АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4963/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеураїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Всеураїнський Акціонерний Банк» про визнання недійсним умов договору банківського обслуговування, стягнення заборгованості та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»» (далі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом станом на 20 серпня 2015 року становить 10 378,09 грн.

В жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій про сила визнати недійсними умови договору банківського обслуговування, стягнути заборгованість в розмірі 14 380,84 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 378,09 грн.(т.1 а.с.125-131).

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року задоволено частково позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в рахунок заборгованості по процентам за користування кредитом - 319,21 грн., в рахунок простроченої комісії за управління кредитом - 332,50 грн., в рахунок пені - 651,71 грн., а всього - 1303,42 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2- відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового, яким її позовні вимоги до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - задовольнити, у позові ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - відмовити.

Банком подано заяву про розгляду справи у відсутність їх представника.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, 04 серпня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» і ОСОБА_2 укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА00058892 за умовами якого, позичальнику був наданий кредит у сумі: 19 000 грн. зі строком повернення 04 серпня 2014 року, який позичальник мала погашати разом із процентами, комісією щомісячними платежами відповідно до встановленого сторонами договору графіку.

Відповідно до умов зазначеного договору банківського обслуговування № BLaЖГА00058892 від 04 серпня 2011 року, кредитор має право за порушення умов договору, щодо своєчасного повернення кредиту і процентів за користування ним щомісячними платежами, стягнути заборгованість за кредитом, процентам, комісії за управління кредитом і пеню.

Станом на 20 серпня 2015 року, визначена ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» сума заборгованості за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00058892 від 04 серпня 2011 року, становить 10 378,09 грн. та складається з простроченої до повернення суми кредиту - 1805,93 грн.; прострочених процентів за користування кредитом -319,21 грн.; простроченої комісія за управління кредитом - 332.50 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 7 920,45 грн..

Саме станом на 20 серпня 2015 року, ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просили стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по зазначеним платежам.

Згідно зі ст. ст. 625, 1050 ч. 2, 1054 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на зазначене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а саме: 319,21 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 332,50 грн. комісії за управління кредитом та зменшеним розміром пені до 651,71 грн.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними умов договору банківського обслуговування, стягнення заборгованості та моральної шкоди, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у їх задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3 та ч. 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції правильно зазначав, спірний кредитний договір не може бути визнаний недійсним, оскільки в момент його вчинення сторонами були дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину відповідно до ст. 203 ЦК України.

Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Позивач не відмовлялась від виконання умов кредитного договору, а банк, в свою чергу свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, встановивши відкличну не відновлювальну кредитну лінію на суму 19 000,00 грн. та перерахувавши кошти на поточний рахунок № НОМЕР_2.

Підписуючи кредитний договір ОСОБА_2 погодилась, що банком надано їй в письмовій формі та у повному обсязі інформацію щодо переваг та недоліків запропонованої системи кредитування, тобто була обізнана щодо переваг та недоліків запропонованого кредитного договору. Факт визнання позичальником умов кредитного договору підтверджується і тим, що вона частково сплачувала кошти по кредиту, про що свідчать подані нею платіжні доручення.

Як вбачається з листа від 03 лютого 2012 року, ОСОБА_2 зверталась до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з проханням про відстрочку виплати заборгованості (т.1 а.с.162), що підтверджує її згоду з умовами кредитним договору.

Відповідно до ч..12 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Відповідно до вимог ст.ст.6,627 ЦК України сторони вільні в укладанні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, його умови, визначені на розсуд сторін, є обов*язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України); договір є обов*язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відтак, є безпідставними доводи апелянта про те, що комісія, яка встановлена за кредитним договором, не передбачена законодавством.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у зустрічному позові ОСОБА_2

В супереч твердженням апелянта, судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасуванню оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 не здійснювала оплату судового збору, посилаючись на положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травн1991року № 1023-XII, з подальшими змінами та доповненнями.

Однак, Закон України «Про судовий збір», прийнятий 08 липня 2011 року № 3674-У1 з подальшими змінами та доповненнями, не містить положення про звільнення в усіх судових інстанціях від сплати судового збору за позовом, поданим в порядку захисту прав споживачів. Відтак, з апелянта підлягає стягненню судовий сбір в сумі 247,58 грн. за розгляд апеляційної скарги, що відповідає положенню ч.2 ст.4 «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,313 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (іден. номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в сумі 247 грн.58 коп. за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: