04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Кравець В.А., Желепа О.В.
Секретар: Грабова Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Державний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», за участі третьої особи: виконуючого обов'язки директора ДП «Державний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» Марценюк-Кухарук Анатолія Петровича про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «Державний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення позивача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які з'явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа 761/13810/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/303/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, щонаказом № 115-К від 31.10.2013 ОСОБА_1 було звільнено з посади завідувача юридичного сектору ДП «ДНДІ ІТЕЕ» у зв'язку із скороченням штату (чисельності) працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом № 120-К від 04.11.2013 ОСОБА_1 було прийнято виконуючим обов'язки Першого заступника директора з 04.11.2013 з посадовим окладом в розмірі 5 380,00 грн. на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.11.2013.

Наказом № 5 від 09.04.2015 ОСОБА_1 було звільнено з посади Першого заступника директора у зв'язку із прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

16.04.2015 на адресу позивача було направлено вказаний наказ (а.с. 82).

Як вбачається із наказу № 121 від 04.11.2013 ОСОБА_1 як виконуючому обов'язки Першого заступника директора з 04.11.2013 було встановлено наступний режим роботи: три робочі дні на тиждень у вівторок, середу та четвер з робочим часом з 09:00 до 18:00 год.

Наказом № 47 від 19.03.2013 розподілено обов'язки між керівниками ДП «ДНДІ ІТЕЕ», при цьому, посилань на встановлення першому заступнику директора особливого режиму роботи цей наказ не містить.

Із акту відсутності працівника на робочому місці без поважних причин № 1-15 від 08.04.2015 вбачається, що ОСОБА_1 був призначений тимчасово виконуючим обов'язки Першого заступника директора ДП «ДНДІ ІТЕЕ» на вакантну посаду Першого заступника директора, що не передбачено КЗпП України, та без відповідного погодження з Міненерговугілля України, що порушує вимоги ст. 6 Статуту ДП «ДНДІ ІТЕЕ».

Із зазначеного акту, також, вбачається, що у період з 06.01.2015 по 08.04.2015 ОСОБА_1 за фактичним місцем знаходження державного підприємства був фактично відсутній та своїх службових обов'язків не виконував.

Із наказу № 4/2 від 08.04.2015 вбачається, що було створено комісію з приводу відсутності працівника на робочому місці.

ІзАкту відсутності працівника на робочому місці № 1-15 від 08.04.2015 вбачається, що у період з 06.01.2015 по 08.04.2015 ОСОБА_1 за фактичним місцем знаходження державного підприємства був фактично відсутній, своїх службових обов'язків не виконував.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, в якості доказу своїх позовних вимог позивачем було надано Посадову інструкцію першого заступника директора підприємства від 04.11.2013, в ч. ІІІ якої зазначено про виконання посадових обов'язків на віддаленій основі з прибуттям по виклику.

Проте, зазначена посадова інструкція не може бути належним та допустимим доказом у справі в даному випадку, оскільки не доводить незаконності звільнення позивача з роботи та не спростовує відомостей про відсутність позивача на роботі у період з 06.01.2015 по 08.04.2015, як це зазначено в акті № 1-15 від 08.04.2015, підписаному членами комісії, створеної з приводу відсутності працівника на робочому місці.

Крім того, за клопотанням позивача в судовому засіданні 04.04.2016 свої пояснення надали свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Однак, колегією суддів свідчення пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не беруться до уваги, оскільки зазначені свідки пояснення з приводу звільнення позивача з роботи надали зі слів самого позивача з тих підстав, що станом на 2015 рік на підприємстві відповідача не працювали.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно ч. 1, 2 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Із Розяснень Міністерства юстиції України від 01.02.2011 щодо Порядку розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу вбачається, що на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника за такою підставою власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, підтверджуючі відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Доцільно зазначити, що невихід на роботу у зв'язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути причиною звільнення працівника.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів незаконності його звільнення із займаної посади, при цьому, матеріали справи містять письмові докази того, що позивач був відсутній на робочому місці в період часу з 06.01.2015 по 08.04.2015, які доводами апеляційної скарги та поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, не спростовані. Тому, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Державний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», за участі третьої особи: виконуючого обов'язки директора ДП «Державний науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» Марценюк-Кухарук Анатолія Петровича про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: