Провадження № 2/127/1118/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі - Поливаній Ю.В.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів ОСОБА_2

ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів ОСОБА_2, до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування, віддділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції Віннницької області про визнання права власності та витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування, віддділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції Віннницької області про визнання права власності, витребування майна, зобов'язання усунути перешкоди у володінні майном та вселення.

Свої вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мотивували тим, що 25.04.2002 року вони разом із ОСОБА_9 приватизували квартиру АДРЕСА_1 по 1/3 частці кожному та отримали свідоцтво про право власності на житло, яке 19.12.2006 року було зареєстроване в КП "ВООБТІ" в реєстрову книгу № 704 за реєстр. № 606/72703. В травні 2004 року ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та в січні 2006 року позивачі на ім'я ОСОБА_9 видали довіреність на продаж 2/3 часток спірної квартири. Так, в грудні 2006 року ОСОБА_9 продав 2/3 частки квартири своїй дружині ОСОБА_4, про що позивачем не було відомо та грошей вони не отримували. 24.10.2007 року ОСОБА_9 помер, після чого його дружина уклала договір дарування 2/3 часток квартири на користь свого малолітнього сина ОСОБА_9 Позивачі зазначають, що дізнавшись про продаж їх часток квартири, вони звернулися в суд з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу 2/3 часток квартири, який був задоволений. Оскільки договір купівлі-продажу 2/3 частки квартири визнано недійсним, тому подальше відчудження цих часток здійснено ОСОБА_4 з порушенням вимог ЦК України і підлягає витребуванню від добросовісного набувача, як таке, що вибуло з власності позивачів поза їх волею іншим шляхом. Враховуючи вищевикладене, позивачі звернулися в суд з даним позовом та просять:

визнати право вланості за ОСОБА_6 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2;

визнати право вланості за ОСОБА_7 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2;

витребувати у ОСОБА_8 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка на підставі свідоцтва на право власності на житло від 25 квітня 2002 року, зареєстрованого Комунальним підприємством "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" і записаного в реєстрову книгу № 704 за реєстр. № 606/72703, належить на праві власності ОСОБА_6 з чужого незаконного володіння та повернути у власність ОСОБА_6;

витребувати у ОСОБА_8 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка на підставі свідоцтва на право власності на житло від 25 квітня 2002 року, зареєстрованого Комунальним підприємством "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" і записаного в реєстрову книгу № 704 за реєстр. № 606/72703, належить на праві власності ОСОБА_7 з чужого незаконного володіння та повернути у власність ОСОБА_7;

зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у володінні ОСОБА_6, ОСОБА_7 2/3 частками квартири АДРЕСА_2;

вселити ОСОБА_6, ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_3 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 09 листопада 2015 року заяву представника позивачів ОСОБА_1 задоволено та позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, в частині зобов'язання ОСОБА_4 усунути перешкоди у володінні ОСОБА_6, ОСОБА_7 2/3 частками квартири АДРЕСА_4 та вселення ОСОБА_6, ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_4 - залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивачів - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник третьої особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав. Просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_5 позов не визнали та зазначили, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2015 року у справі 3127/19274/13-ц та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01.07.2015 року, якими визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири №70 по проспекту Юності в буд. №73 в м. Вінниці, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 в частині відчудження 2/3 часток квартири, що належала на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є не законними. В позові просили відмовити в повному обсязі.

Представники третіх осіб, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування, віддділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції Віннницької області в судове засідання не з'явились з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у їх відсутність, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.04.2002 року, виданого Виконкомом Вінницької міської Ради, зареєстрованого Комунальним підприємством "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" і записаного в реєстрову книгу № 704 за реєстр. № 606/72703, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду" та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1/3 частці (а.с. 7).

22.12.2006 року ОСОБА_9, від імені ОСОБА_6, ОСОБА_7 як продавців, уклав договір купівлі-продажу 2/3 часток квартири АДРЕСА_6 із своєю дружиною ОСОБА_4, яка діяла як покупець, за ціною 20 335 грн. (а.с. 59).

З реєстраційного посвідчення від 25.01.2007 року право власності на 2/3 частини вищевказаної квартири зареєстровано за ОСОБА_4 у КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" (а.с. 58).

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 094547, виданого повторно 13.11.2007 року суд вбачає, що ОСОБА_9 помер 24.10.2007 року (а.с. 47).

Відповідно до договору дарування частини квартири від 25.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_8 належні їй на праві власності 2/3 частки квартири № 70, що розташована в м. Вінниці по просп. Юності, буд. 73, безоплатно (а.с. 8).

З довідки Третьої вінницької державної нотаріальної контори № 872/01-14 від 18.06.2010 року, судом встановлено, що згідно матеріалів спадкової справи 537/07 на майно померлого 24.10.2007 року ОСОБА_9 спадкоємцями померлого є: дружина спадкодавця ОСОБА_4, його сини ОСОБА_11 та ОСОБА_7, а також мати спадкодавця ОСОБА_12 (а.с. 46).

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2015 року (а.с. 51-54), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01.07.2015 року (а.с. 55-57), визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, посвідчений 22.12.2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований в реєстрі № 6880, в частині відчудження 1/3 частки квартири, що належала на праві власності ОСОБА_6. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, посвідчений 22.12.2006 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований в реєстрі № 6880, в частині відчудження 1/3 частки квартири, що належала на праві власності ОСОБА_7.

Із змісту вищевказаного рішення суду вбачається, що 31.01.2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 видали довіреність на ім'я ОСОБА_9, посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_14, на продаж 1/3 частки кожного в даній квартирі, а також уповноважили представника отримати належні їм гроші.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до даних довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописку ПП "Майстер-КП" № 942 від 19.04.2008 року, судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 48). Особовий рахунок № 090450-3 відкрито на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 49).

Пунктами 10, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності.

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ст. 330 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Частиною 3 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Приймаючи до уваги, що 2/3 часток квартири вибуло з володіння позивачів, не з їхньої волі іншим шляхом, а саме через неправомірні дії ОСОБА_9, який продав спірні частки своїй дружині ОСОБА_4, яка в подальшому відчуджила їх безоплатно своєму сину ОСОБА_8 шляхом укладення договору дарування. Факт вибуття 2/3 чатки квартири з володіння позивачів, не з їх волі іншим шляхом, підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2015 року.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8 про визнання права власності, витребування майна, зобов'язання усунути перешкоди у володінні майном та вселення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути по 1827,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 15, 16, 317, 319, 321, 330, 387, 388 ЦК України, п.п. 10, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів ОСОБА_2, до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_8, треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування, віддділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції Віннницької області про визнання права власності та витребування майна - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_8 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, яка на підставі свідоцтва на право власності на житло від 25 квітня 2002 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» і записаного в реєстрову книгу № 704 за реєстр. № 606/72703, належить на праві власності ОСОБА_6 з чужого незаконного володіння та повернути у власність ОСОБА_6.

Витребувати у ОСОБА_8 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, яка на підставі свідоцтва на право власності на житло від 25 квітня 2002 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» і записаного в реєстрову книгу № 704 за реєстр. № 606/72703, належить на праві власності ОСОБА_7 з чужого незаконного володіння та повернути у власність ОСОБА_7.

Визнати право власності за ОСОБА_6 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_7 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 827 (тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на оплату судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 1 827 (тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: