У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., Дьоміної О.О., Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 лютого 1985 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, який за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2013 року було розірвано. Відповідач зареєстрований у АДРЕСА_1, однак фактично у цій квартирі мешкає вона разом з їхньою спільною дочкою. ОСОБА_5 припинив із ними будь-яке спілкування і понад десять років без поважних причин не проживає у квартирі, не сплачує комунальні послуги. При цьому його реєстрація за вказаною адресою завдає їй збитків у вигляді додаткових витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги.

У зв'язку з цим позивач ОСОБА_4 просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення її позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, виходячи із того, що судами достовірно було встановлено, що відповідач з 27 вересня 2010 року працює тимчасово у Бельгії, про це зокрема, свідчить наданий ним договір на працевлаштування (а. с. 126-127), з урахуванням цього на нього розповсюджуються гарантії, визначені у п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК України. За таких обставин відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов О.О. Дьоміна
А.О. Леванчук

Колегія суддів: