Провадження №2/603/6/2016
"23" березня 2016 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді: Іванчука В. М.
секретарі : Швець Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ВОРОТА» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -
Представник позивача ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату час та місце розгляду справи. Від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України у звязку з неодноразовою неявкою позивача в судове засідання без поважних причин, та відсутністю в матеріалах справи належним чином завіреної довіреності представника позивача.
З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного:
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1.1. Договору №02/331Ф від 03.04.2008 року позичальник зобов'язувався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит у терміни, встановлені Графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту.
За умовами п.3.2.1., позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі та на умовах, передбачених Договором.
Згідно із п.2.2. Договору, за користування кредитом позивач нараховує проценти, а позичальник до 25 числа (включно) кожного поточного місяця (включаючи місяць надання кредиту, якщо кредит надано до 20 числа включно), а також на день закінчення строку дії Договору, сплачує проценти позивачу за період з 21 числа попереднього місяця (у місяці надання кредиту - з дня фактичного надання кредиту) по 20 число поточного місяця включно (або по день, що передує дню повного погашення кредиту) .
Пунктом 4.1.1. Договору визначено, що у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п.1.1 Договору, та/або строків сплати процентів, позичальник сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки.
ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» свої зобовязання за Договором виконав надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором.
В порушення умов Договору №02/331Ф від 03.04.2008 року відповідач ОСОБА_2 не виконав належним чином взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.
В забезпечення належного виконання зобов'язань по Договору №02/331Ф від 03.04.2008 року про надання споживчого кредиту, між позивачем ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» та відповідачем ОСОБА_2 08.08.2008 року укладено Договір застави рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО ОСОБА_6, за реєстровим №3981.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого.
У п. 2.2. договору застави №02/259 від 03.04.2008 року зазначено, що Заставодержатель набуває права звернення стягнення на заставне майно у разі, якщо зобовязання, які забезпечені заставою не будуть виконані. Згідно п.4.5. вказаного договору, продаж майна для погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється будь-якими засобами Заставодержателем самостійно з самостійним встановленням ціни з використанням аукціону, торгівельної біржі та іншого, на власний розсуд, для чого Заставодавець від свого імені доручає Заставодержателю реалізувати майно для задоволення вимог Заставодержателя.
Відповідно до абз. 1, 2 п.9 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справи №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявления вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
Згідно ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України у звязку з неодноразовою неявкою позивача в судове засідання без поважних причин, та відсутністю в матеріалах справи належним чином завіреної довіреності представника позивача суд до уваги не бере, так як в матеріалах справи міститься належним чином завірена довіреність , якою ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» уповноважила ОСОБА_3 представляти інтереси позивача в судах загальної юрисдикції всіх рівнів, яка діє до 04.12.2016 року. Крім того, в матеріалах справи присутні заяви представника позивача від 26.11.2015 року, 11.012016 року, 22.03.2016 року, в яких представник позивача просить проводити розгляд справи у його відсутності у звязку з обмеженістю кошторису Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позов підтримує в повному обсязі.
Таким чином, у зв'язку із простроченням виконання зобовязань за договором №02/331Ф про надання споживчого кредиту від 03.04.2008 року, позивач набув права вимоги на предмет застави, зокрема, надання йому судом повноважень для продажу предмету застави будь-якій особі покупцеві на підставі укладання між ними договору купівлі продажу, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до постанов Правління Національного банку України від 31.07.2014 року №456 та від 04.12.2014 року, №781 від 04.12.2014 року, ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА» визнано неплатоспроможним та запроваджено процедуру ліквідації. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.12.2014 року №142 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ОСОБА_1 ВОРОТА».
Відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року із змінами, внесеними згідно із Законом № 629-VIII від 16.07.2015 року, від сплати судового збору звільняються Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути в дохід держави 243,60 грн. гривень судового збору (згідно п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами, внесеними згідно із Законом № 629-VIII від 16.07.2015 розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру з 12.08.2015 року становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати).
На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 11, 15, 16, 525, 526, 530, 589, 590, 610-112,1049-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ВОРОТА» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243,60 грн. гривень судового збору
На заочне рішення суду відповідачем може бути подана письмова заява до Монастириського районного суду про його перегляд протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На заочне рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_7