Справа №521/4458/16-ц
Провадження №2/521/2561/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 березня 2016 року Малиновський районний суд м Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.
при секретарі Святецькій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 /ОСОБА_5/ ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 /ОСОБА_5/ ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в якому просять визнати договір купівлі-продажу № Н/96-0492 від 08.05.1996 року квартири АДРЕСА_1 укладений 08.05.1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ОСОБА_8 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_9, з іншого боку дійсним. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 08.05.1996 року ОСОБА_8, тобто чоловік позивачки ОСОБА_1 та батько позивачок ОСОБА_3, ОСОБА_2, придбав квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0492 від 08.05.1996 року. Договір був укладений відповідно до діючого на той час законодавства та нотаріально не посвідчувався. Після підписання договору купівлі-продажу за ОСОБА_8 23 травня 1996 року в КП «ОМБТІ та РОН» була зареєстрована приватна власність на квартиру АДРЕСА_2. Після укладання договору сторони повністю виконали всі умови договору, а саме ОСОБА_8 сплатив відповідачам обумовлену вартість квартири, а відповідачі звільнили квартиру. 23 серпня 2012 року ОСОБА_8 помер та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому квартиру. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0492 зареєстрований Одеською Універсальною Товарною Біржею «Центр» 08.05.1996 року підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Оскільки позивачі не мають можливості прийняти спадщину, у звязку з чим вони звернулись до суду з наведеним позовом.
Позивачі в судове засідання не зявились, надали до суду спільну заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд розглянути справу без їх участі, проти заочного рішення суду не заперечували.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення на адресу його реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Одеській області судової ухвали,
Відповідачка ОСОБА_9 в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Одеській області, судової ухвали. Згідно довідки Відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Одеській області 14.10.2006 року змінила прізвище на Кропачева.
Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Одеській області, судової ухвали.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення у відсутності відповідачів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що 8 травня 1996 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_9, продали, а ОСОБА_8 купив квартиру АДРЕСА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 були власниками вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло за № 6-2110 від 11.02.1994 року, виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому.
В підтвердження продажу вищевказаної квартири 08 травня 1996 року між ОСОБА_8 та відповідачами був укладений та підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0492, який у відповідності до діючого законодавства України, був зареєстрований 23 травня 1996 року в ОМБТІ та РОН за номером № 637 стр. 129 кн. 156 пр.
При укладанні даного договору між позивачкою та відповідачами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам договору купівлі-продажу квартири.
Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала діючому на той час законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН.
Після продажу квартири, відповідачі передали ОСОБА_8 всі правовстановлюючі документи на квартиру, фактично передали ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_4 у власність.
Як вбачається з свідоцтва про смерть 23 серпня 2012 року помер ОСОБА_8.
Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому квартиру. Позивачі як спадкоємці першої черги за законом в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщини, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0492 зареєстрований Одеською Універсальною Товарною Біржею «Центр» 08.05.1996 року підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.
Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 p., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення.
Згідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Разом з тим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка була чинна станом на 13.12.2001 року, тобто на дату укладення договору, передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Міністерство юстиції України своїм листом від 10.04.1998 року за № 17-12-44 розяснило, що угоди, укладені на біржі, не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.
З огляду на те, що сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, покупці повністю виконали умови договору, сплативши відповідачам обумовлену квартири, проте відповідачі ухилились від нотаріального оформлення угоди, суд застосовує правову конструкцію ст. 47 ЦК УРСР для визнання факту дійсності договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, виконання договору відбулося.
Відповідно до вимог статі 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним
Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним
При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.
Керуючись ст.ст. 16, 220, 334 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 208-209, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір № Н/96-0492 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, укладений 08.05.1996 року на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», згідно якого ОСОБА_8, купив квартиру АДРЕСА_3, зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 23 травня 1996 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що постановив його за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.