ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/869/16-ц
Провадження № 2/362/1022/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді: Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі : Даниленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання від 03 червня 2011 року, реєстровий № 1-1868 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Київської області.

Вказуючи на те, що в звязку з тим, що вона є одинокою пенсіонеркою та не має можливості в повному обсязі забезпечувати себе матеріально та вирішувати власні побутові проблеми, між нею та ОСОБА_2, 03 червня 2011 року було укладено договір довічного утримання.

За умовами вищевказаного договору позивачка передала у власність відповідачу 5/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами № 20 по вул. Хмельницькій в смт. Калинівка, Васильківського району Київської області, а також земельну ділянку за тією ж адресою площею 0,050 га, кадастровий №200060010, в свою чергу відповідачка взяла на себе зобовязання надавати позивачу довічне матеріальне забезпечення та догляд.

Проте, в супереч вимогам договору довічного утримання, відповідачка жодним чином не допомагає позивачу матеріально і не виконує жодного із своїх зобовязань перед позивачем, не цікавиться її здоровям, не допомагає у побуті, не купує ліки та продукти харчування, що є підставою для його розірвання та звернення до суду з даним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій останній просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та при постановленні рішення не стягувати з відповідача судовий збір (а.с.24).

ОСОБА_2 також в судове засідання не зявилась, надавши заяву в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.26).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 03 червня 2011 року, між ОСОБА_1 (далі - відчужував) та ОСОБА_2 (далі - набувач) був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Васильківської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1-1868 (а.с.12-14).

У відповідності до положень п. 1 вищевказаного договору відчужувач передала у власність набувачу належні їй на праві особистої приватної власності 5/8 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових надвірних будівель та споруд, що знаходиться в смт. Калинівка, Васильківського району Київської області по вул. Хмельницького, 20 та земельну ділянку площею 0,050 га, кадастровий №200060010 за тією ж адресою, в замін чого набувач майна зобовязувався надавати відчужувачеві довічне матеріальне забезпечення та догляд (а.с.12).

Згідно змісту п. 10 договору довічного утримання (догляду): за згодою сторін обовязок набувача майна по наданню відчужувану довічного забезпечення визначається у вигляді - забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній частині будинку; збереження права безоплатного довічного користування всіма приміщеннями частини будинку, надвірними будівлями та прилеглою земельною ділянкою; забезпечення продуктами харчування в кількості, необхідній для щоденного триразового харчування; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги у побуті; забезпечення необхідними лікувальними засобами; забезпечення необхідним доглядом та допомогою у побуті у вигляді прибирання приміщень, земельної ділянки, прання одягу та білизни.

В свою чергу, у відповідності до п. 16 договору довічного утримання ( догляду) цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку не виконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку (а.с.13).

Відповідно до Акту обстеження місця проживання ОСОБА_1 від 08 жовтня 2015 року виявлено, що ОСОБА_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та не допомагає позивачці (а.с.16).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу);

Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту

Відповідно до положень ч.ч.1 і 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору.

Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що між сторонами укладено договір довічного утримання, згідно умов якого ОСОБА_2 зобовязалася довічно утримувати ОСОБА_1 шляхом забезпечення продуктами харчування в кількості, необхідній для щоденного триразового харчування; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги у побуті; забезпечення необхідними лікувальними засобами; забезпечення необхідним доглядом та допомогою у побуті у вигляді прибирання приміщень, земельної ділянки, прання одягу та білизни, доказів щомісячного виконання договору відповідачкою в суді надано не було, крім того вона підтвердила, той факт, що не може надавати таку допомогу, суд дійшов висновку про задоволення позову у звязку з невиконанням ОСОБА_2 своїх обов'язків.

Позивач просив судові витрати не стягувати з відповідача (а.с.24).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 256-258, 261, 267, 610, 611, 651, 744, 755, 756ЦК України ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 209, 212, 213-215, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 03 червня 2011 року, реєстровий № 1-1868 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори Київської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко