Справа №263/3904/16-ц
Провадження № 2-о/263/319/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Жовтневий відділ державний реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, вказуючи, що він є сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була зареєстрована та мешкала за адресою: Україна, АДРЕСА_1, померлої 12.11.2015 року за адресою свого мешкання, про що було видане свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть, проте звернувшись до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ у Донецькій області для реєстрації смерті йому було відмовлено, оскільки лікарське свідоцтво про смерть не відповідає установленій формі. На підставі чого він змушений звернутись до суду з даною заявою, якою просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була зареєстрована та мешкала за адресою: Україна, АДРЕСА_1, 12.11.2015 року у м. Донецьку Донецької області, причина смерті: ракова пухлина лівого тазостегнового суглоба.

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, викладеним в заяві.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Допитані в судовому засіданні, в якості свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили обставини, викладені в заяві, та зокрема факт смерті ОСОБА_2, померлої 12.11.2015 року у м. Донецьку Донецької області.

Суд, заслухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 суду надано копію свідоцтва про смерть, виданого 13.11.2015 року у м. Донецьку, та довідку про причину смерті ОСОБА_2 від 13.11.2015 року, проте, відповідно до ч. ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з копії листа № 171/4.2-06.113 від 12.02.2016 року Жовтневого відділу РАЦС ММУЮ ОСОБА_5 було відмолено у реєстрації смерті, оскільки лікарське свідоцтво про смерть не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя від 08.08.2006 року №575.

За ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть його матері, оскільки в м. Донецьку Донецької області, як на момент смерті останньої, так і на момент розгляду заяви в суді, не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров'я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно розяснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 породжує юридичні наслідки для заявника. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_5

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись Законом України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 3, 8, 214, 215, 223, 234, 256, ст.257-1, ч.1 п.5 ст.259, п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Жовтневий відділ державний реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була зареєстрована та мешкала за адресою: Україна, АДРЕСА_1, 12.11.2015 року у м. Донецьку Донецької області, причина смерті: ракова пухлина лівого тазостегнового суглоба.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі, через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів після його проголошення, а особою яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Н.В. Хараджа