Справа № 464/7003/15-ц
пр.№ 2/464/541/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Борачка М.В.

за участю секретаря Гаврилишин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Житловик-С» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в :

ЛКП «Житловик-С» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з липня 2012 року по серпень 2015 року зокрема, по оплаті за квартирну плату 467 грн. 03 коп., за центральне опалення 12 299 грн. 05 грн. та судовий збір. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги з центрального опалення в сумі 3 729,13 грн. за період з червня 2012 року по червень 2014 року.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є мешканцем та співвласником квартири АДРЕСА_1. На оплату житлово-комунальних послуг, за вказаною адресою відкрито особовий рахунок. Будинок №1 по вул.Чукаріна в м.Львові знаходиться на їхньому обслуговуванні з постачання теплової енергії. Між відповідачем та ЛКП мають місце зобовязальні відносини, шляхом споживання відповідачами комунальних послуг. Позивач належно виконує свої зобовязання по наданню послуги з постачання теплової енергії в будинку. Всупереч обовязку проводити належну оплату комунальних послуг з центрального опалення, відповідач заборгуваd плату в розмірі 3729 грн. 13 коп. за період з червня 2012 року по червень 2014 року. Просить стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість.

В судовому засіданні представник позивача уточнені вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив. Відповідач зазначав, що позивачем не доведено надання йому послуг з теплопостачання належної якості. Він неодноразово звертався в ЛКП з цього приводу. Вказував на відсутність договірних зобовязань по наданню житлово-комунальних послуг. Просив застосувати строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сімї і прописку від 10.08.2015р. №1523 виданої ЛКП «Житловик-С».

Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Частина 1 ст.19 зазначеного Закону визначає, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Крім цього обов'язок як споживача, так і виконавця послуг до укладення договору про надання житлово-комунальних послуг випливає зі змісту ст.ст.20, 21 Закону «Про житлово-комунальні послуги». При цьому п.1 ч.3 ст. 20 Закону визначено, що споживач зобов'язаний укладати такий договір, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оформлення претензій споживачів до виконавців.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право споживача таких послуг. Крім цього, відповідно до змісту зазначених положень Закону споживач може відмовитися від укладення договору на надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через непогодження сторонами умов такого договору.

Отримуючи житлово-комунальні послуги від позивача на підставі приєднання до запропонованих позивачем умов, відповідач від користування послугами не відмовлявся не звертався в оспорюваний період з червня 2012 року по червень 2014 року до позивача з претензіями про неотримання чи неналежне отримання послуг з теплопостачання, тим самим визнавав наявність з позивачем зобовязальних відносин.

Представлені відповідачем суду звернення в ЛКП «Житловик-С» з приводу неналежної температури тепла у її квартирі, не свідчать про неякісні послуги з теплопостачання, оскільки дані звернення (2003, 2006-2008р.) не відповідають оспорюваному періоду виникнення заборгованості за теплопостачання.

На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з відомістю про нарахування та оплату послуг з центрального опалення, послуги з надання яких здійснює ЛКП «Житловик-С», за період з червня 2012 року по червень 2014 року відповідач заборгував за спожиту теплову енергію 3729 грн. 13 коп. Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки доказів протилежного відповідач не представив (а.с.75). Жодних претензій безпідставного нарахування позивачем плати за теплопостачання, відповідач до позивача не предявляв.

Згідно з положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Нормами ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З розрахунку заборгованості наданого суду вбачається, що за період заборгованості, жодних проплат послуг з боку відповідача не було, таким чином строк позовної давності перерваний не був.

Будь-яких поважних причин пропуску терміну позовної давності позивачем не наведено та судом не встановлено, відповідач наполягає на застосуванні позовної давності.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в частині стягнення заборгованості за центральне опалення, в межах позовної давності.

З розрахунку заборгованості (а.с.75) вбачається, що заборгованість виникла в червні 2012 року. Позивач звернувся до суду в порядку розділу ІІ ЦПК України 11.06.2015 року, про що свідчать матеріали цивільної справи №464/4727/15-ц.

З огляду на зазначене, період з якого слід обраховувати заборгованість з 11.06.2012 року по 30.06.2014 року. Заборгованість слід обраховувати таким чином 67.26 грн./30 днів=2.24 грн. на 1 день; з 01.067.2012р. по 11.06.2012р. становить 10 днів; 10 днів* 2,24=22,4 грн.; 3729,13 грн.- 22,4 грн.= 3706,73 грн.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 3706,73 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином з відповідача на користь ЛКП «Житловик-С» стягнути 242 грн. 14 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно до задоволених вимог.

На підставі ст.ст.13,18 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-216, 218 ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

позов Львівського комунального підприємства «Житловик-С» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Львівського комунального підприємства «Житловик-С» заборгованість за житлово-комунальні послуги з центрального опалення за період з 11 червня 2012 року по 30 червня 2014 року в розмірі 3706 (три тисячі сімсот шість) грн. 73 коп. заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Житловик-С» судовий збір в розмірі 242 (двісті сорок дві) грн. 14 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.