Справа № 404/1738/16-ц
Номер провадження 2-о/404/119/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Іванової Н.Ю.

народних засідателів Леонова С.С., Мартиненко С.А.

при секретарі - Козубенко В.О.

за участю прокурора - Стамат А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за заявою лікаря-психіатра КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з метою надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 хворіє на шизоафектний розлад, маніакальний тип, потребує нагляду та лікування. За своїм психічним станом потребує примусової госпіталізації в психіатричну лікарню.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, обґрунтувавши необхідність примусової госпіталізації та проведення лікування відносно ОСОБА_2, просив суд задовольнити заяву, а також вказав що у діях ОСОБА_2 реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти вимог, вважає, що підстав для примусової його госпіталізації та лікування не має, вважає що може адекватно оцінювати свої вчинки та дії, не бажає лікуватись, не являється хворим і тому заперечує проти його примусової госпіталізації.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку. Зазначила, що шляхом зловживання довірою батьки за допомогою медичного персоналу доставили ОСОБА_2 до психіатричного закладу без його добровільного прохання або усвідомленої згоди. А також його батьки домовились з психіатричним закладом з метою позбавлення його дієздатності та встановлення над ним опіки. На протязі декількох років вони йому цим погрожували. ОСОБА_2 жодних психічних розладів не має, не вчиняв та не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, спроможній самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, шкоди своєму здоров»ю жодним чином не задає.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він звертався до КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» з заявою про примусову госпіталізацію свого сина ОСОБА_2 до психіатричного закладу. Зазначив, що його син вперше змінився в поведінці ще сім років тому, не спав, сам до себе розмовляв. Останні 5 років постійно звертався до психіатрів в приватному порядку, без постановки на облік, приймав психотропні препарати. Незважаючи на прийом психотропних ліків, постійно сідав за кермо свого автомобіля та розїжджав містом. Періодично виказує ідеї переслідування та що його пеленгують. При цьому роздавав великі гроші стороннім випадковим особам, які не повернули ці гроші й до сьогодення. Постійно пересувається містом, часто не ночує вдома, весь час невідомо куди рветься. Може усю ніч сидіти у фейсбуці. А також у нього є холодна зброя якою він дуже добре володіє і погрожував своїм батькам. Просив госпіталізувати ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заяву та просив госпіталізувати ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Прокурор дану заяву не підтримала та заперечила проти госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

З пояснень свідка ОСОБА_6, наданих в судовому засіданні вбачається, що____ .

Заслухавши пояснення представника комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», особи, щодо якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, ОСОБА_4, допитавши свідків, думку прокурора, яка заперечила щодо госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином законодавством визначено вичерпний перелік підстав для госпіталізації особи без її усвідомленої згоди до психіатричного закладу, а ч. 2 ст. 280 ЦПК України встановлено, що до заяви про примусову госпіталізацію має бути надано крім висновку комісії лікарів-психіатрів й інші відповідні матеріали, які б свідчили про необхідність такої госпіталізації без згоди самої особи.

Під «іншими матеріалами» про які йдеться у даній статті процесуального закону, слід розуміти виписки з історії хвороби, довідки про психіатричні огляди встановленого зразка; пояснення осіб на підтвердження фактів вчинення чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для особи, відносно якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, чи оточуючих, тощо.

Отже для госпіталізації особи до психічного закладу для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку недостатньо встановлення лише факту наявності у цієї особи психічного розгляду, повинні бути в наявності ознаки, передбачені вищезазначеними нормами Закону.

При цьому висновок експерта для суду у відповідності до ч.6 ст.147 ЦПК України не є обовязковим і оцінюється судом за правилами ст.212 цього Кодексу як один із доказів по справі.

В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2016 р. каретою швидкої допомоги до КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» був госпіталізований ОСОБА_2 ОСОБА_2 був госпіталізований з місця проживання його батьків: с. Бережинка, вул. Колгоспна 11, Кіровоградського району. Місцем проживання ОСОБА_2 є інша адреса АДРЕСА_2.

Підставою для примусової госпіталізації ОСОБА_2 до КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» стало направлення лікаря - психіатра диспансерного відділення КЗ «КОПЛ» ОСОБА_7 від 14.03.2016 р. за зверненням ОСОБА_4

До заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу лікарем-психіатром доданий висновок комісії лікарів-психіатрів від 16.03.2016 року, згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено діагноз: шизоафективний розлад, маніакальний тип, внаслідок чого він являє собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих і тому є доцільним його примусова госпіталізація у психіатричну лікарню (а.с. 3).

Проте з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 на обліку у психіатра не перебував та раніше за допомогою психіатра не звертався, згідно висновку комісії лікарів-психіатрів на час огляду лікарями 16.03.2016 року агресії не виявляв.

Інших достовірних доказів щодо небезпечної поведінки ОСОБА_2 внаслідок його психічного захворювання в матеріалах справи не мається.

Із наданих Кіровоградським РВП КВП ГУНП України в Кіровоградській області матеріалів вбачається, що 07.03.2016 р. ОСОБА_2 звернувся із заявою стосовно дій батька, ОСОБА_4, який вчинив з ним сварку, під час якої погрожував фізичною розправою. 16.03.2016 р. до чергової частини Кіровоградського РВП КВП ГУНП України в області з заявою про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_4, зазначаючи, що його син систематично вчиняє сварки, під час яких погрожує фізичною розправою на грунті психічного розліду

Таким чином, матеріал ЄО № 851 від 07.03.2016 р. був заведений за зверненням ОСОБА_2, а матеріал ЄО № 1001 від 16.03.2016 р. за зверненням ОСОБА_4 вже після госпіталізації ОСОБА_2 15.03.2016 р. до психіатричного закладу і не містять будь-яких даних про вчинення ОСОБА_2 небезпечних для оточуючих дій.

Окрім того, в ході розгляду справи були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які показали, що ОСОБА_2 не становить небезпеки для оточуючих.

Письмові пояснення ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 з приводу поведінки ОСОБА_2 (а.с. 25-27), які адресовані головному лікарю КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», а не правоохоронним органам, та свідка ОСОБА_14, який пояснив в судовому засіданні, що неофіційно призначав ОСОБА_2 лікування, також не можуть бути прийняті до уваги судом як беззаперечний доказ на підтвердження того, що ОСОБА_2 є небезпечним для оточуючих.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні посилання на небезпеку для оточуючих наявність у ОСОБА_2 зброї, оскільки за даними Кіровоградського РВП КВП ГУНП України в області 14.03.2016 р. мисливська гладкоствольна зброя перереєстрована на іншу особу, а газовий пістолет здано для утилізації.

З огляду на вищевикладене, суд критично оцінює висновок комісії лікарів-експертів від 16.03.2016 р., оскільки він сформований з усних пояснень ОСОБА_4, який є ініціатором госпіталізації та заінтересованою особою.

Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію ОСОБА_2, суд приходить до висновку щодо відсутності в матеріалах справи відомостей, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, тобто обставин, передбачених ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Крім того, жодним доказом не підтверджено наявності обставин, визначених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу», як підстави для примусової госпіталізації. Неприязні відносини з батьками та реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих не є достатніми для задоволення поданої представником комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» заяви, а доказів того, що обстеження або лікування ОСОБА_2 можливі лише в стаціонарних умовах, наявності тяжкого психічного розладу та про існування інших медичних показань для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку суду не подано.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, виходячи із засад приорітету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання громадянинові психіатричної допомоги, активної ролі суду у справах даної категорії, заявником суду не надано, крім висновку лікарів-психіатрів, інших доказів, які підтверджують або спростовують вимоги заявника і, зокрема, щодо необхідності лікування ОСОБА_2 лише в стаціонарних умовах, реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 16, 22 ЗУ «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 279-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви лікаря-психіатра КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_1 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н.Ю. Іванова

народні засідателі С.С.Леонов

ОСОБА_15