Справа № 2-1091/06
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ, і вказала, що у державного виконавця Григоряк Я. Ю. знаходиться на виконанні виконавчий лист № 2-1091, виданий 03. 03. 2006 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утриманні доньки ОСОБА_3 06. 03. ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10. 11. 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

11. 12. 2015 року вона звернулася до ВДВС Бердянського МРУЮ з листом, у якому просила зробити розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментах з 01. 01. 2009 року по 31. 12. 2014 року.

21. 12. 2015 року вона отримала відповідь про наявність заборгованості ОСОБА_2 по аліментах, з якою не згодна у звязку з тим, що державний виконавець зарахував сплату аліментів боржника по копіям фіскальних чеків, які невідомо як опинилися у виконавчому провадженні, і таким чином зменшив заборгованість на 8182, 00 грн.

Просить визнати дії державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ ОСОБА_4 від 21. 12. 2015 року зі зменшення заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на суму 8182, 00 грн. неправомірними; зобов»язати державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ ОСОБА_4 здійснити розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментах на користь ОСОБА_5 за період з 01. 01. 2009 року по 31. 12. 2014 року без врахування сум, зазначених у фіскальних чеках від 09. 12. 2009 року № 9126, від 23. 09. 2010 року № 8469, від 23. 12. 2010 року № 0336, від 08. 12. 2011 року № 7071, від 23. 05. 2012 року № 8848, від 03. 09. 2012 року № 0339, від 18. 06. 2013 року № 8356, від 24. 04. 2014 року № 9991, від 30. 04. 2014 року № 0467, а також визнати розрахунок боргу по аліментах неправомірним.

В судовому засіданні скаржниця підтримала свою скаргу і пояснила, що у зв»язку з несплатою ОСОБА_2 аліментів, у грудні 2009 року вона звернулася до УПСЗН за отриманням державної допомоги на дитину, і отримувала її, при цьому обов»язковою умовою було те, що вона надавала довідки з ВДВС про несплату боржником аліментів, такі довідки вона отримувала у державного виконавця. В подальшому з»ясувалося, що згідно наявних у державного виконавця фіскальних чеків ОСОБА_2 платив аліменти починаючи з 2009 року, і таким чином її звинуватили у тому, що вона, отримуючи аліменти від боржника, отримувала ще й державну допомогу, і суму цієї допомоги з неї стягують у судовому порядку.

Насправді вона ніяких грошей від ОСОБА_2 не отримувала до 2015 року. Він частково платив у період з 2006 по 2009 рік, а потім взагалі нічного не надсилав. У 2015 році аліменти почали поступати на платіжну картку, про що вона відразу повідомила УПСЗН і виплату матеріальної допомоги припинили.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 скаргу не визнав і пояснив, що за словами ОСОБА_2 той направляв грошові кошти на сплату аліментів своїм родичам і знайомим, а вони вже пересилали їх ОСОБА_1

Представник ВДВС Бердянського МРУЮ ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнала і пояснила, що в теперішній час неможливо встановити, хто передав фіскальні чеки державному виконавцю, але вони були враховані як сплата аліментів, так як на них стояло прізвище ОСОБА_1, тому вона врахувала їх при визначення заборгованості ОСОБА_2 по аліментах.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що на прохання свого знайомого ОСОБА_2, який знаходиться за межами України, він через «Приватбанк» направляв гроші ОСОБА_1 у 2015 році, знав, що це аліменти.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2 це чоловік її матері, він направляв їй гроші, а вона у 2009 і 2010 роках у поштовому відділенні в с. Бердянське Бердянського району направляла їх ОСОБА_1, після чого робили копії квитанцій і відвозили їх державному виконавцю. Довіреності на ці дії ОСОБА_2 їй не давав. Гроші платили приблизно раз на дві місяця по 500- 600 грн.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Згідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України . У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: - за заявою сторін виконавчого провадження.

Так, ОСОБА_1 оспорює розмір заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на її користь на утриманні доньки ОСОБА_6 06. 03. ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 8182,00 грн., які відображені у фіскальних чеках - від 09. 12. 2009 року № 9126, від 23. 09. 2010 року № 8469, від 23. 12. 2010 року № 0336, від 08. 12. 2011 року № 7071, від 23. 05. 2012 року № 8848, від 03. 09. 2012 року № 0339, від 18. 06. 2013 року № 8356, від 24. 04. 2014 року № 9991, від 30. 04. 2014 року № 0467, і заперечує отримання грошових коштів за цей період.

Державний виконавець Григоряк Я. Ю. не надала суду доказів того, що копії фіскальних чеків з прізвищем «Попова» без ініціалів та поштової адреси отримувача були надані боржником, або його уповноваженою особою, не зазначила, яким чином чеки потрапили у виконавче провадження і чому були враховані при визначення розміру заборгованості ОСОБА_2 по аліментах.

Пояснення свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що у 2009 і 2010 роках на прохання ОСОБА_2 пересилала надані їм грошові кошти як аліменти ОСОБА_1, не можуть служити доказом сплати боржником аліментів, бо вони не є належними у розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, яка передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 6. ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Суд не може визнати дії державного виконавця Григоряк Я. Ю. правомірними по визначенню розміру заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 в частині зарахування 8182, 00 грн. в рахунок погашення заборгованості по аліментах, тому скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 від 21. 12. 2015 року зі зменшення заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на суму 8182, 00 грн. неправомірними.

Зобов»язати державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ ОСОБА_4 здійснити розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментах на користь ОСОБА_5 за період з 01. 01. 2009 року по 31. 12. 2014 року без врахування сум, зазначених у фіскальних чеках від 09. 12. 2009 року № 9126, від 23. 09. 2010 року № 8469, від 23. 12. 2010 року № 0336, від 08. 12. 2011 року № 7071, від 23. 05. 2012 року № 8848, від 03. 09. 2012 року № 0339, від 18. 06. 2013 року № 8356, від 24. 04. 2014 року № 9991, від 30. 04. 2014 року № 0467.

Визнати розрахунок боргу ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 неправомірним.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_8