Ухвала

іменем України

16 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,
суддів: Гончара В.П., Савченко В.О.,Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_6, третя особа - відділ освіти Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_6 1 302 грн безпідставно набутих грошових коштів, які відповідачка повинна була сплатити на рахунок Фонду як часткову (20 %) оплату вартості путівки до санаторію.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що ОСОБА_6 як застрахованій особі Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була виділена путівка на санаторно-курортне лікування з метою забезпечення відновлення її здоров'я з частковою оплатою у розмірі 20 % вартості путівки, яка нею отримана у лютому 2014 року за рахунок коштів Фонду вартістю 6 510 грн на підставі рішення комісії із соціального страхування відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації від 21 лютого 2014 року.

Однак відповідачка не здійснила часткову її оплату, як передбачено п. 4.5, п. 4.13 розділу 4 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 лютого 2009 року № 12.

У зв'язку з чим грошові кошти у розмірі 20 % вартості путівки - 1 302 грн на транзитний рахунок органу Фонду, Новомосковської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, не надійшли, незважаючи на факт пред'явлення відповідачкою квитанції про часткову оплату вартості путівки, а вимога, направлена 25 лютого 2015 року з метою досудового врегулювання спору, залишена без задоволення.

Пунктом 6.4 порядку № 12 таст. 32 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачена відповідальність застрахованої особи за незаконне одержання з її вини соціальної послуги, та відповідно до ст. 1212 ЦК України, ОСОБА_6 зобов'язана повернути ці кошти.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги тим, що судами порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх вимог, а ненадходження грошових коштів, сплачених відповідачкою через банківську установу у рахунок часткової оплати за путівку, пов'язано з тим, що у банку було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, однак ОСОБА_6 не може нести відповідальності за це.

Оскаржувані судові рішення є правильними та такими, що ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судами встановлено, що згідно рішенням комісії із соціального страхування відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації від 21 лютого 2014 року ОСОБА_6 як застрахованій особі було визначено допомогу на виділення путівки до санаторію «Славутич» вартістю 6 510 грн з початком перебування 04 березня 2014 року.

Розмір часткової оплати її путівки № 006604 складав 1302 грн, які відповідачка внесла через АТ «Брокбізнесбанк» за квитанцією № 3/5 від 21 лютого 2014 року на рахунок Новомосковської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Отже, оплата путівки відповідачкою проведена до її використання відповідно до вимог п. 4.5 розділу 4 Порядку отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Санаторно-курортна путівка була використана ОСОБА_6 згідно зі зворотним талоном до путівки № 6604 ДП «Санаторій «Славутич».

Відповідно до листа комісії із соціального страхування відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації від 07 квітня 2014 року № 657 кошти за санаторно-курортні путівки були внесені застрахованими особами, зокрема відповідачкою, що підтверджується відповідними квитанціями.

Згідно з довідкою від 27 серпня 2014 року № 02-745 грошові кошти на рахунок Новомосковської міжрайонної виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не надійшли.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, але втратив чинність з 01 січня 2015 року на підставі Закону України від 28 грудня 2014 року N 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», з метою забезпечення відновлення здоров'я застрахована особа та члени її сім'ї (а також особа, яка навчається у вищому навчальному закладі) мали право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку та на умовах, визначених правлінням Фонду. Надання послуг застрахованим особам, пов'язаних із санаторно-курортним лікуванням, здійснюється за наявності медичних показань.

Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25 лютого 2009 року № 12 затверджено «Порядок отримання застрахованими особами і членами їх сімей санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», пунктом 4.5 розділу 4 якого передбачено виділення застрахованій особі путівки в двомісний номер з частковою оплатою в розмірі 20 відсотків її вартості на підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування.

При цьому за умовами п. 4.13 розділу 4 зазначеного Порядку часткова оплата вартості путівки до санаторію вноситься до каси страхувальника за основним місцем роботи застрахованої особи, а при відсутності каси - через установу банку на транзитний рахунок органу Фонду за місцем обліку страхувальника. Аналогічні положення містилися в ст. 22 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно з'ясували обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та правильно встановили те, що санаторно-курортна путівка ОСОБА_6 була видана в установленому законом порядку, вона здійснила її часткову оплату, як передбачено п. 4.13 Порядку, у розмірі 1 302 грн через відділення банку, про що надала відповідну квитанцію, що сторонами визнається, а тому доказуванню не підлягає в силу вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

При цьому судами не встановлено будь-яких неправомірних дій з боку відповідача щодо незаконного одержання нею наданих їй соціальних послуг та ненадходження з її вини сплачених нею за путівку грошових коштів на рахунок Фонду, тому суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що немає підстав для застосування до ОСОБА_6 відповідальності, визначеної ст. 32 Закону України від 18 січня 2001 року № 2240 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами, зумовленими похованням» і п. 6.4 Порядку отримання застрахованими особами санаторно-курортного лікування, що сплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Разом із тим суди дійшли правильного висновку про те, що ненадходження сплачених відповідачкою через банківську установу грошових коштів пов'язано не з її неправомірними діями, а у зв'язку з тим, що в ПАТ «Брокбізнесбанк» було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації, тому внесені нею грошові кошти не були перераховані на вказаний рахунок і немає підстав вважати, що ОСОБА_6 набула їх або зберегла у себе без достатньої правової підстави (ст. 1212 ЦК України).

Отже, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення часткової оплати вартості путівки, використаної відповідачкою за рахунок коштів Фонду на суму 1302 грн.

Судами правильно застосовано закон, який регулює відносини, що виникли між сторонами, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити,рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відхилити, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

В.О. Савченко

О.В. Попович