АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/4443/15-ц Головуючий суддя І інстанції Мельник І. М.
Провадження № 22-ц/790/1637/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретарів: Костюченко В.В., Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К», представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К», треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН», ТОВ «ФРЕГАТ-К», треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, про відшкодування майнової шкоди, в якому з урахуванням уточнень просила стягнути на свою користь з ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» суму майнової шкоди, пеню, три проценти річних, суму інфляційних втрату загальному розмірі 62 902,83 грн. та з ТОВ «ФРЕГАТ-К» суму майнової шкоди у розмірі 42 106,61 грн., завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 16.08.2014 р. ОСОБА_3, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Фрегат-К», керуючи транспортним засобом вказаного підприємства VOLVO В10 (Вольво), державний номер НОМЕР_1, в районі перехрестя вул. Клочківська - вул. Олексіївська у м. Харкові відповідно до дорожньої обстановки не вірно обрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з автомобілем WOLKSWAGEN LT 28 (Фольксваген) державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7, з послідуючим зіткненням автомобіля WOLKSWAGEN LT 28 з автомобілем MITSUBISHI PAJERO SPORT, (Міцубісі) державний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6, та який належить на праві власності ОСОБА_5, чим заподіяв останній майнової шкоди, що і стало підставою для звернення до суду. Враховуючи, що цивільна-правова відповідальність водія VOLVO В10 була застрахована, а ОСОБА_3 завдав шкоду під час виконання ним своїх трудових обовязків, позовні вимоги були звернені до ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» - на суму майнової шкоди в розмірі ліміту відповідальності страховика, та ТОВ «ФРЕГАТ-К» - на суму майнової шкоди в розмірі, що перевищує ліміт відповідальності страховика. Додатково, у звязку простроченням здійснення страхового відшкодування, позивач просить суд стягнути з ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» на її користь пеню, три проценти річних та суму інфляційних втрат за період з 21.05.2015 р. по 21.10.2015 р.

Представник ПАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» проти позову заперечив і просив відмовити у задоволенні позовних вимог до страховика в частині, що перевищує 41 666,66 грн., посилаючись на те, що страхове відшкодування має бути зменшене на суму податку на додану вартість, оскільки ремонт автомобіля ще не проведений; прострочення здійснення страхового відшкодування не настало, що виключає можливість стягнення пені, трьох процентів річних та суми інфляційних втрат. Крім того, зазначає, що за своєю правовою природою страхове відшкодування не є грошовим зобовязанням, а тому ст. 625 ЦК України не може бути застосована.

Представник ТОВ «ФРЕГАТ-К» у своїх запереченнях проти позову просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ТОВ «ФРЕГАТ-К» посилаючись на те, що TOB «ФРЕГАТ-К» є неналежним відповідачем по справі, відповідачем має бути водій ОСОБА_3, оскільки він хоча й перебував у трудових відносинах з цим підприємством, але при цьому працівник був власником вказаного автобусу. Крім того, вважає, що заподіянню шкоди сприяв автомобіль WOLKSWAGEN LT 28, державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7, заперечив проти наданих позивачем доказів на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди, своїх доказів з цього приводу не представив і відповідних клопотань до суду не заявляв.

Третя особа ОСОБА_6 до судового засідання не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник Третьої особи ОСОБА_7 до судового засідання з'явився, просив позов задовольнити, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

Рішенням Комінтернівського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Еталон»» на користь ОСОБА_5 суми майнової шкоди, штрафних санкцій у вигляді пені за прострочення виплати страхового відшкодування, три проценти річних від простроченої суми та суму інфляційних витрат у розмірі 62902 грн. 83 коп., стягнуто з ТОВ «Фрегат-К» на користь ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 42106 грн. 61 коп. та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ТОВ «Фрегат-К» в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що рішення незаконне, необґрунтоване, судом неповно зясовані та неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд необґрунтовано відмовив у призначенні судової авто-технічної експертизи та виклику свідків, не звернув уваги, що автомобіль Вольво належить на праві приватної власності ОСОБА_3, що виключає відповідальність ТОВ «Фрегат-К»; суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права стосовно солідарної відповідності винних у скоєнні ДТП осіб.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, провівши авто-технічну експертизу, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В доводах скарги представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 також вказала, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заявленого в інтересах ОСОБА_3 клопотання про виклик свідків ДТП та призначення автотехнічної експертизи для зясування відповідальності ще одного учасника ДТП водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_7, що відповідно до п. 36.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» може зменшити розмір страхового відшкодування, Також вказала у скарзі про неналежність доказу, на який послався районний суд у своєму рішенні, - судової автотоварознавчої екпертизи, проведеної для встановлення розміру майнової шкоди, до відкриття провадження по цивільній справи, інші учасників судового засідання не змогли взяти участь в її проведені, після ДТП автомобіль неодноразово перевозили за допомогою евакуатора, що могло спричинити додаткові механічні ушкодження. Крім того, оскільки заяву позивачем про виплату страхового відшкодування було подано 12 лютого 2015 року, а отримано страховою компанією 19 лютого 2015 року, а 27 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом, що припинило подальший перебіг 90 денного строку, який таким чином не можна вважати порушеним, що виключає законні підстави відповідальності за затримку виплати страхового відшкодування, для нарахування пені та трьох процентів річних.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг у передбачених ст. 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2014 р. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом VOLVO B10, державний номер НОМЕР_1, в районі перехрестя вул. Клочківська вул. Олексіївська у м. Харкові відповідно до дорожньої обстановки не вірно обрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з автомобілем WOLKSWAGEN LT 28 (ДН: АХ0225ВМ), яким керував ОСОБА_7, з послідуючим зіткненням автомобіля WOLKSWAGEN LT 28 з автомобілем MITSUBISHI PAJERO SPORT, державний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6 та який належить на праві власності позивачу ОСОБА_5, чим заподіяв останній майнової шкоди, повязаної з необхідністю ремонту автомобіля.

Постановою старшого слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_9 від 02.09.2014 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004214 від 17.08.2014 р., за наслідком розгляду обставин вказаної дорожньо-транспортною пригоди, закрито у звязку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2014 р. у справі № 638/20105/14-п, з урахуванням постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.02.2015 р. у справі № 638/22821/14-п, які набрали законної сили, за наслідками розгляду адміністративного матеріалу за вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вказаною постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2014р. встановлено, що 16.08.2014 року о 9-10 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем Вольво державний номер НОМЕР_4 в районі перехрестя вул. Клочківській - вул. Олексіївській у м. Харкові відповідно до дорожньої обстановки не вірно обрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген, державний номер НОМЕР_2, з послідуючим зіткненням автомобіля Фольксваген з автомобілем Міцубісі, державний номер НОМЕР_3, чим заподіяв майнової шкоди (а.с. 35).

Оскільки вказана постанова районного суду є чинною і має по цій справі преюдиціальне значення, вказані обставини стосовно вини ОСОБА_3 у вказаному ДТП відповідно до вказаної норми ч. 4 ст.61 ЦПК України не підлягають повторному доведенню, колегія суддів погоджується з висновками районному суду про доведеність цих обставин.

Як вбачається із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16 серпня 2014 року зіткнення автомобілів VOLVO В10, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та WOLKSWAGEN LT 28 державний номер НОМЕР_5, яким керував ОСОБА_7, відбулося на відстані 3,8м. від краю дороги та 2,3 м. від кута повороту з вулиці Клочківська на вулицю Олексіївська у м. Харкові. При цьому на схемі зафіксовані сліди лише бокового юзу переднього та заднього лівих колес автомобіля WOLKSWAGEN LT 28 у напрямку повороту на вул. Олексіївську до місцезнаходження на цій вулиці автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT, державний номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_6, слідів гальмування автомобілів не виявлено. Кузов автомобіля MITSUBISHI PAJERO SPORT має деформацію переднього лівого крила, лівих передніх та задніх дверей, заднього лівого крила, счеси в місцях деформації, у місцях кріплення зірване, деформована накладка заднього лівого колеса, заднє праве колесо без тиску. Автомобіль WOLKSWAGEN LT 28 має деформацію переднього лівого крила, розбита ліва передня фара, пошкоджено дзеркало (корпус) ліве бокове, деформоване заднє праве крило, задні праві двері, задній бампер, розбита задня права фара, скло задньої правої двері, скло праві бокові, за винятком скла двері водія, деформовано праве бокове заднє крило, счеси. На автобусі VOLVO В10, державний номер НОМЕР_1, розбите лобове скло справа, зруйнований бампер (частково, передня частина бамперу відокремлена), деформація правого переднього крила (а.с. 215-221, т. 1). Із письмових пояснень ОСОБА_3 від 16 серпня 2014 року вбачається, що в той день він працював водієм на маршруті Дергачі-Харків, рухався по вул. Клочківській в сторону м. Дергачі у крайньому правому ряду руху. Перед перехрестям із вул.. Олексіївською із середнього ряду різки почав повертати праворуч автомобіль НОМЕР_6. Він прийняв усі заходи для недопущення ДТП, але зіткнення уникнути не вдалося (а.с. 146, т. 1).

Із письмових пояснень водія автомобіля Міцубісі Паджеро Спорт, д.н. НОМЕР_7, ОСОБА_6 від 16 серпня 2014 року видно, що він рухався по вул.. Олексіївській у напрямку вул.. Клочківській і перед перехрестям зупинився на забороняючий сигнал світлофору. По вул.. Клочківській в бік виїзду із м. Харкова рухався мікроавтобус Фольксваген д.н. НОМЕР_5, у якого був включений правий поворот і він здійснював поворот направо на вул.. Олексіївську. В момент повороту в задню частину мікроавтобусу Фольксваген в?їхав пасажирський автобус Вольво д.н. НОМЕР_4. Від удару Фольксваген перекинувся на його автомобіль, який не рухався, і на встав на колеса. В результаті цього зіткнення автомобіль Міцубісі отримав механічні ушкодження, які не дозволяють йому самостійно пересуватися. У салоні його автомобіля знаходилася малолітня донька, яка отримала тілесні ушкодження (а.с.146, т. 1).

Із письмових пояснень від 16 серпня 2014 року ОСОБА_7 вбачається, що він в той день рухався на своєму автомобілі Фольксваген д.н. НОМЕР_5 по вул.. Клочківська в бік селища Дергачі у крайньому правому ряду, завчасно включив поворот, повертав на вул. Олексіївську. При повороті відчув сильний удав у задню праву частину автомобіля. Цей удар призвів до того, що його автомобіль став рухатись юзом і здійснив удар автомобіля НОМЕР_8. Згодом відскочивши від автомобіля Міцубісі він закінчив рухатись. Догнав його маршрутний автобус з д.н. НОМЕР_4 (а.с. 148 т. 1).

Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

За ст. 1190 ЦК особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

У п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 і судам були надані наступні розяснення стосовно змісту норм матеріального права.

Шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Таким чином, пояснення ОСОБА_3 про те, що водій автомобіля Фольксваген ОСОБА_7 під час ДТП створив аварійну ситуацію і тому також повинний понести разом з ним солідарну відповідальність, спростовуються поясненнями інших учасників цього ДТП і результатами огляду місця пригоди, обєктивних доказів, якими у даному випадку з урахуванням спливу значного часу після ДТП не можуть бути показання свідків, на їх підтвердження не було надано. Ніяких слідів гальмування, у тому числі автомобіля Вольво на місці ДТП не виявлено, розташування місця зіткнення автомобілів Вольво та Фольксваген на повороті з вулиці Клочківській на вулицю Олексіївську, з урахуванням локалізації механічних ушкоджень на цих автомобілях, траєкторії юзу коліс автомобіля Фольксвагена, з урахуванням того факту, що водій автомобіля Фольксваген здійснював поворот із включеним покажчиком повороту, узгоджуються із висновками районного суду, які відповідають наведеним нормам матеріального права стосовного лише вини водія ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, а також свідчить про відсутність підстав для призначення судової автотехнічної експерти та виклику свідків для встановлення вини водія автомобіля Фольксваген. З цих підстав судова колегія також відхиляє зазначені з цього приводу доводи апеляційних скарг.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що:

1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В постанові Верховного суду України від 06 листопада 2013 року по справі № 6-108цс13, предметом перегляду якої було застосування судами касаційної інстанції норм ч. 1 ст. 1172, ст. ст. 1167, 1187, 1188 ЦК України при визначенні особи, відповідальної за завдання моральної шкоди водієві та пасажиру одного автотранспортного засобу внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки з вини іншого водія, який керував автомобілем, що належить на праві власності юридичній особі, була викладена наступна правова позиція.

Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.ст. 1166 1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України, обовязок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Судом встановлено, що 16.08.2014 р. під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Фрегат-К» та, будучи власником, керував транспортним засобом VOLVO B10 (ДН: АХ9320ВВ), яким на той момент на праві оренди володіло ТОВ «Фрегат-К», на підтвердження чого до суду надано наказ про прийом на роботу, копію трудової книжки, дорожній лист та договір оренди транспортного засобу.

Частково покладаючи відповідальність за завдану позивачу майнову шкоду, районний суд послався на норму ч. 1 ст. 1172 ЦК України. При цьому суд також встановив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія VOLVO B10, д.н. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон», на підтвердження чого у справі є поліс № АІ/2708989 обовязкового страхування ТОВ «Фрегат-К» цивільно-правової відповідальності (а.с. 260, т. 2).

У даній справі власник транспортного засобу, який визнаний винним у скоєнні ДТП, на підставі договору оренди передав своє право експлуатації транспортного засобу для перевезення пасажирів. При цьому керування транспортного засобу було обумовлено не правом власності, а відбувалося відповідно до трудового договору з фірмою-орендарем, яка таким чином була володільцем і на цій підставі використовувала за призначенням транспортний засобів вказаний автомобіль VOLVO B10. Така діяльність відповідача ТОВ «Фрегат-К» відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України є джерелом підвищеної небезпеки. Судова колегія вважає за можливим по цій справі, в якій встановлені аналогічні підстави для застосування вказаних норм матеріального права, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України посилатися на вказаний висновок Верховного Суду України щодо їх застосування.

Тому, покладаючи відповідальність за завдану власнику автомобіля Міцубісі, позивачу ОСОБА_5, на підприємство ТОВ «Фрегат-К» районний суд обґрунтовано виходив з того, що під час ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Фрегат-К» та керував транспортним засобом автомобілем НОМЕР_9, який на праві оренди використовував ТОВ «Фрегат-К», на підтвердження чого до суду надано наказ про прийом на роботу, копію трудової книжки, дорожній лист та договір оренди транспортного засобу. Посилання ТОВ «Фрегат-К» в доводах скарги на те, що вказаний автомобіль належав водію ОСОБА_3 не спростовує зазначений висновок районного суду, який відповідає положенням ч. 1 ст. 1172 ЦК України та правому висновку, який викладений у постанові Верховного суду України від 06 листопада 2013 року по аналогічній справі № 6-108цс13. Про обґрунтованість такого висновку районного суду також свідчить той факт, що ТОВ «Фрегат-К» застрахувала свою цивільну відповідальність за використання вказаного транспортного засобу у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон»».

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 19.08.2014 р. ОСОБА_6, який на підставі довіреності здійснював експлуатацію пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Міцубісі та представництво інтересів власника, які з цього випливають, у письмовій формі звернувся до ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» із відповідним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно з п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Страхова компанія відповідно до вказаної норми свого представника не направила, тому власник ушкодженого автомобіля Міцубісі скористалася передбаченим п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» правом і отримала висновки експерта для визначення розміру шкоди, які були здійснені в межах судової автотоварознавчої експертизи, призначеної постановою слідчого в межах відповідного кримінального провадження, яке згодом, з урахуванням легкого ступеню тяжкості тілесного ушкодження потерпілої внаслідок ДТП 16.08.2014р. особи, було закрито постановою слідчого від 02 вересня 2014 року.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 9736 від 25.09.2014 р., проведеної судовим експертом Харківським НДІ судових експертиз імені заслуженого професора ОСОБА_10, розмір майнової шкоди, завданої володільцю автомобіля Міцубісі Паджеро Спорт д.н. НОМЕР_3 внаслідок ДТП 16.08.2014 року складає 91206,61 грн. (а.с. 22-26).

Той факт, що вказаний висновок був складений вже після закриття кримінального провадження, не впливає на належний рівень кваліфікації судового експерта, який є штатним керівним судовим експертом в лабораторії НДІ судових експертиз, судовим експертом першого кваліфікаційного класу, має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта по спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів і розміру шкоди, завданого володільцю транспортного засобу», відповідне свідоцтво № 493 від 12.08.2009 року і свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінщиків № 5470 від 28.04.2007р., стаж експертної роботи з 1999 року (а.с. 22).

Тому, оскільки вказаний висновок був отриманий у позасудовому порядку і містить інформацію щодо предмета доказування по цій справі, то відповідно до ст.ст. 57-59, 64 ЦПК України його слід розцінювати, як належний і допустимий письмовий висновок спеціаліста, наявні у скаргах заперечення з цього приводу є безпідставними, внаслідок чого підлягають відхиленню.

Районний суд правильно встановив, що позивач поніс витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу у розмірі 900,00 грн., внаслідок чого обґрунтовано визначив загальний розмір майнової шкоди в сумі 92106,61 грн.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги про недоведеність розміру майнової шкоди, оскільки відповідачі нічим об?єктивно висновки спеціаліста про розмір матеріальної шкоди не спростували.

Однак при розподіленні відповідальності за завдану майнову шкоду та визначення ліміту відповідальності страховика у сумі 50 000 грн. районний суд не взяв до уваги, що згідно до полісу № АІ/2708989 передбачена франшиза в сумі 1000 грн.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, тому ліміт відповідальності ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» необхідно зменшити до 49 000 грн.

Стягнувши з страхової компанії 62902,83 грн., районний суд до вказаної суму ліміту відповідальності додав пеню, нараховану за прострочення більше 90 днів виплати страхового відшкодування з вини страховика, що передбачено п. 36.5 ст. 36 вказаного Закону України, а також передбачену ст. 625 ЦК України відповідальність, яку страховик несе за таке порушення, у вигляді трьох процентів річних та суми інфляційних втрат, що відповідає висновку, який міститься у постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-126цс14.

При цьому районний суд не взяв до уваги, що відповідно до ч. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прострочення виплати страхового відшкодування починається через 90 днів після отримання заяви про виплату страхового відшкодування, а згідно до ч. 4 п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону України якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішення у такій справі законної сили. З урахуванням того, що позивач звернулася до суду з вказаним позовом 27 квітня 2015 року, перебіг вказаного строку був перерваний до спливу 90 днів і тому зазначена у вказаному Законі України та ст. 625 ЦК України відповідальність для страхової компанії ще не наступила, а тому висновки суду з цього приводу є помилковими і не відповідають вказаним нормам матеріального права.

Крім того, районний суд не взяв до уваги, що відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму

визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно до висновку судового експерту вартість ремонтно-відновлювальних робіт визначена в сумі 9328,00 грн., із них сума ПДВ складає 9328,00/1,2= 1554,67 грн. (а.с. 25 т. 1). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Оскільки позивач не надала таких доказів, в іншій частині її витрати на ремонт є безумовними, розмір відшкодування майнової шкоди повинний здійснюватися з вирахуванням вказаної суми.

Суд також не застосував норму п. 32.7 ст. 32 вказаного Закону України, яка підлягала у даному випадку підлягала до застосування, відповідно до якої страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Згідно до розрахунків судового експерта втрата товарної вартості складає 9810, 67 грн. (а.с. 25, т.1 на звороті).

Таким чином, відповідно до ст. 1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у даному випадку ТОВ «Фрегат-К», у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), - визначене районним судом відшкодування майнової шкоди з ТОВ «Фрегат-К» підлягає зменшенню до розміру: 92106,61 (50000-1000) 1554,67 9810,67 = 30741,27 грн.

Таким чином, оскільки висновки суду про розподіл відповідальності за завдану позивачу майнову шкоду не відповідає матеріалам справи, суд при визначені його розміру порушив норми матеріального права, то з передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав судова колегія змінює рішення районного суду і в цій частині постановляє нове рішення про часткове задоволення позову.

Інші доводи скарги висновків районного суду не спростовують і тому вони підлягають лише частковому задоволенню.

У зв?язку з цим на підставі ст. 88 ЦПК України апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 316, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К», представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Харківської області від 25 грудня 2015 року змінити.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зменшити стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_5 суму відшкодування майнової шкоди до 49 000 грн. (сорока девяти тисяч гривень)., з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К» - до 30741,27 грн. (тридцяти тисяч сімсот сорок однієї гривні 27 коп.).

У задоволенні позову ОСОБА_5 в інший частині відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати у вигляді судового збору: з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» - 490 грн.; з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрегат-К» - 307,41 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: