Справа № 201/310/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

народних засідателів Грабинського Є.В.

ОСОБА_1

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за заявоюОСОБА_2, заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім її батька ОСОБА_3 В обґрунтування своєї заяви зазначила те, що в 1997 році її батьки фактично припинили сімейні відносини, та її батько в подальшому виїхав в м. Кривий Ріг на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, де придбав будинок за адресою: вул. Молодіжна, 40. Останній раз родина спілкувалась з ОСОБА_3 по телефону в грудні 2012 року, який пояснив що збирається виїхати з України на заробітки та обіцяв повернутися влітку 2013 року. Після цього зв'язок з батьком обірвався. Матір заявника неодноразово зверталась в правоохоронні органи з проханням розшуку батька її дитини, однак ніяких необхідних заходів вжито не було. В вересні 2015 року заявник вступила до Дніпропетровської державної медичної академії, що потребує додаткових фінансових витрат. Заявник потребує соціальної допомоги з боку держави, в звязку з чим вимушена звернутися з заявою про визнання її батька безвісно відсутнім .

Заявник та її представник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили визнати безвісно відсутнім ОСОБА_3

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника управління.

Вислухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 234 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Зазначена норма передбачає перш за все з'ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження, у тому числі оголошення розшуку особи за виконавчим листом про стягнення аліментів.

Громадянин може бути визнаний безвісно відсутнім тільки у разі якщо виникла необхідність у визнанні громадянина безвісно відсутнім, у разі відсутності відомостей про нього за місцем його постійного, а не тимчасового, проживання, якщо неможливо встановити його місце знаходження доступними для заінтересованих осіб засобами: об'яви по телебаченню, у газеті, шляхом розшуку поліцією, звернення до організацій по місцю передбачуваного місця знаходження або до родичів чи знайомих.

Як встановлено в судовому засіданні, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, що міститься в матеріалах справи /а.с.13/.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 05 травня 2006 року ОСОБА_3 придбав житловий будинок № 40, що знаходиться по вул. Молодіжній в с. Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області /а.с.8/

За результатами розгляду матеріалів зареєстрованих 26 листопада 2015 року в журналі єдиного обліку за № НОМЕР_1 за заявою повідомленням гр. ОСОБА_4 про те, що зник гр. ОСОБА_3 оперуповноваженим Нововоронцовським ВП Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було надано висновок, згідно якого було перевірено місце проживання ОСОБА_3 та здійснено опитування сусідів та мешканців с. Осокорівка, та встановлено, що останній близько двох років поїхав до Білорусії до своїх близьких, при цьому попрохав доглядати за його присадибною ділянкою. ОСОБА_3 підтримує зв'язок із сусідами, при цьому пояснює, що влаштувався у Білорусії будівником і тому не приїздить до с. Осокорівка. Також згідно наданого висновку ОСОБА_6, що є матірю заявника, приїздила в 2014 році до села Осокорівка та відкривала будинок ОСОБА_3, пояснюючи сусідам, що останній працює в Білорусії. Вона шукала його документи про спеціальність. ОСОБА_6 знала про місце знаходження ОСОБА_3та підтримує зв'язок з ним, що суперечить написаній заяві /а.с.11/.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року було доручено Нововоронцовському районному суду Херсонської області допитати в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що проживають у с. Осокорівка /а.с.24-25/.

Згідно журналу судового засідання від 22 лютого 2016 року свідок ОСОБА_7 пояснив, що з ОСОБА_3 він останній раз бачився в 2013 році, коли той збирався їхати до Білорусії, де в нього живуть двоюрідні сестри, та коли повернеться він не зазначив. Засобів звязку з ним він не має. Рік назад свідок спілкувався з сестрою ОСОБА_3, яка пояснила, що брат працює біля неї. Свідок ОСОБА_10 також пояснив, що ОСОБА_3 востаннє він бачив в 2013 році та він поїхав до сестер до Білорусії. Достеменно його місце перебування та адреса йому не відомі /а.с. 42-43/.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи, що заявником не надано і в ході розгляду справи не встановлено належних і допустимих доказів того, що вона вживала всі можливі заходи щодо розшуку ОСОБА_3 та доказів про неможливість встановлення місця його знаходження, а також доказів наявності обставин, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі або обставин, що дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також обставин, що дають підставу вважати, що особа знаходиться в розшуку, суд прийшов до висновку про відсутність передбачених діючим законодавством підстав для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Посилання заявника в заяві на її необізнаність про місцезнаходження батька не можуть бути взяті до уваги, оскільки така обставина сама по собі не може слугувати підставою для визнання його безвісно відсутнім.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 249 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_11 Миколаївни, заінтересована особа управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання особи безвісно відсутньою залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова

Народні засідателі: Є.В. Грабинський

ОСОБА_1