Справа № 605/181/16-ц
УХВАЛА

про залишення без руху

"30" березня 2016 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Ігнатова Г.В., перевіривши дотримання вимог ст. ст. 118-121 ЦПК України у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про процедуру прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ :

28.03.2016 року позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, яка підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ч.4, 5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, а саме: позивач ставить вимоги про процедуру прийняття спадщини земельної ділянки та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно для вчинення нотаріальної дії та отримання спадщини у відсутності спадкодавця.

Так ,у відповідності до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Згідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Проте вказані вимоги позивачем в повній мірі не виконано.

25 березня 2015 року набрав чинності Закон України від 05 березня 2015 року № 247-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо уточнення повноважень нотаріусів та особливостей реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення» (далі Закон № 247-VIII).

Так, Законом № 247-VIII уповноважено нотаріусів здійснювати функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон)

Водночас нотаріусу надано можливість проводити державну реєстрацію

●речових прав, похідних від права власності, на земельні ділянки сільськогосподарського призначення незалежно від нотаріального посвідчення договору, на підставі якого виникає таке право;

● права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яке виникло та оформлено в установленому порядку до 01 січня 2013 року, одночасно з державною реєстрацією похідного від нього речового права на таку земельну ділянку.

Крім того, Закон доповнено статтею 4?, яка визначає особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 01 січня 2013 року.

Частиною першою статті 4? Закону встановлено норму щодо одночасності державної реєстрації похідного речового права та права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яке виникло та оформлено в установленому порядку до 01 січня 2013 року (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поданої власником чи набувачем відповідного похідного права або уповноваженою ними особою, з урахуванням положень статті 16 Закону.

Мотивуючи дану ухвалу суддя керується п.7 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»суди мають звертати особливу увагу, зокрема на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Із змісту позовної заяви не вбачається, що позивач встановленому законом порядку набув право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 в порядку спадкування, щодо земельної ділянки. Так само, незрозуміло із змісту позовної заяви в чому полягає порушення прав позивача, яке ніби-то допустив відповідач, яким зазначено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Отже вимоги до відповідача в даній позовній заяві взагалі неконкретизовані та не зрозуміло чому Державний реєстр речових прав на нерухоме майно зазначений як відповідачем, якими його діями порушуються права позивача. Крім того, позивачем невірно зазначено і назву установи- відповідача Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, якої не існує, оскільки на даний час є відділ з питань реєстрації Підгаєцької РДА.

Слід звернути увагу позивача також на наступне.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач вказує, що є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 67 Закону України Про нотаріат свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину (визнання права власності на спадкове майно по даній справі) не підлягають судовому розгляду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Згідно положень абзацу 2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Враховуючи, що в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про спадщину, та долучено відмову нотаріуса. В такому випадку позивач має право на звернення до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно по по заповіту уданій справі, а не про визначення процедури прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Відповідачами в такій справі є спадкоємці, а за відсутності таких територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У порушення вимог ст. 119 ч.2 п.4 ЦПК України, позивачем не зазначена ціна позову, яка у відповідності до вимог ст. 80 ч.1 п.2 ЦПК України визначається вартістю спірного нерухомого майна станом на день звернення до суду, відсутня будь-яка оцінка нерухомого майна, що є предметом спору, зокрема земельної ділянки , яке входить в склад спадкового майна таким чином у ціну позову не увійшла вартість фактична спадкового майна, що унеможливлює пересвідчитись у правильності сплати державного мита

В позовній заяві ставляться вимоги про процедуру прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно

Разом із тим, із змісту позовної заяви незрозуміло в якому порядку предявлені позовні вимоги позивачем, оскільки посилання на норми матеріального права не викладені в порядку цивільного законодавства, а в прохальній частині позову вимоги зазначені, які розглядаються адміністративним судом в порядку КАСУ, у звязку з цим слід уточнити в цій частині позов, розмежувати підсудність щодо вирішення спору між загальними та адміністративним судом.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені устаттях 215-217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

У позовній заяві не зазначено, як пов'язано вимогу позивача із способами захисту прав на земельну ділянку, визначеними спадковим законодавством, та чи поновить обраний позивачем у позовній заяві спосіб захисту порушене право, за захистом якого він звернувся до суду в обраний ним спосіб.

Оскільки від змісту позовної заяви залежить позиція відповідачів, котрі, як і позивач, мають право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується, отже відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без дотримання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119-121,208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про процедуру прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення зазначених недоліків позовної заяви - п'ять днів з дня отримання представником позивача копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі не виконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: підпис ОСОБА_3