Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/5375/15 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження № 22-ц/778/1566/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення компенсації вартості частки у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення компенсації вартості частки у спільній частковій власності.

В обґрунтування вимог зазначив, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2015 р. із змінами, внесеними рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 р. за ним в порядку спадкування за законом визнано право власності на наступні об'єкти: 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2; 1/5 частина нежилого приміщення №18 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна буд. 224; 1/5 частина нежилого приміщення №28 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лєрмонтова, буд. 14; 1/5 частина автомобіля CHEVROLET ORLANDO, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску, білого кольору; 1/5 частина автомобіля OPEL COMBO, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску, червоного кольору; 2/5 частини земельної ділянки площею 0,1500 га за адресою: смт. Малокатеринівка, вул. Прибережна, ділянка №101-Б, Малокатеринівської селищної ради, Запорізького району Запорізької області. Тим же рішенням суду за відповідачем ОСОБА_4, визнано право власності на 7/10 частини тих же об'єктів, на земельну ділянку в смт. Малокатеринівка - на 2/5 частини; за відповідачем ОСОБА_5 визнано право власності на 1/10 частину тих же об'єктів, на земельну ділянку в смт. Малокатеринівка - на 1/5 частину. Оскільки сторони не досягли згоди щодо поділу вказаних об'єктів в натурі, просив суд стягнути з відповідачів на його користь компенсацію вартості його частки у спільній власності в сумі 1 080 395 грн. 60 коп., а також понесені ним витрати на сплату судового збору.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 766 836 грн. - компенсацію вартості його частки у спільній частковій власності: 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2; 1/5 частина нежилого приміщення №18 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна буд. 224; 1/5 частина нежилого приміщення №28 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лєрмонтова, буд. 14; 1/5 частина автомобіля CHEVROLET ORLANDO, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску, білого кольору; 1/5 частина автомобіля OPEL COMBO, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску, червоного кольору; 2/5 частини земельної ділянки площею 0, 1500 га за адресою: смт. Малокатеринівка, вул. Прибережна, ділянка №101-Б, Матокатеринівської селищної ради, Запорізького району Запорізької області.

З дня отримання ОСОБА_3 компенсації вартості частки у спільній частковій власності в сумі 766 836 грн. припинено його право на частку у праві спільної часткової власності: 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1; 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2; 1/5 частина нежилого приміщення №18 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна буд. 224; 1/5 частина нежилого приміщення №28 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 14; 1/5 частина автомобіля CHEVROLET ORLANDO, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2011 року випуску, білого кольору; 1/5 частина автомобіля OPEL COMBO, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску, червоного кольору; 2/5 частини земельної ділянки площею 0,1500 га за адресою: смт. Малокатеринівка, вул. Прибережна, ділянка №101-Б, Малокатеринівської селищної ради, Запорізького району Запорізької області.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частину витрат на сплату судового збору в сумі 3 285 грн. 17 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення компенсації вартості частки у спільній частковій власності відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, а саме стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь грошові кошти в розмірі 1 080 395, 60 грн. у рахунок грошової компенсації вартості його частки в майні, що є у спільній частковій власності та стягнути з них судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що взамін частки позивача у спадковому майні підлягає стягненню грошова компенсація вартості цієї частки.

Згідно з ч. 2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК України про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Між сторонами тривалий час існує спір з приводу спадкового майна.

Склад спадщини, коло спадкоємців, та розміри їх часток у спадковому майні були визнані рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2015 р. із змінами відповідно до рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 р. ( а.с.7-17 т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України право спільної часткової власності - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Згідно частин 1, 2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

При вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми враховуються і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Хоча спадщину складають кілька різних об'єктів, позивач реалізував право на спадкове майно через предявлення вимог про виплату грошової компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Підставою для відмови в задоволенні таких вимог могли бути лише інтереси іншого спадкоємця, проте ОСОБА_4, яка представляє свої інтереси та інтереси неповнолітньої дитини, рішення суду про стягнення з неї компенсації не оскаржує, проти апеляційної скарги ОСОБА_3 заперечує, тому відсутні підстави для обговорення можливості сплати відповідачем такої компенсації та додержання інтересів всіх учасників спільної часткової власності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_3Р ґрунтується на тому, що вартість спадкового майна та відповідно розмір компенсації за його частку в цьому майні є більшою за ту,яку визначив суд. При цьому ОСОБА_3 вважає, що надані ним звіти про оцінку майна мають переважне право над звітами, наданими відповідачем.

