У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОстапчукаД. О., Гончара В. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Публічного акціонерного товариства «Український будівельний концерн», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український будівельний концерн» (далі - ПАТ «УБК») та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року, відмовлено у відкритті провадження за позовом ПАТ «ПУМБ» до ПАТ «УБК» про стягнення заборгованості за кредитним договором та роз'яснено позивачу, що з вказаними позовними вимогами йому слід звертатися в порядку господарського судочинства. Позовну заяву ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто позивачу для подачі до належного суду. Повернуто ПАТ «ПУМБ» сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «ПУМБ», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постановлені у справі ухвали суду першої та апеляційної інстанцій вважає незаконними, просить їх скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ПАТ «ПУМБ» необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщоіншене встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-7456цс15 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до ПАТ «УБК» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що даний спір виник між юридичними особами, тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватись господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно зі ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,суди правильно виходили із того, що позивачем подано позов з порушенням правил підсудності, оскільки зазначений позов у цій частині належить розглядати за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права - безпідставні, оскільки висновки судів з приводу обставин, на які посилається заявник, грунтуються на законі.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані ухвали суду першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм процесуального права, доводи скарги про порушення судами норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення ухвал суду першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О.П. Касьян