АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3042/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Солом′янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.08.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого було АТ«ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та відповідачем був укладений Кредитний договір №ML-007/181/2008, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 160 000,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49 % річних та FIDR. У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору станом на 18.09.2013 за ним рахується заборгованість в розмірі 191 080,24 доларів США, що еквівалентно 1 527 304,36 грн., та пеня в сумі 422 125,20 грн.

27.10.2014 представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ML-007/181/2008 від 18.08.2008, яка станом на 23.10.2014 становить 226 300,53 доларів США, що еквівалентно 2 930 591,80 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, яка складається із: 154 800,87 доларів США, що еквівалентно 2 004 671,20 грн., - залишок заборгованості за кредитом; 71 499,66 доларів США, що еквівалентно 925 920,60 грн., - сума несплачених відсотків за користування кредитом, а також 10 127 429,78 грн. - пені за прострочення виконання зобов'язань.

Заочним рішенням Солом′янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованість за Кредитним договором №ML-007/181/2008 від 18.08.2008 в розмірі 226 300,53 доларів США, що еквівалентно 2 930 591,80 грн., та 127 429,78 грн. пені, судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Солом′янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Солом′янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року.

Не погоджуючись з ухваленим заочним рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в загальному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відмовити, мотивуючи тим, що рішення суду ухвалено при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, неправильному дослідженні та оцінки доказів, при невідповідність висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково встановив факт надання позивачем кредиту в сумі 160 000,00 доларів США за кредитним договором, оскільки належних та допустимих доказів в матеріалах справи немає. Судом не враховано, що відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України ОСОБА_4 не зобов'язаний був здійснювати платіж факторові (позивачу) у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не отримував від ПАТ "ОТП Банк" або ТОВ "ОТП Факторинг Україна" письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 січня 2012 року. Вважає, що між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ним взагалі відсутній спір щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML- 07/181/2008 від 18.08.2008 на суму 160 000 доларів США. Позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4 про звернення стягнення за кредитним договором №ML-007/l 81/2008 від 18.08.2008 поданий з грубим порушенням статей 3, 4 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004.

У судовому засіданні представник позивача Могилян Л.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, отримав ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року про відкриття провадження у справі, що підтверджується розпискою (а.с. 38 том 2). У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.08.2008 між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого було АТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений Кредитний договір №ML-007/181/2008, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 160 000,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 5,49 % річних та FIDR на строк 365 календарних днів у році, а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти та сплатити проценти до 18 серпня 2023 року. Відповідно до п. 4 Кредитного договору відповідач зобов'язаний повертати кредитні кошти та здійснювати оплату процентів шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів у розмірі та строки, визначені у графіку платежів.

Згідно пункту 4.1 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов′язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначених цим договором строку, позичальник зобов′язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаних боргових зобов′язань за кожний день прострочки.

Відповідно до п. 9.1.1 умов кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення боргових зобов′язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Факт перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, відкритий на ім′я позичальника підтверджується кредитними заявками від 18 серпня 2008 року на суму 100 000,00 доларів США, від 19 вересня 2008 року на суму 40 000,00 доларів США, від 29 вересня 2008 року на суму 20 000,00 доларів США та банківською випискою по рахунку ОСОБА_4 за період з 18 серпня 2008 року по 27 листопада 2013 року (а.с. 19-21, 93-111).

Обставини щодо перерахування банком кредитних коштів траншами на підставі заявок позичальника встановлені також рішенням Солом′янскього районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним пункту 2 кредитного договору, яким визначено надання банком кредиту позичальнику у розмірі 160 000,00 доларів США (137, 146). В силу частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Із поданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог встановлено, що 27 січня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с. 30-43).

Згідно з п. 3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю продавець ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) покупець ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку № 1), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов′язується сплатити на користь продавця винагороду. Права, що переходять до покупця за кредитними договорами визначені п. 3.3. - це усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу, а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій. Договір починає діяти в дату набрання чинності та укладення на невизначений строк - п. 9.1.

Із витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором №ML-007/181/2008 від 18.08.2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого було ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_4

Таким чином, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу кредитного портфелю в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» замінює ПАТ «ОТП Банк» як кредитора (стає новим кредитором), у тому числі права вимоги за зобов'язаннями відповідача ОСОБА_4 з правом вимоги повного належного виконання обов'язків останнього за кредитним договором.

Із поданого розширеного розрахунку заборгованості та банківською випискою по рахунку ОСОБА_4 за період з 18 серпня 2008 року по 27 листопада 2013 року вбачається, що відповідачем останній платіж по поверненню суми кредиту сплачено 20 вересня 2010 року, за процентами - 18 липня 2011 року (а.с.93-111, 157).

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, новий кредитор (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») скористався наданим йому правом та звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На час передачі права вимоги загальна сума боргу (тіло кредиту) боржника складала 154 800,87 доларів США, за процентами, нарахованими на суму заборгованості - 12 133,53 доларів США.

Пред′являючи 16 жовтня 2013 року позов (із збільшенням позовних вимог у процесі розгляду справи) до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитом (залишку за тілом) в сумі 154 800,87 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 23 жовтня 2014 року становить суму 2 930 591,80 грн., відсотків за користування кредитом за період з 18 січня 2011 року по 23 жовтня 2014 року в сумі 71 499,66 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 23 жовтня 2014 року становить суму 925 920,60 грн. та сплати пені за прострочення виконання зобов′язання у розмірі 10 127 429,78 грн., новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов'язанні належним чином не виконував своїх зобов′язань за кредитним договором, перестав виконувати щомісячні зобов′язання з погашення кредиту та зі сплати процентів.

Задовольняючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_4 порушив свої зобов′язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, а тому новий кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, що залишилася,сплату процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, а також штрафні санкції.Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, яка підлягає стягненню становить суму 226 300,53 доларів США, що еквівалентно 2 930 591,80 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, з яких 154 800,87 доларів США, що еквівалентно 2004671,20 грн., - залишок заборгованості за кредитом; 71 499,66 доларів США, що еквівалентно 925 920,60 грн. - сума несплачених відсотків за користування кредитом за період з 18 січня 2011 року по 23 жовтня 2014 року.

В частині вимог щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов′язання, суд першої інстанції правильно установив, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов'язання, а тому дійшов вірного висновку про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина третя статті 551 ЦК України із зменшенням суми пені до стягнення з 10 127 429,78 грн. до 127 429,78 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції помилково встановив факт надання позивачем кредиту в сумі 160 000,00 доларів США за кредитним договором спростовуються належних та допустимих доказами, які містяться в матеріалах справи. Так, перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, відкритий на ім′я позичальника підтверджується кредитними заявками від 18 серпня 2008 року на суму 100 000,00 доларів США, від 19 вересня 2008 року на суму 40 000,00 доларів США, від 29 вересня 2008 року на суму 20 000,00 доларів США та банківською випискою по рахунку ОСОБА_4 за період з 18 серпня 2008 року по 27 листопада 2013 року (а.с. 19-21, 93-111). Дані обставини встановлені також рішенням Солом′янського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «ОТП Банк» (137, 146) та в силу частини 3 статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Твердження відповідача про те, що він не зобов'язаний був здійснювати платіж новому кредитору, у зв'язку з тим, що не отримував від ПАТ "ОТП Банк" або ТОВ "ОТП Факторинг Україна" письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги є безпідставним, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, що 07 квітня 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу позичальника ОСОБА_4 було надіслано досудову вимогу з повідомлення про відступлення права вимоги боргу ПАТ «ОТП Банк» на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю та про необхідність подальшого виконання договору новому кредитору (а. с. 22).

Доказів отримання позичальником цього повідомлення у справі відсутні.

Разом з тим, за змістом вищенаведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Доказів погашення заборгованості після передачі (27 січня 2012 року) права вимоги за кредитним договором, як первинному так і новому кредитору відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Солом′янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: