АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Вівчарик Н.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» до ОСОБА_2 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» про розірвання договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 березня 2016 року про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ТзОВ «Ключове рішення» звернулося із позовом до ОСОБА_2 про виселення, а у березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ТзОВ «Ключове рішення» про розірвання договору купівлі-продажу. 11 березня 2016 року позивачем за зустрічним позовом була подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 березня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ТзОВ «Ключове рішення». Копію ухвали направлено для виконання до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори та реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, а також сторонам до відома.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Ключове рішення» просить вищезазначену ухвалу суду скасувати. Вважає її незаконною через постановлення з порушенням норм матеріального та процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, а саме на відсутності доказів загрози невиконання чи утруднення виконання очікуваного рішення, припущеннях такого у висновках суду. Судом першої інстанції не було враховано рекомендації постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1, який представляє інтереси ОСОБА_2 за дорученням, вважає заяву про забезпечення позову мотивованою, а ухвалу суду про її задоволення обґрунтованою та законною, через що просить апеляційну скаргу відхилити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, крім іншого, позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В силу п.4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 рекомендовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

За змістом зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 предметом спору є розірвання договору продажу спірної квартири, на яку і було накладено арешт з метою забезпечення позову, що може бути наслідком зміни або припинення зобов'язань сторін відносно предмета за цим договором.

Як вбачається з обґрунтування заяви про забезпечення позову поданню такої вимоги з боку позивача за зустрічними вимогами було побоювання про можливість відчуження спірного нерухомого майна, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду, та спростовує твердження апелянта про невідповідність заяви ст. 151 ЦПК України.

Проте, ні в заяві про забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі на ухвалу про задоволення такої заяви та накладення арешту на спірне майно не зазначається, яким чином вид забезпечення позову порушує права власників відповідно щодо володіння та користування цим майном на час вирішення спору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

На підставі вищевикладеного, керуюсь ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 березня 2016 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: