АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріМішкіній А.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

представника відповідача БойкоА.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів банківського вкладу, процентів, пені та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року позов залишено без задоволення. /а.с. 118-121/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції в порушення ст. 216 ЦПК України, не зазначено у вступній частині рішення його дані, як представника позивача та особу, яка брала участь у справі. В порушення ст. 157 ЦПК України призначено перше засідання у справі через місяць та 24 дні, постійно безпідставно відкладаючи судові засідання, направивши справу до апеляційного суду за апеляційною скаргою представника банку, яка не мала відповідних повноважень, суд першої інстанції умисно затягнув розгляд справи. Також зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника, по закінченню дії договору банк в односторонньому порядку відмовився виконати вимогу вкладника, а посилання суду першої інстанції на те, що з 18.12.2015 р. розпочалась процедура ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не може бути підставою для відмови у задоволенні тієї частини позовних вимог, що стосується стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3% річних за період до 17.09.2015 р., коли банк було віднесено до категорії неплатоспроможних. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

№ справи 761/5872/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6026 /2016
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 13.11.2014 року між ОСОБА_7 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву № 300131/131885/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 3 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 130 000,00 доларів США, строком з 13 листопада 2014р. по 13 лютого 2014 року, з відсотковою ставкою - 12,50 % річних. /а.с. 6/.

22.12.2014 року між ОСОБА_7 та Банком було укладено Договір-заяву № 300131/151334/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 70 000,00 доларів США, строком з 22 грудня 2014р. по 22 травня 2015 року, з відсотковою ставкою - 13,00 % річних. /а.с. 95/.

17.02.2015р. позивачка зверталася до відповідача із заявою про повернення грошових коштів за Договором-заявою /а.с. 7/, однак відповідач кошти за вище вказаним договором в не повернув.

22.05.2015 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору-заяви від 22.12.2015р., якою сторони домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у сумі 70 000,00 доларів США на період з 23 травня 2015р. по 22 листопада 2015р. включно, з процентною ставкою 9% річних /а.с. 96/.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість які складаються з: 70 000,00 доларів США - з рахунку НОМЕР_1, 233,54 доларів США - з рахунку НОМЕР_2; 129 365,02 доларів США - з рахунку НОМЕР_3; 23 135,25 доларів США - заборгованість по сплаті пені; 2 241,98 доларів США - заборгованість зі сплати 3% річних.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Встановивши, що 17.09.2015 року на офіційному сайті НБУ відповідно до вимог статті 76 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» 17.09.2015 року Правління НБУ прийняло постанову № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», відповідно до постанови Правління НБУ від 17.12.2015 року розпочато процедуру ліквідації вказаного банку, 25.12. 2015 року з особового рахунку позивача було списано суму коштів гарантованих до виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 8 898,65 доларів США, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відшкодування решти коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апеляційної скарги щодо ч. 2 ст. 1060 ЦК України щодо видачі вкладу на першу вимогу вкладника, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України №6-2001цс15 від 20.01.2016 р., що є обов'язковою у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, щодо затягування справи, колегія суддів також не приймає до уваги, як такі, що не можуть бути окремою підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції, як і відсутність зазначення даних представника позивача в рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: