Справа № 639/7465/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі- Слюсаревій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про усунення порушення прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду 21 серпня 2015 р. з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про усунення порушення прав споживачів та зобовязання встановити абонентські поштові шафи в житловому будинку 6 по вул. Клапцова в м.Харкові.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 16.09.2015 р. провадження у справі відкрито та справа неодноразово призначалася до розгляду в судовому засіданні, але через відсутність позивача відкладалась.

Як зазначено у ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та закону України «Про міжнародне приватне право».Право особи на судовий захист своїх прав, свобод, а також законних інтересів гарантується Конституцією України та безпосередньо передбачене ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. З Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права та обовязки осіб, які беруть участь у справі, визначені в ст. 27 ЦПК України, процесуальні права та обовязки сторін, крім того, додатково визначені ще й у ст. 31 цього Кодексу. При цьому в ч. 3 ст. 27 ЦПК України чітко зазначено, що особи, які беруть участь у справі зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним . Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За вимогами ч.2 ст. 77 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, передбачені ст. 169 ЦПК України.

У разі ж повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду ( частина 3 статті 169 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, судові засідання на протязі тривалого часу неодноразово призначалися в судове засідання, однак судові повістки ОСОБА_1 отримує вибірково, жодного разу до суду не зявився. Так, в судове засідання, що призначалося на 22.09.2015 р., 16.10.2015 р., 10.11.2015 р. відповідач повістки не отримав , незважаючи на повідомлення поштового відділення, повістки повернулися до суду з поміткою « за закінченням cтроку зберігання». В судове засіданні , призначене на 02.12.2015 р., позивач повістку отримав 24.11.2015 р., але не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Про дату наступного судового засідання, яке призначене на 18.12.2015 р. , було своєчасно повідомлено позивача, але повістка не була одержана ОСОБА_1 та повернута суду. Судова повістка на 14.01.2016 р. позивачем отримана 26.12.2015 р., проте в судове засідання він не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

В подальшому, ОСОБА_1 судові повістки на 01.03.2016 р., 06.04.2016 р., 15.04.2016 р.не отримував, зворотні повідомлення поверталися за закінченням строку зберігання. Про день і час судового засідання розміщені повідомлення на сайті суду.

У зв'язку з наведеним, суд вважає, що залишення позову ОСОБА_1 без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до вимог ст. 207 ч.1 п. 3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

На підставі викладеного і керуючись ч.3 ст. 169, п.3 ч.1, ч.2 ст.207 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства « Жилкомсервіс» про усунення порушення прав споживачів,- залишити без розгляду.

Розяснити позивачеві його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні-в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-