Колегія суддів не може погодитися з цими доводами, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( стаття 10 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ( стаття 11 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розмір грошової компенсації судом визнано по дійсній вартості спадкового майна на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку воно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Вимоги ОСОБА_3 про визначення вартості спадкового майна на підставі звітів ТОВ «С-ТИМАТИКА», ТОВ «ОСОБА_9 Плюс» є безпідставними, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на звітах у разі закінчення строку дії звіту про оцінку майна та висновку про вартість майна.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131, 179, 185, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Оцінка майна відповідно до звітів ТОВ «С-ТИМАТИКА», ТОВ «ОСОБА_9 Плюс» для визначення вартості спадкового майна,на які посилається ОСОБА_3, була проведена 24 червня 2015 року, 25 червня 2015 року, і в звітах зазначено, що строк дії оцінки шість місяців ( а.с18-106,108,133 т.1).

Відтак, на час ухвалення рішення шестимісячний строк дії висновків про вартість майна сплив і за відсутності іншої достовірної оцінки майна посилання в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно прийняв від відповідача звіти про оцінку майна з мотивів того, що всі докази надаються до або під час попереднього судового засідання в суді першої інстанції, відповідно до ст. 131 ЦПК України є неприйнятними.

Проведена 05 листопада 2015 р., 10 листопада 2015 р, 04 грудня 2015 р. 25 грудня 2015 р.,13 січня 2016 р.,14 січня 2016 р. оцінка спадкового майна є найбільш наближеною до вирішення спору і тому саме з цієї оцінки суд виходив при розгляді справи ( а.с.106-198 т.2). Висновки про ринкову вартість майна зроблені у відповідності із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінювачами, які мають кваліфікаційні свідоцтва, видані Фондом Державного Майна України та сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, в якому зазначені напрямки оцінки майна щодо яких дозволена практична оціночна діяльність, у тому числі і оцінка нерухомого майна, транспортних засобів ( а.с.113,137,172,188,196 т.2).

Відповідно до зазначених висновків ринкова вартість спадкового майна в цінах на момент проведення дослідження складає 3 745 275 грн.

Іншої достовірної оцінки майна в матеріалах справи немає, позивач клопотання про призначення експертизи не заявляв, а наполягав як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції на перевазі його доказів.

Таким чином, компенсація вартості частки спадкового майна в сумі 766836 грн. визначена судом відповідно до ринкової вартості спадкового майна та розміру часток ОСОБА_3 у цьому майні.

Наведені обставини спростовують доводи ОСОБА_3 про стягнення компенсації у заниженому розмірі.

Суд обґрунтовано вирішив і питання про припинення права власності, оскільки це випливає з вимог ОСОБА_10 про стягнення компенсації. Із отриманням позивачем компенсації за його частки у спадковому майні право власності за ним на ці частки у майні припиняються.

Отже, суд першої інстанції не вийшов за межі позовних вимог, не відступив від принципу рівності сторін та принципу змагальності цивільного судочинства, які передбачені ст.ст. 5,10,11 , ч. 1 ст. 27 ЦПК України, і доводи апеляційної скарги про порушення процесуальних норм є неприйнятними.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Доводи ОСОБА_10, викладені в уточненій апеляційній скарзі, не підлягають обгрворенню, оскільки уточнена апеляційна скарга подана вже після відкриття апеляційного провадження та на підставі ч.1 ст. 300 ЦПК України ухвалою судді Апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року повернута ОСОБА_10

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог частини 2 статті 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: