Справа № 756/9119/15-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4973/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

представника відповідача - ЖихаревоїО.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційними скаргами Жихаревої Олени Віталіївни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 2 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» про визнання права користування житловим приміщенням та зобов'язання видати ордер, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року, позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» про визнання права на проживання в житловому приміщенні та зобов'язання видати ордер. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 1 квітня 1997 року ОСОБА_6 згідно наказу № 23 о/с була призначена на посаду перекладача в Харківське відділення Українського акціонерного комерційного промислово- інвестиційного банку. На підставі розпорядження заступника Голови Правління «Промінвестбанку» від 17 червня 1998 року № 16/ЗП, погодженого з профкомом родині ОСОБА_6 у складі трьох осіб, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, виділена для проживання кімната АДРЕСА_1. Наказом № 158-о/с від 7 жовтня 1998 року ОСОБА_6 було переведено на посаду касира відділу касових операцій, а 6 грудня 1999 року позивача звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Після звільнення, позивачі проживали у вказаному гуртожитку, регулярно сплачували кошти за комунальні послуги, здійснювали капітальні та поточні ремонти приміщення. У 2004 році відповідач звернувся до суду з позовом до позивачів про визнання незаконним поселення у гуртожитку та виселення. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 4 листопада 2004 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк» відмовлено та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2005 року - рішення залишено без змін. Рішенням суду встановлено, що родина ОСОБА_6 вселилась у приміщення не самоправно, а з дозволу компетентного органу відповідно до п. 6 «Положення про гуртожиток Промінвестбанку». Позивачі звернулись до адміністративного суду з позовом про зобов'язання здійснити реєстрацію. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 3 квітня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2015 року, ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, у зв'язку з відсутністю документально оформлених правових підстав для користування позивачами житловим приміщенням.

Посилаючись на зазначені обставини, просили суд визнати за позивачами право користування житловим приміщенням-кімнатою № 301 у будинку № 34-В по проспекту Оболонському в місті Києві; зобов'язати ПАТ «Промінвестбанк» видати ОСОБА_6 та членам її сім'ї спеціальний ордер для вселення у зазначений гуртожиток.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 2 лютого 2016 року задоволено частково позовні вимоги.

Визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 право користування житловим - приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач ПАТ «Промінвестбанк» через свого представника Жихареву О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначила, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовну вимогу щодо визнання права користування даним приміщенням позивачами, оскільки ПАТ «Промінвестбанк» не порушував право користування позивачами житловим приміщенням кімнати АДРЕСА_1, а відсутність у позивачів документально оформлених правових підстав для користування зазначеною кімнатою встановлено постановою Окружного адміністративного суду м. Києві від 3 квітня 2015 року.

В свою чергу, частково не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов'язати ПАТ «Промінвестбанк» видати ОСОБА_6 та членам її сім'ї спеціальний ордер для поселення у гуртожиток - кімнату АДРЕСА_1.В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В судове засідання ОСОБА_6, ОСОБА_7 не з»явилися, про день та час розгляду повідомлені , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.144, 148), причини своєї неявки суду не повідомили. У зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, апеляційну скаргу ПАТ «Промінвестбанк» відхилити.

Представник ПАТ «Промінвестбанк» - Жихарева О.В. апеляційну скаргу банку підтримала, проти доводів апеляційної скарги позивача заперечувала.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі були заселені в спірне житло правомірно, відповідно до положень закону не можуть бути виселені без надання іншого житла, за таких обставин мають право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача видати ордер на зайняття кімнати у гуртожитку, суд першої інстанції виходив із їх безпідставності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий ґрунтується на встановлених обставинах і відповідає нормам матеріального права.

Установлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на підставі договору купівлі-продажу № 18 від 29 травня 1996 року, право власності на який зареєстроване 11 червня 1996 року, і використовується як гуртожиток, що підтверджується розпорядженням Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації № 537 від 13 жовтня 2014 року ( а.с.160-163).

Розпорядженням № 25 від 17 червня 1998 року, погодженим з профкомом, сім»ю ОСОБА_3 у складі трьох осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_3 та їх на той час неповнолітнього сина ОСОБА_7 поселено в кімнату АДРЕСА_1. При цьому ордер у встановленому законом порядку позивачам виданий не був.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 4 листопада 2004 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 4 лютого 2005 року, відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Промінвестбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання незаконним поселення у гуртожиток та виселення із займаного приміщення та цим рішенням установлено, що кімната АДРЕСА_1 виділена як однокімнатна квартира гуртожитку для малосімейних, в ній родина ОСОБА_3 проживає як постійні мешканці, заселились в указане приміщення не самоправно, а з дозволу компетентного органу відповідно до п.5 Положення про гуртожиток «Промінвестбанку, не можуть бути виселені без надання іншого житла у зв'язку з звільненням за скороченням штату.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини. встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, обставини, встановлені рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 4 листопада 2004 року, а саме, правомірність зайняття сім'єю ОСОБА_6 у 1998 році кімнати АДРЕСА_1, відсутність підстав для їх виселення без надання іншого житла, а також тривалість користування сім'єю ОСОБА_3 спірною кімнатою, щомісячні витрати на оплату за проживання, дають підстави вважати, що житлове приміщення -кімната № 301 в гуртожитку є постійним місцем проживання позивачів, право користування яким вони набули в установленому законом порядку. Натомість відповідач право позивачів на користування цим житлом не визнає.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про визнання за позивачами права користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Промінвестбанк» в тій частині, що судом першої інстанції не встановлено порушення відповідачем прав позивачів на користування житлом, не враховано відсутність у позивачів документально оформлених правових підставі для користування спірною кімнатою, що встановлено Окружним адміністративним судом м.Києва у адміністративній справі та має приюдиційне значення для вирішення даної справи, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засідання представник відповідача пояснила, що відповідач не визнає за позивачами право користування житловим приміщенням кімнатою АДРЕСА_1.

Отже, факт не визнання відповідачем права позивачів на користування житлом дає підстави для захисту такого права в судовому порядку.

Зі змісту постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 3 квітня 2015 року по справі № 2а-19428/10/2670 вбачається, що судом установлено відсутність у позивачів документально оформлених правових підстав для користування позивачами житловим приміщенням, передбачених ст.129 ЖК України ( спеціального ордеру на заселення в гуртожиток), що в свою чергу зумовлює відсутність підстав для їх реєстрації за місцезнаходженням такого житлового приміщення.

Посилання відповідача на зазначену постанову Окружного адміністративного суду м.Києва не заслуговує на увагу суду, оскільки у тій справі інший предмет спору і встановлені у тій справі обставини не мають значення при вирішенні цієї справи.

Сам по собі факт відсутності ордеру як документу, який видається як підстава для вселення в жиле приміщення і є чинним протягом 30 днів, після чого мав би зберігатися у відповідача, не дає підстав уважати неправомірним вселення позивачів у кімнату гуртожитку та відсутність у останніх права на користування жилою площею у гуртожитку.

Відтак доводи апеляційної скарги представника позивачів не ґрунтуються на вимогах закону та підлягають відхиленню.

Таким чином, висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку відповідно до норм ЦПК України та є такими, що відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 2 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: