У х в а л а

13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П., ОстапчукаД.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування

за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 03 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У січня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, вобґрунтування якого зазначила, що 15 лютого 2010 року вона надала ОСОБА_5 в борг 265 000 доларів США. Відповідач позику не повернув, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з позовом про стягнення грошових коштів. 15 травня 2013 року Дарницький районний суд м. Києва відкрив провадження за позовною заявою, наклав арешт на майно відповідача в м. Києві і направив повістку про призначення судового засідання, яку останній отримав 19 червня 2013 року, а 25 червня 2013 року представник відповідача ознайомився з матеріалами справи. Після того як представник відповідача дізнався про те, що частина майна, на яке було накладено арешт ухвалою про забезпечення позову була продана, було надіслано додаткове клопотання про арешт іншого майна. В результаті чого ухвалою суду від 15 липня 2013 року було накладено арешт на інше майно відповідача, а саме: земельні ділянки по АДРЕСА_1 з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2. 25 липня 2013 року після накладення арешту відбулося судове засідання, на якому був присутній представник відповідача, який був обізнаний зі змістом матеріалів справи, зокрема і про арешт майна за ухвалою від 15 липня 2013 року. 02 серпня 2013 року з метою приховати своє майно від накладення арешту, а в подальшому й від стягнення, ОСОБА_5 подарував вищевказані земельні ділянки своїй дочці ОСОБА_6 06 грудня 2013 року її позов до ОСОБА_5 про стягнення коштів було задоволено і ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_5 коштів залишено без змін. Постановою виконавчої служби від 06 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження щодо стягнення коштів за вказаним рішенням.

Таким чином, ОСОБА_5 шляхом дарування земельних ділянок на користь ОСОБА_6 в порушення рішення суду вивів майно з метою унеможливлення його стягнення в погашення простроченої заборгованості. Укладення договорів дарування порушує її право на належне виконання рішення суду про стягнення заборгованості за договором позики. Укладаючи вищезазначені договори під час дії арешту, згідно ухвали суду про забезпечення позову, порушує акти цивільного законодавства, а саме норми ст.ст. 14-16, 151-153 ЦПК України, ст.ст. 203, 215,216, 236 ЦК України.

Наявність ухвали суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно означає, що відповідач не мав права розпоряджатись майном, на яке накладено арешт, з моменту винесення такої ухвали, незалежно від того, які зроблені дії на стадії виконання цієї ухвали.

З огляду на зазначене, позивач просила суд визнати недійсними договори дарування вищевказаних земельних ділянок, застосувати наслідки недійсності договорів дарування земельних ділянок шляхом повернення їх у власність ОСОБА_5 та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Бобровицького районного суду від 28 січня 2015 року було накладено арешт на земельні ділянки: з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,25 га, яка належить ОСОБА_6; з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,5947 га, яка належить ОСОБА_6

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 03 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 28 січня 2015 року, а саме: скасовано арешт на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,25 га, яка належить ОСОБА_6 та на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,5947 га, яка належить ОСОБА_6

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що під час проведення попереднього розгляду справи встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування за касаційною скаргою за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 03 липня 2015 року призначити до судового розгляду на 18 травня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.П. Дербенцева

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук