Апеляційний суд Житомирської області
Справа №281/212/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бичківська К. Г.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Шевчук А.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» (далі ПАТ «ФІДОБАНК» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 Просило стягнути заборгованість в сумі 4 490,24 дол. США, що еквівалентно 46 591,63 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що між ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 укладено 09 квітня 2008 року договір про відкриття карткового рахунку, надання й використання платіжної картки з кредитної лінією №Кр/150 SEB/48611. На виконання умов договору банком надано відповідачу платіжну картку з кредитним лімітом, за допомогою якої він здійснював грошові розрахунки. Проте, відповідач не виконав зобовязання за кредитним договором та не здійснив повернення грошових коштів, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2014 року позов задоволено у повному обсязі та вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав

апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивачем надано розрахунок заборгованості у вигляді простої довідки, в якій зазначено лише суму прострочених нарахованих процентів та суму заборгованості за несплаченою частиною кредиту. Доказів на підтвердження правильності даного розрахунку не надано. Крім того, банком пропущено строк позовної давності, оскільки заборгованість виникла 11 липня 2008 року, а позов про стягнення заборгованості за кредитним договором подано 01 квітня 2014 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 09 квітня 2008 року між ВАТ «СЕБ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», та ОСОБА_1 укладений договір про відкриття карткового рахунку, надання й використання платіжної картки з кредитною лінією №Кр/150 SEB/48611 (а.с.8-11).

Відповідно до умов договору відповідачу відкритий картковий рахунок і надана картка з кредитною лінією згідно Правил видачі та користування платіжними картками ВАТ «СЕБ Банк» для фізичних осіб на наступних умовах: валюта кредиту - долар США, розмір кредитного ліміту 3 000 доларів США, процентна ставка за користування кредитом 15,6% річних.

На виконання умов договору 11 квітня 2008 року банк надав відповідачу платіжну картку. Факт отримання ОСОБА_1 платіжної картки підтверджується розпискою про її отримання (а.с.12).

Згідно з п.п.6.1.15,6.1.16 вищевказаного договору відповідач зобовязався повністю повернути кредит, отриманий згідно договору, та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше дати закінчення терміну дії кредитного ліміту, здійснювати погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом згідно умов кредитування.

Відповідно до п.3.1 договору про відкриття карткового рахунку, надання й використання платіжної картки з кредитною лінією погашення кредиту здійснюється до дати закінчення безперервного терміну дії кредитного ліміту. Безперервний термін дії кредитного ліміту встановлено 90 днів з дня виникнення дебетового сальдо за картковим рахунком.

Сплата процентів здійснюється щомісячно, в день нарахування процентів, за період з попереднього по поточний день нарахування процентів. Сплата процентів здійснюється шляхом списання банком відповідної суми грошових коштів з карткового рахунку клієнта, в тому числі, за рахунок встановленого кредитного ліміту.

Умовами договору про відкриття карткового рахунку, надання й використання платіжної картки з кредитною лінією визначено право банку на договірне списання грошових коштів з будь-яких рахунків відповідача у випадку несвоєчасного повернення кредиту, сплати процентів тощо (п.9.14 договору)

. Договірне списання повної заборгованості за кредитним договором здійснюється шляхом списання на підставі меморіальних ордерів банку з поточних вкладних (депозитних) і інших рахунків відповідача грошових коштів і зарахування їх у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору або доходу банку (в списанні процентів за користування кредитом).

Доводи апеляційної скарги про недоведеність суми заборгованості за договором спростовуються розрахунком заборгованості станом на 25 березня 2014 року, який підтверджується випискою по особовим рахункам з 17 травня 2010 року по 08 грудня 2015 року, меморіальними ордерами: від 15 лютого 2011 року №134441281, від 22 березня 2011 року №13618973, від 05 травня 2011 року № 138243757, від 07 лютого 2013 року №166395194, від 27 лютого 2013 року №167227040, від 13 лютого 2014 року №194718650 (а.с.98-106,126-129).

За таких обставин, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку, надання й використання платіжної картки з кредитною лінією на загальну суму 4 490,24 дол. США, що еквівалентно 46 591,63 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у суму 2 466,63 дол. США (еквівалент 25 594,25 грн.) та заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 2 023,61 дол. США (еквівалент 20 997,38 грн.) ( еквівалент по курсу 10,3762 грн. за 1 дол. США).

Стосовно застосування положень частини третьої статті 267 ЦК України слід зазначити наступне.

Відповідно до частин 3 і 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Оскільки рішення по суті ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Як убачається із матеріалі справи відповідач заяву про застосування позовної давності під час розгляду справи в суді першої інстанції не подавав.

Окрім того, частиною першою ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

За положеннями частини першої ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини першої ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу бо іншого обовязку.

Із виписки по договору вбачається, що відповідач, визнаючи свої зобовязання перед банком за спірним договором, частково погасив заборгованість (а.с.100)

Так, останнє погашення заборгованості за договором здійснено ОСОБА_1 13 лютого 2014 року згідно його письмової заяви від 06 лютого 2014 року на суму 243 дол. США (а.с.107, меморіальний ордер від 13 лютого 2014 року №194718650 на суму 243 дол. США, а.с.106).

За таких обставин, строк позовної давності обраховується заново, починаючи з дати останнього погашення заборгованості, тобто з 13 лютого 2014 року.

Позовна заява про стягнення заборгованості подана банком до суду у межах трирічного строку позовної давності 03 квітня 2014 року, що підтверджується поштовою квитанцією (а.с.24).

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги про пропущення позивачем строку позовної давності без поважних причин щодо захисту порушених прав та інтересів спростовуються вищевикладеним та додаткового правового обґрунтування не потребують.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми ст.ст.526,530,610,1054 ЦК України, при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване.

На час розгляду справи в апеляційному порядку ОСОБА_1 сплатив у рахунок погашення заборгованості за договором 30 000 грн., а решта заборгованості анульована, про що надано лист від 16 лютого 2016 року (а.с.136).

Відповідно до змісту ч.1 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення. Сплата у сумі 30 000 грн. на час ухвалення судом першої інстанції рішення здійснена не була, а тому дана обставина не є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: