АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/1575/15
Провадження № 22-ц/792/499/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

за участі: секретаря Лапка Ю.В., представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на майно та про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а

У серпні 2015 року позивач звертаючись до суду з позовом, просила провести розподіл майна, нажитого сторонами в період шлюбу. Зазначала, що з 12 липня 1986 року перебуває із відповідачем у шлюбі за період якого ними за спільні кошти було придбано майно, а саме: тягач Renault Magnum, 1998 року випуску, напівпричіп SCHWARZMULLER SPA3E, 1999 року випуску, тягач Renault Magnum, 2001 року випуску, напівпричіп KRONE SDP 27, 1999 року випуск, напівпричіп SCHWARZMULLER SPA, 1998 року випуску, автомобіль ВАЗ 21063, 1993 року випуску, тягач Renault Magnum, 1998 року випуску, житловий будинок по АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, розподіл якого провести не можливо, тому й звернулася до суду.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року в задоволені позову відмовлено за його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт з рішенням суду не погоджується, посилається на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що судом не було роз'яснено необхідність подачі доказів на підтвердження права власності на майно сторін та наслідки їх неподання. Крім того, її було позбавлено можливості реалізації передбаченого чинним законодавством права на поділ майна подружжя, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги, вважає, що її слід задовольнити з підстав вказаних у апеляції.

____________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Чорний С.Б.

Доповідач - Фанда В.П. Категорія : 5

ОСОБА_3 на перегляд справи не з'явився, належним чином повідомлений про день, час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 21 березня 2016 року.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування, зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, в тому числі є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивач не надала суду доказів належності на праві власності майна, яке було предметом поділу подружжя.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна.

З журналу судового засідання слідує, що суд першої інстанції не виконав вимоги ч.4 ст.10 ЦПК України та не попередив сторони про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та не сприяв здійсненню їхніх прав. Таке порушення норм процесуального законодавства унеможливило встановлення обставин справи та правильне вирішення спору.

Судом встановлено, що сторони з 12.06.1986 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

За час перебування у шлюбі за спільні кошти ними було набуто у власність тягач «Renault Magnum АЕ390», 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1; тягач «Renault Magnum», 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_2; напівпричіп «SCHWARZMULLER SPA3E», 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_3; напівпричіп «KRONE SDP 27», 1999 року випуск, державний номер НОМЕР_2; напівпричіп «SCHWARZMULLER SPA», 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_4; автомобіль «ВАЗ 21063», 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_5; житловий будинок по АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2.

Належність вказаного майна на праві власності доводиться свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів, свідоцтвом про право власності на квартиру від 31.03.99 року, витягом про реєстрацію права власності на будинковолодіння від 24.10.07 року.

Набуття вказаного майна у період шлюбу та за спільні кошти визнали сторони, що підтверджується їх спільною заявою від 14.01.16 року та від 24.03.16 року.

У відповідності з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З врахуванням цього, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у цій частині.

Позивачем заявлено позовні вимоги і щодо розподілу вказаного спільного майна подружжя.

Як вбачається із повідомлення відділу державної виконавчої служби Волочиського РУЮ від 13.01.16 року та від 17.03.16 року на кожне майно (рухоме і нерухоме) відповідними органами накладено арешти в зв'язку із проведенням відповідних стягнень з ОСОБА_3 на загальну суму 182272,77 грн. на користь державної податкової інспекції та на користь ОСОБА_5.

Житловий будинок та квартира перебувають у заставі АК «Інноваційний банк» УкрСиббанк». Постановами державного виконавця від 31.10.12 року та від 22.07.15 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження.

Накладення арештів на вказане майно позивачем не оскаржувалося.

Колегія суддів враховує, що у разі задоволення позову про розподіл майна цілісний об'єкт нерухомості чи конкретне рухоме майно (а не ? його частина) можуть бути виведені із-під арешту, що унеможливить звернення на нього стягнення.

При розгляді справи у суді вказані відомості були наявні, однак суд першої інстанції у порушення вимог процесуального законодавства не притягнув цих осіб у якості третіх осіб, оскільки ухваленням рішення про розподіл майна зачіпаються їхні права як стягувачів.

Апеляційний суд позбавлений права на стадії апеляційного розгляду залучати вказаних осіб до участі у справі, тому в задоволенні позову у цій частині слід відмовити, що не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким позовом з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Неправильне застосування судом норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставини, що мають значення для правильного вирішення, тому судове рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на тягач «Renault Magnum АЕ390», 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_1; тягач «Renault Magnum», 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_2; напівпричіп «SCHWARZMULLER SPA3E», 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_3; напівпричіп «KRONE SDP 27», 1999 року випуск, державний номер НОМЕР_2; квартиру АДРЕСА_2; напівпричіп «SCHWARZMULLER SPA», 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_4; автомобіль «ВАЗ 21063», 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_5; житловий будинок по АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя Апеляційного суду В.П. Фанда