Єдиний унікальний номер 725/1417/16-ц
Номер провадження 2/725/289/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Галичанського О.І.

при секретарі Симик І.М.

за участю позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, 25.09.2005 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб під час якого у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказував на те, що їх спільне з ОСОБА_2 життя не склалось внаслідок діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння. В результаті тривалих конфліктів між ними втрачено почуття поваги, довіри та любові, неодноразові спроби налагодити сімейне життя не дали позитивного результату

Вважає, що спільне життя та подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, а тому звернувся до суду з даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позовній заяві та не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заяву відповідача про визнання позову слід прийняти та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Так, судом встановлено, що 25 вересня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1698 (а/с 7).

Сторони не підтримують між собою подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Дана обставина в судовому засіданні визнана позивачем та відповідачем, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

При таких обставинах, суд вважає, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати.

У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач не заявила про своє бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 114 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 174, 212-215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 25.09.2005 року, актовий запис №1698.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський