У х в а л а

іменем україни

21 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гарантійний кар'єр», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійнгих захворювань України в м. Нікополі Дніпропетровської області, про встановлення факту перебування у трудових відносинах та відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Новопавлівський гарантійний кар'єр» (далі - ПАТ «Новопавлівський гарантійний кар'єр») про встановлення факту перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах та відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах з ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» на посаді вантажника з 05 вересня 2011 року по 18 березня 2012 року. У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витарт.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2014 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним судовим рішенням,

ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно із ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що між ОСОБА_6 та ПАТ «Новопавлівський гранітний кар'єр» було укладено саме договір підряду, оскільки ОСОБА_6 самостійно організовував роботу, на власний ризик та за винагороду, не підкоряючись правилам внутрішнього трудовго розпорядку підприємства. А також оплата праці позивача була обумовлена саме актом прийому передачі виконаних робіт, що притаманно саме договору підряду.

Доводи, на які посилається представник заявника у своїй касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
М.В. Демяносов
А.О. Леванчук