Справа № 734/4085/15-ц Провадження № 22-ц/795/658/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Анохін А. М. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Острянського В.І., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Зіньковець О.О.,
за участю:відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

- третя особа - ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року в частині стягнення з нього додаткових витрат за оплату навчання дитини та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні даної позовної вимоги.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у Київському технікумі готельного господарства, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, на період навчання до 30.06.2017 року, але не більше ніж до досягнення останньою 23-х років, починаючи з дати подачі позовної заяви 09.12.2015 року. Стягнуто з ОСОБА_5 понесені додаткові витрати за оплату навчання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке припало до настання нею повноліття, в розмірі ? частини витрат на навчання згідно з договором про надання освітніх послуг в розмірі 8885 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 487,2 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 487,2 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за місяць з 09.12.2015 року по 09.01.2016 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду ухвалено без повного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, заявник вказує на те, що в силу ст.185 СК України навчання у вищому учбовому закладі не є особливими обставинами. Судом також не враховано, що відповідач не працює; вже сплачує на користь дитини аліменти у тому числі і на навчання; на утриманні відповідача перебуває його мати пенсіонерка, яка є інвалідом 3 групи.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, уточнивши, що він близько трьох років ніде не працює, живе за рахунок дружини. Матері допомагає, однак не утримує через відсутність грошей.

Позивач та третя особа до суду не з'явилися, надавши зави про розгляд справи у їх відсутності. В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача 1/2 частину понесених додаткових витрат на навчання, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем витрати, пов'язані із отриманням освітньої послуги у Київському технікумі готельного господарства і в розумінні ст.185 СК України є додатковими витратами на дитину.

З таким висновком районного суду погоджується колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є батьком дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13).

Згідно з договором № 21-ПВ д/9 від 13.08.2013, довідки про оплату навчання та довідки навчального закладу від 11.02.2016 (а.с.14,15,48) ОСОБА_7 є студентом Київського технікуму готельного господарства за денною формою навчання, термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. Загальна вартість навчання становить 29700 грн. З 1 семестру 2013 року по 1 семестр 2015 року (включно) за договором № 21-ПВ д/9 від 13.08.2013 сплачено 17770 грн (а.с. 14, 15, 48).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, і з цим погоджується колегія суддів, договір про навчання № 21-ПВ д/9 від 13.08.2013 був укладений позивачем з освітнім закладом для надання освітньої послуги неповнолітній дитині ОСОБА_7, саме до досягнення дитиною повноліття та на виконання даного договору позивачем було сплачено 17770 грн., тобто половина додаткових витрат, згідно із зазначеним договором складає 8885 грн., які і стягнув на законних підстав суд з відповідача.

Доводи відповідача щодо відсутності в нього можливості брати участь у додаткових витратах до уваги не приймаються, оскільки стаття 199 СК України, на яку посилається відповідач, відноситься до глави 16 СК України, яка спірні правовідносини не регулює. Те, що відповідач тривалий час не працює і допомагає матері, яка є інвалідом 3 групи не впливає на обов'язок відповідача брати участь у додаткових витратах на утримання неповнолітньої дитини.

Не є підставою для скасування законного рішення суду першої інстанції посилання відповідача на рішення місцевих судів м. Харкова та Одеси у аналогічних (на його погляд) справах. Вказані рішення (в світлі статті 360-7 ЦПК України) правовою позицією, що є обов'язковою для застосування, не є.

Отже у справі, яка переглядається, рішення суду першої інстанції в частині стягнення понесених додаткових витрат за оплату навчання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке припало до настання нею повноліття, в розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно з договором про надання освітніх послуг в розмірі 8885 грн. є законним та таким, що підлягає залишенню без змін в зазначеній частині.

В іншій частині рішення суду не оскаржується. Підстави для застосування ч.3 ст. 303 ЦПК України та виходу за межі апеляційної скарги - відсутні.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів

Головуючий:Судді: