Номер провадження: 22-ц/785/3037/16
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 14 квітня 2014 року о 13:45 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Daihatsu», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Генерала Бочарова в м. Одесі здійснюючи проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався на дозволяючий зелений сигнал світлофору. Внаслідок чого пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_2 Звернувшись у встановлений законом строк до страхової компанії позивач не отримав страхового відшкодування, в зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 44190,93 грн., суму пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 24217, 64 грн., суму збитків від інфляції в розмірі 23998,30 грн., 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 1627,10 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 554,64 грн. та витрати за послуги СТО у розмірі 565 грн., а також стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 9438,19 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», а також ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволений частково. Стягнуто з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 44190,93 грн., пеню в розмірі 23612,22 грн., індекс інфляції в розмірі 23998 грн., 3% річних в розмірі 1554,55 грн., витрати пов'язані з проведенням дослідження в розмірі 1119,64 грн., та судовий збір в розмірі 944,76 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 8938,19 грн. та судовий збір у розмірі 89,37 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» звернулась з апеляційною скаргою, в якої просить рішення суду в частині стягнення індексу інфляції в розмірі 23998 грн., 3% річних в розмірі 1554,55 грн., витрат пов'язаних з проведенням дослідження в розмірі 1119,64 грн., та стягнення судового збору скасувати, постановити в цієї частині нове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог - відмовити, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, та заперечення на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду повинно бути скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції в розмірі 23998 грн. та 3% річних в розмірі 1554,55 грн., з ухваленням нового рішення в цієї частині виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення по справі.

У відповідності до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Судом встановлено, що 14 квітня 2014 року о 13:45 год. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Daihatsu», реєстраційний номер НОМЕР_3, по вулиці Генерала Бочарова в м. Одесі, здійснюючи проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, який рухався на зелений сигнал світлофору. Внаслідок дій ОСОБА_3 пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_2, належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 27.06.2008 року, в результаті чого сталася дорожно-транспортна пригода.

При цьому автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. На підставі постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2014 року, ОСОБА_3 було визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», поліс АС/9753789, який був дійсний на момент ДТП, 14 квітня 2014 року.

05.06.2014 року ОСОБА_2 подав заяву про отримання страхового відшкодування до ПрАТ «УТСК».

Для оцінки нанесеного збитку позивач ОСОБА_5 звернувся до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи судового експерта автотоварознавця ОСОБА_6 та отримав експертне дослідження № 5128 від 28 квітня 2014 року, згідно з яким сума матеріальної шкоди завданої в результаті пошкодження автомобіля склала 53629,12 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та стягуючи з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 44190,93 грн., пеню в розмірі 23612,22 грн., індекс інфляції в розмірі 23998 грн., 3% річних в розмірі 1554,55 грн., витрати пов'язані з проведенням дослідження в розмірі 1119,64 грн., та судовий збір в розмірі 944,76 грн., суд першої інстанції виходив з того, що страховою компанією було порушено виконання грошового зобов'язання, в зв'язку з чим необхідно стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три процента річних від простроченої суми.

Однак, з висновками суду першої інстанції про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних, колегія погодитись не може, в зв'язку з тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального закону, що відповідно до вимог п. 4 ст. 309 ЦПК України, є підставами для зміни рішення суду в цієї частині.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошові зобовязання відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК УКриїни, передбачають насамперед договірні правовідносини.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Згідно з ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і криминальних справ «Про деяки питання застосування судами законодавства при вирішенны спорів про відшкодування шкоди», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що позовні вимоги позивача про індексацію сум майнової шкоди, та стягненню 3% річних, не підлягають задоволенню оскільки ст. 625 ЦК України, на вказані правовідносини не поширюється.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції стягнув з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» 1119,64 грн., включивши до витрат на проведення експертизи витрати, відшкодування яких не передбачено Законом про обов'язкове страхування є необґрунтованими та не спростують правильність судового рішення в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про індексацію сум майнової шкоди, та стягненню 3% річних, з ухваленням нового рішення в цієї частині, яким відмовити в задоволені позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2016 року в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 23998 грн., 3% річних в розмірі 1554 грн. 55 коп. - скасувати.

В цієї частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва