Справа № 647/587/16-ц
№ провадження 2/647/266/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_2, до Високівської сільської ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування, суд

встановив:

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17.03.2012 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого, крім іншого, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Херсонська область Бериславський район с.Високе, пров.Шкільний, 1. Вказане майно належало померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, але отримав відмову через те, що договір купівлі-продажу, на підставі якого зазначене майно належало спадкодавцеві не був зареєстрований належним чином. В звязку з чим, позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Херсонська область Бериславський район с.Високе, пров.Шкільний, 1.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, заявою від 05.04.2016 року просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заявою від 04.04.2016 року просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-КГ № 254859 (а.с.9).

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Високівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_4 від 16.08.1982 року, зареєстрований за №1/1, власником будинку за адресою Херсонська область Бериславський район с.Високе пров.Шкільний, 1 є ОСОБА_3 (а.с.10-11).

З паспорту громадянина України вбачається, що ОСОБА_1 з 25.04.2001 року зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 пров.Шкільний, 1 (а.с.5).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-КГ № 140279, ОСОБА_3 помер 17.03.2012 року, про що складено відповідний актовий запис № 06 (а.с.9).

З листа приватного нотаріуса вбачається, що за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 34/2012 до майна померлого 17.03.2012 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що на час смерті проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 пров.Шкільний, буд.1. Інші заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не надходили. У зв'язку з тим, що наданий правовстановлюючий документ не був зареєстрований у Херсонському державному бюро технічної інвентаризації, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування(а.с.12).

Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника ( спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Як роз'яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та вона правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем Високівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_4 від 16.08.1982 року, належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою Херсонська область Бериславський район с.Високе пров.Шкільний, 1. Хоча договір купівлі-продажу від 16.08.1982 року не пройшов державну реєстрацію, зважаючи на те, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємця права на спадщину, враховуючи, що позивач є спадкоємицею першої черги після померлого 17.03.2012 року ОСОБА_3, на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою останнього, у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1261, 1297 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, інтереси якої за довіреністю представляє ОСОБА_2, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по пров.Шкільному, 1 в с.Високе Бериславського району Херсонської області в порядку спадкування за законом після померлого 17.03.2012 року ОСОБА_3.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О.Корсаненкова