АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2697/16 Справа № 404/5348/12 Головуючий у 1 й інстанції - Литвинчук В. П. Доповідач - Максюта Ж.І.
Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді: Максюти Ж.І.,
суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,
за участі секретаря: Самокиші О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2
на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року
у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення без надання іншого жилого приміщення, -, -
Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення без надання іншого жилого приміщення - задоволені частково.

Не погодившись з вищевказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

При підготовці справи до розгляду апеляційним судом встановлено, що справа надійшла до апеляційного суду неналежним чином оформленою.

Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні суду від 25.12.2015 року (а.с.231, 232-235) маються розбіжності, а саме - в мотивувальній частині рішення, суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо вказаного спору Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", що являє собою фактично відстрочення виконання зобов'язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій, однак в резолютивній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції вказівка про те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного закону - відсутня.

Окрім того, відповідно до п.42 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 5

«Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне зняти справу з розгляду та повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у відповідності до вимог ст. 220 ЦПК України.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

Зняти з апеляційного розгляду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення без надання іншого жилого приміщення - і повернути до суду 1 інстанції, для ухвалення додаткового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: