Справа № 351/954/15-ц
Провадження № 22-ц/779/652/2016
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Василишин Л.В., Малєєва А.Ю.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Снятинського районного суду від 09 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_3 предявила до ОСОБА_2 вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказувала, що шлюбні стосунки між сторонами існують лише формально, а також те, що їхні відносини негативно впливають на духовний та моральний розвиток їхньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на те, що подальше збереження їхньої сімї неможливе, просила шлюб, укладений між ними, розірвати; малолітню доньку залишити на проживання з нею, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі по 1200 грн щомісячно.

Заочним рішенням Снятинського районного суду від 09 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. Постановлено розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 02.07.2011 року виконкомом Горішньозалучанської сільської ради Снятинського району, актовий запис №7. Дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати із матірю. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище «Уютнова». Також постановлено стягувати з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 19.06.2015 року. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 487,20 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині розміру аліментів, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне зясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вказує на те, що йому не було відомо про намір позивача розірвати шлюб та стягувати аліменти, оскільки бувша дружина йому не повідомляла про це. Також йому не було відомо про розгляд даної справи, що позбавило його права надати свої докази та пояснення. Зазначає також те, що постійно надавав дружині кошти на утримання сімї та інші потреби. На думку ОСОБА_2, суд при винесенні рішення щодо стягнення аліментів не врахував вимоги ст. 182 СК України, зокрема, стан його здоровя, матеріальне становище та утримання ним батьків-пенсіонерів, які часто хворіють. Крім того, зазначає апелянт, судом не було взято до уваги того, що він на даний момент безробітний, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині розміру присуджених аліментів, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на утримання доньки аліментів у розмірі по 400 грн щомісячно.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній. Додатково зазначив, що на даний час він не має постійного заробітку, в центрі зайнятості не зареєстрований, а також те, що він проживає з батьками пенсіонерами, які часто хворіють та потребують його підтримки. Також вказав, що його основним джерелом доходу є сезонні роботи на будівництві тривалістю два місяці, а тому він має можливість сплачувати на утримання доньки щомісяця тільки по 500 грн.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного суду не зявилась, однак надіслала на адресу суду заперечення на апеляційну скаргу, у якому просила розгляд справи проводити без її участі. Отже, є правові підстави для розгляду справи у її відсутності. Додатково позивач вказала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у присудженому судом першої інстанції розмірі, оскільки він виїжджає на будівельні роботи у Російську Федерацію, а батьки, з якими він проживає, отримують пенсію і не знаходяться на його утриманні. Просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Рішення суду в частині розірвання між сторонами шлюбу та залишення на проживання доньки із матірю жодною із сторін не оспорюється, а тому колегією суддів у відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Що ж стосується висновку суду першої інстанції про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 1200 грн, колегія суддів вважає, що суд дійшов до такого висновку без врахування дійсних обставин справи, виходячи із такого.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що сторони у справі є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому згідно ст. 180 СК України вони зобовязані утримувати її до досягнення повноліття (а.с.4).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в даній справі не було в повній мірі враховано обставини, зазначені в ст.182 СК України, зокрема матеріальне становище платника аліментів, який не має постійного місця роботи та не отримує стабільних доходів, а також те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою молодого віку та у відповідності до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати свою малолітню дитину. ОСОБА_2 має будівельну спеціальність, виїжджає періодично на сезонні роботи за кордон, отже, має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2016 року становить 1167 грн.

Таким чином, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів підлягає зміні з 1200 грн до 700 грн.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення в частині визначення розміру аліментів з порушенням вимог норм матеріального права. А тому є підстави для зміни даного рішення в зазначеній частині.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 313, 314, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 09 листопада 2015 року в даній справі в частині розміру присуджених аліментів змінити та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі по 700 (сімсот) грн щомісячно, починаючи з 19.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_5