АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3110/16 Головуючий 1 інст. - Курганникова О.А.
Категорія : право власності Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Гальянова І.Г., Колтунова А.І.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Сьома Харківська Державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на ? частину житлової квартири в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Сьома Харківська Державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання права власності на ? частину житлової квартири в порядку спадкування за законом.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що він, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3. У 1948 році батьки розлучилися, він залишився проживати з батьком. З 1951 року ОСОБА_4 стала його мачухою. Вони проживали єдиною родиною, офіційно остання його не всиновлювала, проте він рахував її матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько та з того часу він проживав із ОСОБА_4 по АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 мачуха померла, заповіту вона не складала, спадковим її майном є ? частина квартири АДРЕСА_2 яка є спільною сумісною власністю його та померлої. Оскільки він проживав за вказаною адресою, то фактично прийняв спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги. Інших спадкоємців мачуха не мала. Постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо спадкового майна через відсутність рішення суду про встановлення факту проживання його та ОСОБА_4 однією сім'єю. Зазначає, що зі спадкодавицею він проживав однією сім'єю, мав з нею спільний побут.

Тому, ОСОБА_1 просив суд встановити юридичний факт його проживання однією сім'єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 з 1991 року до часу відкриття спадщини, а також просив суд визнати за ним право власності на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, як спадкоємця четвертої черги після смерті мачухи ОСОБА_4.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає доведеним факт його проживання із спадкодавицею останні п'ять років до часу відкриття спадщини, а також факт того, що на цій підставі він є спадкоємцем четвертої черги за законом на спадкове майно.

Відповідач та третя особа про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка представника відповідача та третьої особи, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача, який приймав участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позивачем вимог.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла (а.с.14).

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, яка на день смерті була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 через відсутність рішення суду про встановлення факту проживання позивача із спадкодавицею (а.с.58).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх визначення.

Відповідно до вимог ст.ст. 1258, 1262, 1264 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Сторонами не заперечується, що інших спадкоємців ОСОБА_4 не мала.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки.

Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім'єю зі спадкодавцем.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", викладених у абзацах 1 та 4 пункту 21 , при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Згідно положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів; ч.2 ст.59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сукупність наданих позивачем доказів (показання свідків, свідоцтво про смерть, довідка про склад сім'ї) дозволяють зробити висновок про те, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_4 не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Оскільки факт спільного проживання позивача та спадкодавиці протягом п'яти років однією сім'єю встановлено - позивач є спадкоємцем четвертої черги в силу вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з п. 21,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року №7, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Оскільки ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця постійно проживав з ОСОБА_4, в силу вимог ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину - є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті.

Таким чином, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про недоведеність факту проживання позивача із ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Вимоги щодо визнання за ним право власності на ? частину житлової квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом підлягають також задоволенню.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.1ст.307, ст.309, 313,314,316,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 березня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Сьома Харківська Державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визначення права власності на ? частину житлової квартири в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, у квартирі АДРЕСА_2 більш як п'ять років, а саме з 1991 року до часу відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, як спадкоємця четвертої черги після смерті мачухи ОСОБА_4.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: І.Г. Гальянова

А.І. Колтунова