рішення виконкому Гадяцької міської ради народних депутатів від 20 січня 1995 року № 13-1, були змінені ідеальні частки між співвласниками, а саме: ОСОБА_4 4/5 частини, ОСОБА_9 1/5 частина.

Оформлене та зареєстроване право власності, що підтверджено свідоцтвами про право власності на зазначені частки від 20 січня 1995 року.

Також встановлено, що на момент останньої інвентаризації, здійсненої 18 грудня 2015 року був складений план будівлі літ. «А-1», у складі згідно журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщення загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 57,5 кв.м.

Частина приміщення в складі приміщень 2-1 кухня площею 9,8 кв.м., кімната площею 6,9 кв.м., 2-3 кімната площею 14,8 кв.м, ІІ сіни площею 19,6 кв.м, загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 21,7 кв.м., що складала 1/5 частину житлового будинку знищена на підставі рішення Гадяцької міської ради від 19 липня 2005 року № 196-1.

На даний час розрахунок ідеальних часток співвласників домоволодіння ПП ПБТІ «Інвентаризатор» після знищення частини майна не здійснювався.

Тобто, знаходять свої підтвердження доводи ОСОБА_3 з приводу того, що ОСОБА_2 за час володіння спірним домогосподарством була знищена його частина, а саме: 1/5.

Згідно чинного законодавства, визначаьним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

На підставі вищевикладеного, враховуючи відсутність можливості визначення ідеальних часток співвласників, сторін у справі, а також відсутність технічної можливості, колегія суддів приходить до висновку і про відсутність можливості задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на визначені обєкти даної нерухомості.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості позовних вимог ОСОБА_3 в частині припинення права власності ОСОБА_2 на частину домоволодіння, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2)річ є неподільною;

3)спільне володіння і користування є неможливим;

4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім?ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесенням позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок.

При цьому, визначальною під час вирішення спору про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників є та обставина, що шкода, завдана внаслідок задоволення такої вимоги, не буде істотною.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі № 6-68цс14 від 02 червня 2014 року.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України компенсація співвласникові вартості його частки може бути надана лише за його згодою.

В свою чергу, ОСОБА_5 згоду на отримання компенсації внаслідок припинення її права власності на частку у спільному майні не надавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права та обмежений в його здійсненні.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦК України у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Тобто, законодавством визначено порядок припинення права власності внаслідок знищення майна, а ОСОБА_2, як власник, із заявою про внесення змін до державного реєстру не зверталася.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на нормах цивільного законодавства та порушують права ОСОБА_5, як співвласника нерухомого майна.

Звідси, рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року слід скасувати, та ухвалити нове по суті позовних вимог, яким: позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, визнавши за ним право власності на 4/5 частину спірного домоволодіння в порядку спадкування після померлого ОСОБА_4, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про виділення частки в натурі відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 4/5 частини будинковолодіння, за адресою: м. Гадяч, вул. Першотравнева, 36 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_11 /підпис/ ОСОБА_12

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: