____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/504/16
УХВАЛА

12.04.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.11.2015 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому позивач просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 15 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №89.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.12.2015 року відкрито провадження по справі, та було призначено судове засідання на 28 січня 2016 року о 12 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 28 січня 2016 року о 12 годині 00 хвилин позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення судової повістки позивачеві (а.с.16), про причини неявки суд не повідомила. У звязку з чим, судове засідання було відкладене 08 лютого 2016 року о 14 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 08 лютого 2016 року о 14 годині 00 хвилин позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У звязку з чим, судове засідання було відкладено на 15 лютого 2016 року о 14 годині 00 хвилин.

Надалі до суду повернулось поштове повідомлення про вручення судової повістки позивачеві, однак вбачається, що судову повістку ОСОБА_1 було отримано 09.02.2016 року (а.с.26).

У судове засідання призначене на 15 лютого 2016 року о 14 годині 00 хвилин позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У звязку з чим, судове засідання було відкладено на 10 березня 2016 року о 11 годині 30 хвилин.

Надалі до суду повернулось поштове повідомлення про вручення судової повістки позивачеві, з якого вбачається, що судову повістку ОСОБА_1 було отримано 13.02.2016 року (а.с.27).

У судове засідання призначене на 10 березня 2016 року о 11 годині 30 хвилин позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення судової повістки позивачеві 23.02.2016 року (а.с.28), про причини неявки суд не повідомила. У звязку з чим, судове засідання було відкладене на 12 квітня 2016 року о 10 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 12 квітня 2016 року о 10 годині 00 хвилин позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення судової повістки позивачеві 19.03.2016 року (а.с.31), про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.

Судові повістки на імя позивача ОСОБА_1 надсилались судом за адресою вказаною нею у позові, а саме: АДРЕСА_1, (а.с.2).

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 повідомлялась належним чином за адресою вказаною нею у позові, про зміну адреси мешкання позивач суд не повідомляла, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, про причини неявки позивач суд не повідомляла.

У судові засідання призначені на 10 березня 2016 року та 12 квітня 2016 року позивач повторно не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, у звязку з чим суд вважає неявки позивача без поважних причин.

Відповідно до ст. 207 ч.1 п.3 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК України (1618-15), перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивач будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судових засідань, повторно не зявилась в судові засідання без поважних причин, не повідомивши суд про причини неявки, не надавши заяви про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 207 ч.1 п.3 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особи, які не були присутні у судовому засідання протягом пяти днів з дня отримання ухвали суду.

Головуючий Калініченко Л. В.