Справа №463/5332/15-ц
Провадження №2/463/487/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3-Б.Ю.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася в суд із позовом до відповідача, просить витребувати в останньої ліжко, телевізори (2 шт.), електричну сенсорну кухонну плитку, швейну машинку «Подолка», ковролін на підлозі, ванну нову, пилосос, золотий браслет, золоту каблучку, золоту каблучку з топазом, золотий хрестик з ланцюжком, постільну білизну, медикаменти, косметичні засоби, квіти, штори та тюль, крісло-колісне, ходунки та передати зазначене майно ОСОБА_5, а також стягнути з відповідача на користь позивача 1000 гривень моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що проживала разом зі своїм чоловіком у квартирі №3 в будинку №97 на вул.Личаківській у м.Львові. Власницею цієї квартири є ОСОБА_6, громадянка ОСОБА_7. 15 вересня 2015 року чоловік позивача помер та одразу після похорону 17 вересня 2015 року позивач прийшла до вищевказаної квартири щоб забрати свої речі, однак побачила, що на дверях поміняні замки. Вважає, що відповідач незаконно заволоділа майном позивача, тому просить таке витребувати в останньої. Крім цього, такими діями відповідач завдала позивачу також моральної шкоди, яка виявилась у переживаннях стосовно долі майна позивача, а також стосовно невиконання позивачем свого обовязку повернути крісло-колісне та ходунки до відділу соціального захисту, які були надані її чоловіку та також залишились у квартирі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що померлий ОСОБА_8 є колишнім чоловіком відповідача. Оскільки відповідач у вищевказаній квартирі не проживала, тому її речей у ній не було.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили. Пояснили, що розірвання шлюбу між відповідачем та ОСОБА_8 було фіктивним, останній приїжджав до відповідача в ОСОБА_7. У 1999 році подарував відповідачу квартиру №3 у будинку №97 на вул.Личаківській у м.Львові, однак в такій був відключений газ, тому у цій квартирі ніхто не проживав. В день похорону відповідач в присутності працівників ЛКП та поліції зайшла у вказану квартиру, де були лише речі відповідача, ніяких речей позивача там не було. Вважають позовні вимоги безпідставними та в задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Позивач та ОСОБА_8 22.10.2013 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.8) 15 вересня 2015 року ОСОБА_8 помер.

Згідно з копією довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №1728 від 16.05.2015 (а.с.16) ОСОБА_8 був зареєстрований у квартирі №3 на вул.Личаківській, 97 у м.Львові, власником якої є ОСОБА_6 ОСОБА_4.

Як вбачається з копії акта ЛКП «Господар» від 03.06.2015 (а.с.9) ОСОБА_5, яка зареєстрована у квартирі №6 на вул.Личаківській у м.Львові зі слів сусідів проживає у квартирі №3 на вул.Личаківській у м.Львові без реєстрації разом зі своїм чоловіком ОСОБА_8

Як вбачається з позовної заяви (а.с.1-4) позивач стверджує, що у квартирі №3 в будинку №97 на вул.Личаківській у м.Львові у володінні відповідача знаходяться належні позивачу на праві власності: ліжко, телевізори (2 шт.), електричну сенсорну кухонну плитку, швейну машинку «Подолка», ковролін на підлозі, ванну нову, пилосос, золотий браслет, золоту каблучку, золоту каблучку з топазом, золотий хрестик з ланцюжком, постільну білизну, медикаменти, косметичні засоби, квіти, штори та тюль, а також надане померлому ОСОБА_8 Личаківським відділом соціального захисту крісло-колісне та ходунки.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.19 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

При цьому, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем всупереч вищевказаним вимогам, не представлено суду жодних доказів того, що вказане у позовній заяві майно на даний час фактично перебуває у володінні відповідача, та що таке взагалі перебувало у володінні останньої.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Однак позивачем не зазначено у позовній заяві та не представлено жодних доказів, на підтвердження індивідуальних ознак майна, яке є предметом позову.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не надано, а судом в процесі розгляду справи, не здобуто належних та достовірних доказів того, що у незаконному володінні відповідача на даний час знаходиться вказане у позовній заяві майно, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про витребування вказаного майна у відповідача слід відмовити.

Крім цього, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача 1000 грн. моральної шкоди є похідними від вимог про витребування у відповідача майна, суд приходить до висновку, що такі також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Р.Я. Головатий