Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/247/16-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Косигіної Л.М.., ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 березня 2016 року

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_4, в якому просила винести рішення про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначає, що її рідному дядьку ОСОБА_5, який помер 05 червня 2015 року належала частина квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло за № 171 від 06 серпня 2007 року, витягом про право власності на нерухоме майно від 16.10.2007 року, довідкою Малинського РКПТІ № 93 від 15 квітня 2015 року. Після його смерті позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 09 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, зазначає, що суд залишив поза увагою те, що вона є спадкоємицею майно померлого дідька ОСОБА_5, оскільки здійснювала його догляд та поховання. Окрім того, суд не надав належної оцінки тій обставині, що вона є співвласником квартири, а тому має переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ цього майна в натурі.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та вимог, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 є дочкою померлого ОСОБА_5, а відтак спадкоємицею першої черги. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона є племінницею померлого, а спадкоємці усунені від спадкування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Відповідно до статі 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1258 ЦК України передбачено черговість спадкування за законом. Так частиною першої вказаною статті передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до частини другої, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 05 червня 2015 року помер ОСОБА_5 (а.с. 27).

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із ? частини квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 15, 17). Інша частина квартири належить позивачу ОСОБА_3 на підставі рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року, як спадкоємцю померлої ОСОБА_6 за заповітом (а.с. 20).

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись позивач ОСОБА_3, яка зазначила, що померлий є її дядьком (а.с. 28), та відповідач ОСОБА_4, яка є дочкою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 33, зворот). Вказані обставини визнані сторонами в судовому засіданні.

За таких обставин, ОСОБА_4 є спадкоємицею майна ОСОБА_5 першої черги та прийняла спадщину після його смерті у визначеному законом порядку. Отже має право на спадкування належного померлому майна, усуваючи від спадкування спадкоємців інших черг згідно ст. 1258 ЦК України, оскільки не усунута від права на спадкування та не відмовилася від її прийняття. В судовому засіданні апелянт визнала той факт, що відповідач є дочкою спадкодавця і має право на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_5, проте вона занепокоєна щодо можливого поділу спадкової квартири.

Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що позивач ОСОБА_3 є племінницею померлого ОСОБА_5, хоча зазначена обставина і не заперечувалась відповідачем в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахувавши вищезазначені вимоги закону, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки сам по собі факт родинних відносин зі спадкоємцем та право спільної часткової власності на спадкове майно не може бути підставою для задоволення позову.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що вона організовувала поминальний обід та витрачала особисті кошти на оплату комунальних послуг за утримання спадкового майна, оскільки вказані обставини не мають правового значення для вирішення даного спору. Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: