У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Харківська міська рада, про виділ належної частки будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виділ частки будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2014 року змінено рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року, скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та виділення їй на належну 31/100 частини у будинку АДРЕСА_1, як спадкоємцю ОСОБА_7, житлового будинку літ. «Е-1» вартістю 7 779 грн, надвірних споруд - прибудови літ. «е», ганку літ. «еі», літньої кухніліт. «Б», льоху літ. «В», вбиральні літ. «Г», сараю літ. «Д», навісу літ. «З», воріт з хвірткою № 2, колодязю № 4, всього вартістю 14 737 грн.; визначення порядку користування земельною ділянкою між ОСОБА_4 до ОСОБА_6, як спадкоємцем ОСОБА_7, за другим варіантом експертного висновку від 24 липня 2006 року № 3699 та виділення на 31/100 частини ОСОБА_6 в користування земельної ділянки площею 403 кв. м. (під будівлями 92,5 кв. м), з ізольованим виїздом для кожного із співвласників на АДРЕСА_1 та перенесення воріт № 4 по червоній лінії в сторону земельної ділянки ОСОБА_6 Скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виділ частки будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою по фактичному користуванню. Скасовано рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою за другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 24 липня 2006 року № 3699 та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою по фактичному користуванню та у цій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено та задоволено зустрічні вимоги ОСОБА_5 Визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 за другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 січня 2005 року № 8039 за фактичним користуванням та виділено у користування ОСОБА_4 на 69/100 частини будинку, земельну ділянку площею 614 кв. м. Виділено ОСОБА_5, як спадкоємцю ОСОБА_7, в користування на 31/100 частини будинку, земельну ділянку площею 686 кв. м. та визначено межі земельної ділянки. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про виділ належної частини будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2014 року залишено без змін.

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 4 лютого 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2014 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У п. п. 3, 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції прийняв до уваги вищенаведені роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Харківської області від 4 червня 2014 року немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: