Справа № 165/482/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Галушка О.Г.
Провадження № 22-ц/773/456/16 Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря - Губарик К. А.,

представника позивача - Місюри І. В.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

27 лютого 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що між банком та відповідачем ОСОБА_2 14.03.2008 року було укладено договір № VONVGA, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20000 доларів США на термін до 15.03.2018 року. У зв'язку з невчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 28.11.2014 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в сумі 14625,61 доларів США, що еквівалентно 218799,17 грн., де заборгованість по кредиту складає 12074,21 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 1415,44 доларів США, заборгованість з комісії за користування кредитом - 22,82 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 400,77 доларів США, штраф (фіксована частина) - 16,71 доларів США, штраф (процентна складова) - 695,66 доларів США, яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 14 травня 2015 року позов задоволено повністю. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили її задовольнити.

Представник позивача Місюра І. В. в судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача не визнала та просила її відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено з матеріалів справи, що між позивачем і відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № VONVGA від 14.03.2008 року про надання кредиту в сумі 20000 доларів США на термін до 15.03.2018 року (а.с. 9-11).

Відповідно до розрахунку кредитної заборгованості відповідача ОСОБА_2, наданого суду позивачем, погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором здійснювалось в іноземній валюті - у доларах США. Станом на 28.11.2014 року за відповідачем ОСОБА_2 рахується заборгованість в сумі 14625,61 доларів США, що еквівалентно 218799,17 грн., де заборгованість по кредиту складає 12074,21 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 1415,44 доларів США, заборгованість з комісії за користування кредитом - 22,82 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 400,77 доларів США, штраф (фіксована частина) - 16,71 доларів США, штраф (процентна складова) - 695,66 доларів США (а.с. 4-7).

Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору № VONVGA від 14.03.2008 року банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції письмове повідомлення від 03.10.2008 року № 20.1.3.2/6-22855/3818, яким банк повідомляв відповідача про збільшення відсоткової ставки по кредиту, у зв'язку з подорожчанням грошових ресурсів на світовому та українському фінансових ринках та підвищенням облікової ставки НБУ з 8,5 до 12 відсотків, і вказував, що з 06.10.2008 року розмір відсоткової ставки по кредиту становитиме 15,12% на рік. Також позивач надав копію реєстру № 31 на рекомендовані листи відправлені банком, що підтверджує факт направлення вказаного повідомлення банком відповідачу. Тому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги, що розрахунок заборгованості здійснений з порушенням вимог закону і не відповідає умовам кредитного договору, а саме у зв'язку із збільшенням розміру процентної ставки.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідач не надав суду доказів належного виконання ним зобов'язань по кредитному договору.

Пункт 3.2. кредитного договору встановлює, що кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту, насамперед направляються для відшкодування втрат/збитків банку згідно п.п. 2.2.9., 2.3.8. цього договору, далі пені згідно розділу 5 цього договору, далі - простроченої комісії по кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилась (у т.ч. сума надана позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за кредитом (якщо інше не передбачено п. 7.8.), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі - кредиту.

В суд апеляційної інстанції позивачем подано виписку по рахунку ОСОБА_2 з 14.03.2008 р. по 26.02.2016 р., з якої вбачається, що в розрахунку заборгованості позивачем враховані платежі відповідача, що були здійснені останнім 15 липня 2010 р. - 720 доларів США, 30 червня 2012 р. - 500 доларів США, 06 серпня 2012 р. - 600 доларів США, 08 жовтня 2012 р. - 500 доларів США, 20 листопада 2013 р. - 1260 доларів США.

А тому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги в частині неврахування зазначених платежів при визначенні розміру заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору № VONVGA від 14.03.2008 року у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4. договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

За п. 8.4. договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Відповідачем не надано належних доказів, що нарахування позивачем пені за несвоєчасне погашення заборгованості не відповідає умовам кредитного договору.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що 14 березня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки квартири, посвідчений ОСОБА_4, державним нотаріусом Новововолинської державної нотаріальної контори (р. № 3-349), відповідно до якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку однокімнатну квартиру загальною площею 36,60 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед банком по кредитному договору № VONVGA від 14.03.2008 року (а.с. 56-59). Пунктом 33.2 цього договору передбачено сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 1% за місяць.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що зміни до договору іпотеки щодо розміру процентної ставки не вносились, а отже підвищення цього розміру є безпідставним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ця обставина не впливає на правильність висновків суду про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 14 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: