Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Вох В.С., за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської обласної дирекції публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта на рішення Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта в особі Рівненської обласної дирекції ПАТ НАСК „Оранта про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

02 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася в Рівненський міський суд з позовною заявою, в якій вказувала, що 04 листопада 2014 року між нею та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу серії УБ № 1082842, згідно якого вона застрахувала свій автомобіль «Volkswagen Passat» д.р.н. ВК 0081 ВК, 2013 року випуску до 04 листопада 2015 року.

28 листопада 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вищевказаний автомобіль зазнав механічних ушкоджень і дана подія відповідачем була визнана страховим випадком.

17 березня 2015 року їй було перераховано страхове відшкодування, в розмір 103849,73 грн.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/762/2016 Головуючий у 1 інстанції : Сидорук Є.І.

Доповідач : Григоренко М.П.

Вважаючи, що виплачена сума страхового відшкодування є значно заниженою та не відповідає дійсності, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь 356150,27 грн. невиплаченої суми страхового відшкодування та судові витрати по справі.

09 березня 2016 року представником позивача було подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 95 а), відповідно до якої ОСОБА_3 просила стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на її користь ОСОБА_3 235646,27 грн. невиплаченої суми страхового відшкодування, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, в розмірі 84598,35 грн., три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування, в розмірі 6953,18 грн., втрати від інфляції, в розмірі 43151,86 грн. та 2800 грн. понесених судових витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, а також судові витрати по справі.

Рішенням Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

Стягнуто з ПАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта в особі Рівненської обласної дирекції на користь ОСОБА_3 235646,27 грн. невиплаченої суми страхового відшкодування, пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 84598,35 грн., три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування в розмірі 6953,18 грн., втрати від інфляції в розмірі 43151,86 грн., а всього 370349,66 грн., а також судові витрати, що складаються з 2800 грн. понесених судових витрат за проведення автотоварознавчої експертизи та 2400 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта в особі Рівненської обласної дирекції на користь держави 3703,50 грн. судового збору.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі Рівненська обласна дирекція ПАТ „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що згідно проведеного автотоварознавчого дослідження № ВК0081ВК12.12/5 від 12.12.2014 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Раssat» д.р.н. ВК 0081 ВК складає 405656,47 грн. та становить більше ніж 75% дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку , яка згідно п. 1.7. Договору страхування становить 460000 грн.

Згідно маркетингового дослідження № 6452 від 26.01.2015 року вартість застрахованого транспортного засобу «Volkswagen Раssat» д.р.н. ВК 0081 ВК у пошкодженому стані складає 321000 грн.

Відповідно до п. 2.3.8. Договору страхування франшизи це частина збитків, що не відшкодовується страховиком та згідно п. 1.3.1. Договору за ризиком „Пошкодження становить 0,50% страхової суми (2300 грн.).

ПАТ „НАСК „Оранта було проведено розрахунок розміру страхового відшкодування : 427149,73 грн. (дійсна вартість тз) 321000 грн. (вартість тз у пошкодженому стані) 2300 грн. (франшиза) = 103849,73 грн. та згідно страхового акта № СТО-14-10346/1, 17.03.2015 року здійснено виплату даного страхового відшкодування.

При розрахунку страхового відшкодування бралися до уваги результати проведеного огляду 03.12.2014 року пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Раssat» д.р.н. ВК 0081 ВК, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159.

Страховиком були виконані всі умови Договору страхування.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, яку просив задовольнити.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу, але при цьому подав заяву про уточнення позовних вимог в бік їх зменшення.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Повністю задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що в ході судового розгляду справи були здобуті достатні та переконливі докази, які свідчать про неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором добровільного страхування транспортного засобу серії УБ № 1082842 від 04 листопада 2014 року, а тому останній має здійснити виплату позивачу страхового відшкодування в тому розмірі, який визначений проведеною у справі судовою автотоварознавчою експертизою, з урахуванням всіх штрафних санкцій та індексу інфляції.

Проте, оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню, у звязку із неповним зясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до п. 13.6.1 Договору у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу розмір збитку може визначатися на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ та/або акта авто товарознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у даній цивільній справі спір виник з приводу визначення розміру страхового відшкодування, у звязку із чим судом першої інстанції за клопотанням сторони позивача було призначено у справі відповідну судову автотоварознавчу експертизу, висновки якої і було покладено в основу оскаржуваного рішення.

В своїй апеляційній сказі відповідач жодним чином не конкретизував того, в чому саме полягає неправильність висновків проведеної у справі автотоварознавчої експертизи, а обмежився лише посиланням на висновок автотоварознавчого дослідження № ВК0081ВК12.12/5 від 12.12.2014 року.

Будь-які клопотання про проведення повторної судової автотоварознавчої екпертизи відповідач в суді першої інстанції не заявляв.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції ґрунтовно не взяв до уваги висновки автотоварознавчого дослідження № ВК0081ВК12.12/5 від 12.12.2014 року, оскільки ці висновки жодним чином не містять в собі даних, на підставі яких особа, яка проводила це дослідження, дійшла висновку, що автомобіль позивача за 24 дні втратив свою вартість на 32850 грн., а вартість відновлюваного ремонту було визначено в розмірі більше 88 % від суми, на яку цей автомобіль було застраховано, при тому, як це вбачається із наявних у справі доказів, застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження лише передньої лівої частини, а відповідно до даних інтернет аукціону вартість залишків цього автомобіля була визначена на рівні 321000 грн., що складає майже 70 відсотків вартості застрахованого автомобіля, яка була визначена сторонами у даній справі на день укладення договору страхування.

З вищевказаних мотивів колегія суддів також не приймає до уваги і твердження відповідача про те, що автомобіль позивача в результаті настання страхового випадку підлягав визнанню таким, що не підлягає відновленню, що давало б підстави для застосування положень п. 13.14 укладеного між сторонами договору.

Одночасно завищення вартості відновлюваного ремонту та безпідставне заниження вартості автомобіля на моменту його пошкодження в день дорожньо-транспортної пригоди, із явною невідповідністю цих двох складових вартості автомобіля після пошкодження, визначеної в результаті інтернет-аукціону, вказує на те, що відповідач штучно створив передумови для того щоб розмір страхового відшкодування, який підлягав виплаті позивачу, був набагато меншим, ніж повинен був бути в дійсності, виходячи із характеру отриманих застрахованим автомобілем механічних ушкоджень.

Висновки проведеної у справі судової автотоварознавчої експертизи від 11 лютого 2016 року № 10, які суд першої інстанції першої інстанції вірно поклав в основу оскаржуваного рішення, є належним чином обґрунтовані та повністю узгоджуються із іншими у справі доказами.

В той же час, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке фактично мало бути сплачено відповідачем позивачу, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що укладеним договором було передбачено виплату страхового відшкодування, у випадку настання страхового випадку, за виключенням безумовної франшизи, яка в даному випадку складає 0.05 % від страхової суми і становить 2400 грн.

В звязку із чим, суд мав би достягнути на користь позивача страхове відшкодування не в розмірі 235646,27 грн., а в розмірі 233346 грн. 27 коп. і відповідно із цієї суми вже визначати всі суми штрафних санкції та збитків, які фактично мають становити:

-пеня за прострочення строку виконання зобовязання 83771 грн. 31 коп.;

- інфляційні втрати 46046 грн. 26 коп;

-3% річних від простроченої суми 6885 грн. 31 коп.,

Всього 370 046 грн. 15 коп.

В звязку із чим, заявлені ОСОБА_3 вимоги підлягають задоволенню саме в такому розмірі, а не в тому, як це помилково визначив суд першої інстанції і тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення.

В решті оскаржуване рішення, яке стосується стягнення судових витрат, підлягає залишенню без змін, як законне та обґрунтоване.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Рівненської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 09 березня 2016 року в частині стягнення із публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування, пені за прострочення виконання зобовязання, інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути із публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна страхова компанія „Оранта на користь ОСОБА_3 недоплачене страхове відшкодування, в розмірі 233346 грн. 27 коп., пеню за прострочення строку виконання зобовязання - 83771 грн. 31 коп., інфляційні втрати - 46046 грн. 26 коп., 3% річних від простроченої суми - 6885 грн. 31 коп., всього 370 046 грн. 15 коп.

В решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_4