АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3949/16 Справа № 183/4868/15 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д. І. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Глущенко Н.Г., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову товариство посилалося на те, що 28 липня 2005 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/49697/3176/73, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_3 кредит на суму 8 020 доларів США строком до 27 липня 2010 року, а ОСОБА_3, в свою чергу, зобов'язався повернути зазначені грошові кошти, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12,00% річних, у відповідності до Платіжного календаря (Додаток до Кредитного договору).

Відповідач не виконував умов кредитного договору, не сплачував суми за кредитом, відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені договором, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 06 липня 2015 року становить 48 750,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 липня 2015 року (1 долар США дорівнює 21,018248 грн.) становить відповідно 1 024 651,78 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 4 444,58 доларів США, що становить відповідно 93 417,28 грн.); заборгованості за відсотками - 3 888,66 доларів США, що становить відповідно 81 732,82 грн.; пеня - 40 417,34 доларів США, що становить відповідно 849 501,68 грн.

Тому товариство просило суд стягнути із ОСОБА_3 зазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати в сумі 3 654 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на положенняст. 256, 257, 259, 267, 1054 ЦК України.

Суд встановив, що 28 липня 2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/49697/3176/73, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_3 кредит на суму 8020 доларів США строком до 27 липня 2010 року, а ОСОБА_3, в свою чергу, зобов'язався повернути зазначені грошові кошти, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 12,00% річних, у відповідності до Платіжного календаря (Додаток до Кредитного договору).

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Судом вказав, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 06 липня 2015 року становить 48 750,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06 липня 2015 року (1 долар США дорівнює 21,018248 грн.) становить відповідно 1 024 651,78 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 4 444,58 доларів США, що становить відповідно 93 417,28 грн.); заборгованість за відсотками - 3 888,66 доларів США, що становить відповідно 81 732,82 грн.; пеня - 40 417,34 доларів США, що становить відповідно 849 501,68 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком банку.

Враховуючи приписи ст. 256, 257, 259 ЦК України, суд зазначив, що відповідно до умов кредитного договору, сторонами встановлений строк погашення заборгованості за кредитом - до 27 липня 2010 року, отже банк міг пред'явити вимоги до 27 липня 2013 року.

У відповідності до позовної заяви, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 лише 03 серпня 2015 року, тобто, після спливу позовної давності.

На підставі ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позивач звернувся до суду із заявою про захист цивільного права із пропуском строку, відповідач заявив про застосування позовної давності, а тому у задоволенні позову суд відмовив.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позову доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно застосував позовну давність, оскільки умовами кредитного договору передбачена його дія до повного погашення заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Частиною 1 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до вимог ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Статтями 253,254 ЦК України визначено початок перебігу строку та закінчення строку.

За таких вимог законодавства безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п.8.1 договору він діє до повного погашення кредитної заборгованості.

Матеріалами справи підтверджено, що умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, встановлений строк надання кредитних коштів із 28 липня 2005 року до 27 липня 2010 року, а також платіжний календар щомісячної оплати суми боргу за кредитом, який також закінчується 27 липня 2010 року. Цей строк сторонами не змінювався і не продовжувався (а.с.4-5).

Банк міг звернутися до суду із вимогою про захист свого права до 27 липня 2013 року. Але банк звернувся до суду із позовом лише 03 серпня 2015 року, тобто, після спливу позовної давності. Клопотань про поновлення строків звернення до суду банк не заявляв, доказів щодо поважності причин пропущення позовної давності не надав.

Інші доводи в апеляційній скарзі відсутні.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст. 309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального права та у відповідності із нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із цього часу.

Судді: