У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіТагієва С.Р.,
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ,,Приватбанк" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неналежне з'ясування судом дійсних обставин, що мають значення для справи, та невідповідність його висновків обставинам справи. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ПАТ КБ ,,Приватбанк" вже зверталося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, а це відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України є перериванням строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся з даним позовом з пропущенням встановленого законом трирічного строку позовної давності.

З таким висновком повністю погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08.08.2007 р. між ПАТ КБ ,,Приватбанк" та ОСОБА_6 було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді непоновлюваної лінії на строк до 07.08.2012 року у розмірі 6695,06 доларів США, з яких 6557,11 доларів - на купівлю автомобіля, 6,81 доларів - на сплату реєстрації предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 65,57 доларів - на сплату страхових платежів за договором особистого страхування № CNCRAU00153218 від 08.08.2007 р., 65,57 доларів - винагороди за надання фінансового інструменту. За користування кредитом позичальник зобов'язався сплачувати 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості, а також щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення та винагороду за проведення додаткового моніторингу (п. 7.1 договору на а.с.8-10, 91-93).

Свої зобов'язання позичальник належним чином не виконував.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2011 року були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль (а.с.70-72). Вказане судове рішення було виконане 01.02.2013 року, грошові кошти в сумі 4729,14 доларів направлено на погашення заборгованості.

Оскільки грошових коштів, одержаних від реалізації майна, було недостатньо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором, у березні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «АкцентБанк», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CNCRAU00153218 від 08.08.2007 р. у розмірі 8308,33 долари США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 66412,20 грн. (а.с.4, 63).

Відповідно до відповіді на зроблений апеляційним судом запит до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у матеріалах справи відсутні дані про вручення відповідачу ОСОБА_6 копії даного заочного рішення (а.с. 62).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність - три роки. Статтею 258 ч. 2 п. 1 до вимоги про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність - один рік.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Виходячи із результатів системного аналізу наведених норм права та викладених обставин справи колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалення 13 травня 2013 року заочного рішення про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором не є підставою для пред'явлення переривання перебігу позовної давності, оскільки судовий розгляд проведено заочно без участі відповідача, і останній не був ознайомлений з даним судовим рішенням, і воно не допущене до виконання.

Отже, врахувавши, що відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України (а.с.39), суд першої інстанції вірно встановив обставини спору, дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банку ,,Приватбанк" - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: