Справа № 686/108/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 березня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказав, що 18.06.2014 року відповідач отримала від нього в позику 11000 грн. та пообіцяла повернути до 01 грудня 2016 року, при цьому зобовязалась сплачувати щомісячно 650 грн., що підтверджується власноручно написаною нею розпискою. 04.07.2014 року відповідач сплатила йому 650 грн. і після цього припинила сплачувати гроші. Він неодноразово звертався до відповідачки з вимогою про повернення грошей, але вона під різними приводами ухилялася від їх повернення. В звязку з фактичною відмовою відповідача повернути кошти, він змушений звернутись до суду з примусовим стягнення боргової суми. Тому просить позов задоволити та стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики в сумі 11050 грн. (650 грн. х 17 місяців) та судовий збір.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, позивач суду пояснив, що згідно розписки від 18.06.2014 року він позичив ОСОБА_3 гроші в сумі 11000 грн., які вона мала повернути до 01.12.2016 року. Вони домовились, що вона щомісячно буде сплачувати йому по 650 грн. і 04.07.2014 року вона сплатила йому 650 грн., однак більше коштів йому не повертала.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідачка позичила кошти в позивача і зобовязувалась щомісяця сплачувати йому по 650 грн., однак зобовязання свого не виконала, тому в силу ст.1050 ЦК України, позивач має право до закінчення терміну повернення коштів згідно договору позики, вимагати повернення всієї суми боргу.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 2014 року ОСОБА_3 отримала в борг у ОСОБА_1 11000 грн., і зобов'язалася повернути кошти до 01.12.2016 року та сплачувати щомісячно платіж в розмірі 650 грн., що підтверджується розпискою, написаною відповідачкою ОСОБА_3 власноручно.

04.07.2014 року ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_1 650 грн. і вказане позивач в судовому засіданні визнав та не оспорював.

На теперішній час, незважаючи на неодноразові прохання ОСОБА_1 про повернення грошей, ОСОБА_3 не повертає позивачу кошти.

Стаття 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно розписки від 18.06.2014 року ОСОБА_3 отримала в борг у позивача 11000 грн., які зобовязувалась повернути до 01.12.2016 року щомісячними платежами по 650 грн. з 18.06.2014 року. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач мала повернути позивачу суму більшу ніж 11000 грн. позивачем суду не надано. Не обгрунтовані та не підтверджені позивачем належними та допустимими доказами і його вимоги про повернення йому суми позики без врахування суми повернутої позики відповідачем 650 грн..

Враховуючи наведене, а також те, що 04.07.2014 року відповідачка сплатила позивачу 650 грн., суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 18.06.2014 року в сумі 10350 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 516,25 грн. (11050 грн.:100%=110,50 грн. 1%; 10350 грн.:110,50=93,66%; 551,20 грн.:100%х93,66%=516,25 грн.).

Керуючись ст.ст. 526, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.10,11,60,61,88,212-215, 224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 заборгованість за договором позики від 18.06.2014 року в сумі 10350 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 516,25 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: