Унікальний номер справи 333/8048/15-ц
Номер провадження 2/333/313/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 5 квітня 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий - суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовними заявами

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Запорізької міської ради, про передачу неповнолітньої дитини для проживання з батьком;

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 січня 2012 р. сторони зареєстрували шлюб, мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В березні 2015 р. сторони розірвали шлюб, мешкають окремо, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про передачу неповнолітньої дитини для проживання з батьком. Позовні вимоги мотивовано тими, що відповідач ОСОБА_1 агресивно поводиться з дітьми, всіляко перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою, утримує її в квартирі, куди він не має доступу. Незважаючи на рішення суду від 15 липня 2015 р., яким для нього встановлено графік спілкування з дочкою, відповідач не виконує судове рішення. З наведених підстав позивач просить суд передати дочку для проживання з батьком.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила свої позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову; позов ОСОБА_3 не визнала, суду пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, має від нього дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В березні 2015 р. вони розірвали шлюб, стали мешкати окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в зв'язку з чим вона просить стягнути з нього аліменти на утримання дочки. Оскільки відповідач є приватним підприємцем та має мінливий заробіток, позивач просить суд стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно.

Влітку 2015 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Рішенням суду від 15 липня 2015 р. йому встановлено графік спілкування з дитиною. Вказане рішення суду нею виконувалась, однак останнім часом ОСОБА_3 став зловживати своїми правами, настроюючи дитину проти матері, негативно впливаючи на її психіку. З наведених підстав ОСОБА_1 просить суд відмовити ОСОБА_3 у задоволені зустрічного позову.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив свої позовні вимоги та їх обґрунтування, наполягаючи на задоволені позову; позов про стягнення аліментів не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_1 всіляко перешкоджала йому у спілкуванні з дочкою, в зв'язку з чим він вимушений був звертатись до суду з відповідним позовом. Рішенням суду від 15 липня 2015 р. його позов задоволено, йому встановлено графік спілкування з дочкою. Рішення суду ОСОБА_1 не виконує, переховує дитину від нього, не дає можливості спілкуватися з нею брати участь у вихованні. В зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення суду, ОСОБА_3 просить суд передати дочку йому для проживання. Оскільки за рішенням суду дочка буде проживати з ним, аліменти на користь ОСОБА_1 стягненню не підлягають.

Представник органа опіки і піклування підтримала позовні вимоги ОСОБА_1, з позовом ОСОБА_3 не погодилась, в судовому засіданні пояснила, що неповнолітня ОСОБА_6 мешкає разом із матір'ю та братом у трьохкімнатній квартирі, для дитини створені всі умови для проживання та виховання. З урахуванням інтересів неповнолітньої дитини представник органу опіки та піклування просить суд залишити дитину для проживання з матір'ю.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягає задоволенню, позов ОСОБА_3 про передачу дитини для проживання з батьком не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засідання належними документами встановлено, що 21 січня 2012 р. сторони уклали шлюб в органі реєстрації актів цивільного стану. (а.с. 5) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), яка мешкає разом із матір'ю. (а.с. 8) 10 березня 2015 р. сторони шлюб розірвали. (а.с. 7)

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкування з дитиною, встановлено графік спілкування позивача з дочкою ОСОБА_6. (а.с. 35-37)

У відповідності зі ст.159 ч.4 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 не виконує зазначене вище рішення в суд, в зв'язку з чим просить дитину передати для проживання йому.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3 надав суду наступні документи: заяви начальнику відділу служби у справах дітей від 2 грудня 2015 р., 8 грудня 2015 р. про невиконання ОСОБА_1 рішення суду (а.с. 40, 42-43), акт від 29 листопада 2015 р. про те, що ОСОБА_1 не надала йому дитину для спілкування (а.с. 41); висновки працівників поліції (міліції) на заяви ОСОБА_3 про застосування заходів щодо ОСОБА_1 (а.с. 44)

Суд не приймає до уваги вказані документи як беззаперечні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання зазначеного судового рішення, оскільки вони не містять будь-якої об'єктивної інформації щодо цього, є односторонніми та не підтверджені жодними іншими доказами.

При цьому суд приймає до уваги, що умови і порядок виконання судових рішень регламентується розділом VI ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності зі ст. 368 ЦПК України питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, встановлені ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». Тією ж нормою Закону передбачені наслідки у разі невиконання судового рішення.

Між тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 до суду із заявою про видачу виконавчого листа для виконання в примусовому порядку не звертався, відповідно, виконавчий лист йому не видався, виконавче провадження не відкривалось.

Зазначені обставини свідчать про недоведеність ствердження ОСОБА_3 про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, що є підставою для відмови у задоволені його позову про передачу дитини батькові.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 161 ч.1 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, враховуючи вік дитини (3 роки 10 міс.), що вона є дівчинкою, страждає на ряд захворювань (а.с. 69), матір'ю створені усі належні умови для догляду та виховання дитини (а.с. 70), а також приймаючи до уваги думку представника органа опіки та піклування, вважає за необхідне в інтересах дитини залишити її для проживання з матір'ю.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд приймає до уваги наступне.

У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч.3 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки судом встановлено, що батьки неповнолітньої дитини мешкають окремо, дитина проживає з матір'ю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки.

Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є приватним підприємцем, має середньомісячний дохід у розмірі 5 000 - 6 000 грн., але цей дохід носить нерегулярний характер, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне призначити аліменти у твердій грошовій сумі.

При вирішення питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме, що відповідач є працездатним, має достатній доход, сім'ї не має, аліменти нікому не виплачує.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи зі дня подачі позовної заяви, з 6 листопада 2015 р., повністю задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави необхідно також стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючисьст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, починаючи з 6 листопада 2015 р. аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_4

У задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Запорізької міської ради, про передачу неповнолітньої дитини для проживання з батьком, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий