АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/5417/15-ц 22-ц/774/214/К/16
Справа № 211/5417/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/214/К/16 суддя Бардін О.С.
Категорія - 24 ( ІV ) Суддя-доповідач - Бондар Я.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.

за участю секретаря - Петренко К.І.

представника позивача Єрополової Яни Петрівни,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОСЕРВІС-КР" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОСЕРВІС-КР"(далі - ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована та проживає у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 та є споживачами житлово-комунальних послуг, які з 01 липня 2013 року надаються ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», як управителем будинку АДРЕСА_1

Оскільки, відповідач не сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, просило стягнути на користь підприємства суму боргу за період з 01.07.2013 року по 01.05.2015 року у розмірі 2159,38 грн. та судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 рокупозов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» заборгованість по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2013 року по 01.05.2015 року в сумі 2159,38 грн. та витрати по справі - судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просила рішення суду скасувати та стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначила, що суд не направив відповідачу копію ухвали про відкриття провадження, розглянув справу за відсутності осіб, без належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, чим позбавив її права на судовий захист та можливості надати докази, які спростовують позовні вимоги; судом прийнято до уваги заяву представника позивача Зубко А.О. від 03.12.2015 року про розгляд справи за відсутності позивача, тоді як повноваження останньої припинено ще 07.11.2015 року та вона не мала права на представництво у суді (а.с.9,19).

Судом не з'ясовано всі обставини справи та не взято до уваги, що між сторонами відсутні договірні відносини, позивач не довів належними та допустимими доказами, ані факту надання відповідачу житлово-комунальних послуг у визначеному обсязі (перелік наданих послуг, матеріали та людські ресурси використані при їх наданні, підтвердження кількості та вартості видаткових матеріалів, розрахунок витрачених для цього енергоресурсів, тощо), ані правомірності здійснення своєї діяльності як управителя будинку АДРЕСА_1

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_4 зареєстрована та проживає у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 та, відповідно, є споживачем комунальних послуг, що постачаються до вказаної квартири (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по оплаті комунальних послуг, суд першої інстанції виходив з фактичного надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачеві й обов'язку останньої сплачувати вартість отриманих послуг.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Однак вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В категорії спорів, пов'язаних із стягненням заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача.

Однак позивачем по справі не доведено за допомогою належних і допустимих доказів того, що з липня 2013 року він є управителем будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та відповідно факту постачання ним житлово-комунальних послуг до оселі відповідача. Більш того, представник позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції визнала зворотне, зокрема підтвердила ту обставину, що будинок, в якому розташована квартира відповідача, розташований за адресою: АДРЕСА_1 не входить в число тих, управителем яких є ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР».

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не доведено заявлених позовних вимог, колегія суддів, приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення суду з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з недоведеністю обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, та порушення судом норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, колегія суддів стягує Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 267,96 грн. (а.с.28).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 2,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОСЕРВІС-КР" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОСЕРВІС-КР" на користь ОСОБА_4 267,96 грн. за понесені судові витрати.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: