АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоВейтас І.В.,
Суддів:Радченка С.В.,
Склярської І.В.,
секретар Кутузова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 25 грудня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 липня 2010 року йому надано право продажу будинку АДРЕСА_1 для задоволення вимог за кредитним договором від 28.03.2008 року. Власником вказаного будинку є ОСОБА_6

З метою виконання рішення суду та продажу будинку позивач звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про видачу дублікату договору купівлі продажу вказаного будинку, однак нотаріус відмовив банку у вчиненні даної нотаріальної дії. Посилаючись на те, що рішенням суду від 02 липня 2010 року банку надано усі права, що необхідні для продажу будинку, і відмова у видачі дубліката документа, що підтверджує право власності на вказаний будинок робить неможливим виконання вказаного рішення, після уточнення позовних вимог просив суд зобов'язати приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 за реєстровим № 1925.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 25 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції не врахував обставин справи, наявність рішення суду, яке підлягає обов'язковому виконанню, прийшов до помилкового висновку про те, що банк не є тією особою, яка має право на отримання від нотаріуса дублікату договору купівлі продажу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 до судового засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 жовтня 2010 року звернуто стягнення на заставне майно - житловий будинок АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HECFGK від 28 жовтня 2008 року в сумі 28987,65 доларів США з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та виселити ОСОБА_6 з житлового будинку АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м.Херсона.

21.05.2015 року відповідачем приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 відмовлено у видачі дублікату договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного 28.03.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат» банк не відноситься до кола осіб, які мають право на отримання дублікату нотаріально посвідченого договору.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмовою нотаріуса у видачі дублікату договору купівлі-продажу права банка не порушено. Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Згідно із ч. 5 ст. 38 Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Частиною 10 статті 38 Закону визначено, що договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Із змісту вказаних положень Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права продати такий предмет іпотеки, укладений іпотекодержателем договір купівлі-продажу має відповідати всім вимогам законодавства, зокрема, і щодо форми договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із п. 2.7 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Пунктом 1.1 глави 2 розділу ІІ Порядку визначено, що правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та, у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.

За змістом п. 1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу або його дублікатом.

Таким чином, якщо рішенням суду передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то під час укладення такого договору купівлі-продажу іпотеко держатель зобов'язаний надати оригінал договору купівлі-продажу предмета іпотеки або його дублікат.

Відповідно до ч. 7 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Згідно із ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Частиною 5 статті 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням суду, що набрало законної сили, банку надано всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу конкретно визначеного предмета іпотеки.

Вирішуючи спір, суд не звернув уваги на те, що пред'явлення правовстановлюючого документа на нерухоме майно чи його дубліката є обов'язковою умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу такого майна, а право отримувати дублікати документів у нотаріусів для відчуження іпотечного майна надано іпотекодержателю рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги є юридично обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.303, п.2 ст. 307, ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 25 грудня 2015року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити, зобов'язати приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видати публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» дублікат договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 за реєстровим № 1925.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: С.В.Радченко

І.В.Склярська