РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12240/14-ц

Провадження № 2/643/49/16

31.03.2016 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.

За участю секретаря Новакової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою та стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в серпні 2014 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою і стягнення компенсації.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 2/5 частин чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1. Відповідачам належать інші 3/5 частини спірної квартири. В добровільному порядку визначити порядок користування квартирою сторонам не вдалося. Позивач зареєстрована в спірній квартирі разом зі своїм старшим сином, також у квартирі зареєстровані відповідачі та її батько - ОСОБА_5, тобто право користування квартирою мають шість осіб, з яких чотири є її співвласниками.

Житлова площа квартири складає 53,7 кв.м., тобто доля позивача становить 21,48 кв.м. (2/5), а доля кожного з відповідачів становить 10,74 кв.м. житлової площі. Позивач в позові вказує, що вона має всі законні права користуватися спірною кватирою та бажає мати можливість користуватися належною їй власністю, в зв'язку із чим просить суд виділити їй у користування кімнату площею 18,1 кв.м. для проживання там з дітьми, у користуванні відповідачів залишити три інші кімнати площею, відповідно - 12,8, 11,8, 11,0 кв.м.

Вважає, що її вимоги жодним чином не порушують права інших співвласників та осіб, які мають право користуватися спірною квартирою. Запропонований позивачем порядок користування спірною квартирою, на її думку, найбільш точно відповідає розміру часток сторін у спільній частковій власності та їх інтересам та вирішує спір між сторонами.

Разом із тим, оскільки площа великої кімнати - 18,1 кв.м., то розподіл кімнат без грошової компенсації неможливий, оскільки частка позивача складає 21,48 кв.м., а кімната, на яку вона претендує на 3,38 кв. менша від її ідеальної частки в спільній частковій власності. В звязку із чим, на думку позивача, за 3,38 кв.м. їй відповідачі мають сплатити компенсацію у розмірі 31397,00 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності - ОСОБА_6, позовні вимоги повністю підтримали та, посилаючись на вищевикладене, просили суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог повністю заперечували, зазначивши, що запропонований позивачем варіант порядку користування спірною квартирою є неприйнятним, таким, що суперечить правам та охоронюваний законом інтересам. Відповідачі пояснили, що позивачу ніхто не заважав користуватися належним їй житлом, але з урахуванням порядку користування, який вже склався, оскільки в квартирі, окрім осіб, що є зареєстрованими, також мешкають без реєстрації літня бабуся та цивільна дружина ОСОБА_4, вважали неможливим виділити позивачу у користування найбільшу за площею кімнату в квартирі. Відповідачі заперечували проти визначення запропонованого позивачем варіанту порядку користування спірною квартирою, оскільки це суперечить їх правам та санітарним житловим нормам, оскільки це повязане із необхідністю проживання в одній кімнаті кількох повнолітніх різностатевих осіб, не враховує їх інтереси та потреби, тощо.

Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 07.04.1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р.н. 5-98-120680, копія якого є в матеріалах справи, сторонам належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1.

Крім того, позивач, на підставі договору дарування від 30.01.2007 року, копія якого є в матеріалах справи, отримала від свого батька, ОСОБА_5 в дар ще 1/5 частину квартири, внаслідок чого позивач є власником 2/5 частин спірної квартири, та, відповідно, ОСОБА_5 вибув з числа співвласників спірної квартири.

Згідно довідки з місця проживання про склад осіб, копія якої є в матеріалах справи (а.с. 6), в спірній квартирі є зареєстрованими шість осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_7.

Позивачем до справи долучено копію звіту про оцінку майна - чотирикімнатної нерухомої квартири, за адресою АДРЕСА_2, виконаного на її замовлення ТОВ «Аргумент-Експерт» 22.08.2014 року (а.с. 15,16). Згідно вказаного звіту ринкова вартість зазначеного нерухомого майна складає 780274,00 грн.

Строк дії вказаного звіту складає шість місяців з дати виконання Звіту.

Запропонований позивачем варіант визначення порядку користування спірною квартирою передбачає виділ їй із сином в користування житлової кімнати, площею 18,1 кв.м., та залишення у користуванні інших мешканців та співвласників квартири (чотири особи) інших трьох кімнат, площею, відповідно 11,8 кв.м., 11,0 кв.м., 12,8 кв.м.

З копії технічного паспорту на квартиру, яка є в матеріалах справи (а.с. 7,8) вбачається, що загальна площа спірної квартири складає 84,0 кв.м., таким чином, частка позивача має складати 33,6 кв.м. (відповідно, - житлова площа квартири складає 53,7 кв.м., з яких частка позивача - 21,48 кв.м.)

Разом із тим, матеріали справи не містять відомостей щодо порядку користування спірною квартирою, який фактично склався на момент звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом.

З пояснень відповідачів, які надані ними в ході судового розгляду справи, встановлено і не заперечувалось позивачем та її представником, що на теперішній час ані позивач, ані її син в спірній квартирі не мешкають. Відомостей щодо чинення з боку відповідачів перешкод у користуванні та розпорядженні належною їй частиною квартири, позивач до суду не надала.

Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ч.ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності", роз'яснював, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Проте, положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за згодою. Кожен із співвласників, за правилами наведеної норми закону, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зважаючи на те, що спірна квартира складається з чотирьох жилих кімнат коридору, кухні, вбудованої шафи, ванної кімнати та вбиральні, виділення учасникам спільної часткової власності та особам, які мають право користування спірною квартирою, у користування житлових кімнат, площею яка відповідає їх часткам у праві власності є неможливим, встановити найбільш оптимальний варіант порядку користування спірною квартирою суд може лише на підставі відповідного експертного висновку. Разом із тим, клопотання про призначення відповідної судової експертизи сторонами під час судового розгляду справи не заявлялось. В зв'язку із чим, суд вважає за необхідне в задоволенні позову в цій частині відмовити, оскільки в даному випадку неможливо визначити порядок користування спірною квартирою, що належить сторонам, з дотриманням прав кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження належною йому часткою, а також з урахуванням прав осіб, що є зареєстрованими в квартирі.

Позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів на її користь компенсації за 3,38 кв.м. у розмірі 31397,00 грн., яка фактично є похідною вимогою від вимоги про встановлення порядку користування спірною квартирою, також задоволенню не підлягає, оскільки, по-перше: розмір компенсації встановлено позивачем виходячи з вартості квартири, визначеної на підставі Звіту, строк дії якого на час ухвалення рішення сплинув; по-друге, - позивачем не вказано, з кого з відповідачів та в якій частці має бути стягнуто компенсацію, а визначити ці обставини, через відсутність відомостей про існуючий порядок користування квартирою, суд не має можливості.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 355,356,358 ЦК України, ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 88, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою та стягнення компенсації - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя Р.Є. Сиротников