Ухвала

іменем україни

31 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення суми страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», яке діє через представника ОСОБА_5, на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») суму страхового відшкодування у розмірі 98 014,04 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі представник ПрАТ «СК «Провідна», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що 19 березня 2013 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до якого застраховано автомобіль НОМЕР_1, страхувальником та вигодонабувачем за договором є ОСОБА_4

11 квітня 2013 року у м. Дніпропетровську по вул. Чичеріна в районі будинку № 141 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та невстановленого автомобіля Chevrolet, під керуванням невстановленого водія. 13 квітня 2013 року ОСОБА_4 повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду та подав заяву.

16 червня 2013 року ОСОБА_4 надав представнику відповідача та оцінювачу ОСОБА_6 автомобіль для огляду.

19 квітня 2013 року фахівцем ЦСК ДФ ПрАТ СК «Провідна» було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди. Після чого 18 квітня 2013 року було надано звіт № 18/04/13/2, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A5, р.н. НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта зносу, становить 98 014,04 грн.

06 липня 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-правовий центр «Правекс» надало висновок № 077-07/2013, відповідно до якого представлений комплекс пошкоджень у передній частині автомобіля Skoda Octavia A5, р.н. НОМЕР_1, з технічної точки зору не відповідає причинам і обставинам події, про яку було заявлено страхувальником ОСОБА_4

19 липня 2013 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, пославшись на положення п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 26.3.3 договору страхування, а саме подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням встановлених обставин справи та вказаних вимог закону, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем не подано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач надав неправдиві відомості щодо обставин пошкодження свого автомобіля.

Згідно з частиною 2 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Так, колегія суддів вважає, що висновок товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-правовий центр «Правекс» від 06 липня 2013 року № 077-07/2013 не впливає на правильність висновків судів про задоволення позову, оскільки цей висновок спростовується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.А. Нагорняк