У Х В А Л А

4 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Романюка Я.М.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання незаконним списання грошових коштів з рахунку та стягнення незаконно списаних коштів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 2 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого 10 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 2 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень у справі та ухвалення нового рішення з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 530, 536, 545, 599, 610-612, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року, 10 червня 2015 року, 27 січня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року (№ 6-436св15, 6- 4771св15, 6-5012св15, 6-48161св14), 15 липня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що автоматичне списання коштів з поточного рахунку позивача із подальшим зарахуванням на внутрішньобанківські рахунки з метою погашення кредиту та процентів не суперечить вимогам чинного законодавства та передбачено п. 6.7 діючого кредитного договору № 014/3731/5/15303 від 15 травня 2008 року укладеного між сторонами. При цьому судом встановлено наявність заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, надані заявником для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року (№ 6-436св15, № 6-4771св15, 6-5012св15, 6-48161св14), 15 липня 2015 року, не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції вищезазначених норм матеріального права, оскільки в них та у справі про перегляд якої подано заяву наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції вищевказаних норм матеріального права в подібних правовідносинах.

Висновки щодо застосування статей 526, 530 ЦК України зроблені у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року, 10 червня 2015 року, 27 січня 2016 року на які посилається у своїй заяві ОСОБА_4, не суперечить висновку зробленому судом касаційної інстанції у праві про перегляд якої подано заяву.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання незаконним списання грошових коштів з рахунку та стягнення незаконно списаних коштів до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
Я.М. Романюк
В.М. Сімоненко