Номер провадження: 22-ц/785/1897/16
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Ярахмедова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2015 року,

встановила:

В березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що з 1971 року він перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 Під час шлюбу подружжям набуте майно:

-квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1;

-квартира НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1.

Позивач просив визнати за ним право власності на квартиру НОМЕР_2, а квартиру НОМЕР_1 залишити у власності відповідачки.

ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов, посилаючись на те, що під час шлюбу подружжям набуте майно:

-житловий будинок по АДРЕСА_2;

-земельна ділянка площею,0,1108 га по АДРЕСА_2

-автомобіль TOYOTA CARINA.

ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки, залишити за нею квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1, зобов"язати ОСОБА_2 виплатити грошову компенсацію за автомобіль в сумі 14 869,50 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2015 року здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя:

-ОСОБА_2 передана на праві власності квартира НОМЕР_2 в будинку АДРЕСА_1;

-ОСОБА_3 передана на праві власності квартира НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1;

-залишено в спільній частковій власності подружжя, по ? частини за кожним, житловий будинок та земельна ділянка;

-стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості ? частини автомобіля TOYOTA CARINA.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити рішення суду в частині поділу житлового будинку та земельної ділянки, визнавши за нею право власності на ? частину житлового будинку та на ? частину земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду зміні з наступних підстав.

Здійснивши поділ спільного сумісного майна подружжя, суд помилково зазначив в резолютивній частині рішення, що в «спільній частковій власності подружжя» залишається по ? частини за кожним, житлового будинку та земельної ділянки.

Сімейний кодекс України не містить такого поняття, як «спільна часткова власність подружжя». Глава 8 цього кодексу регулює право спільної сумісної власності подружжя.

Так частина 1 статті 60 цього кодексу передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що житловий будинок по АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею,0,1108 га по АДРЕСА_2 придбані подружжям під час шлюбу, а тому належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Суд також правильно застосував частину 1 статті 70 Сімейний кодекс України та визначив, що частки майна дружині та чоловікові є рівними.

Однак суд не врахував, що після поділу спільного сумісного майна подружжя майно втрачає статус права спільної сумісної власності подружжя. Однак в резолютивній частині рішення в абзаці 3 суд першої інстанції визнав за сторонами право спільної сумісної власності подружжя, а в абзаці 7 зазначив, що майно залишається в «спільній частковій власності подружжя», по ? частині за кожним.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині підлягає зміні на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з виключенням з резолютивної частини рішення абзацу 3, та з викладенням абзацу 7 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_3 та за ОСОБА_2 право власності за кожним по ? частині житлового будинку АДРЕСА_2 та по ? частині земельної ділянки площею 0,1108 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

В решті частині рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2015 року не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2015 року змінити:

- виключити з резолютивної частини рішення абзац 3;

- абзац 7 резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції: «Визнати за ОСОБА_3 та за ОСОБА_2 право власності за кожним на ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 та на ? частину земельної ділянки площею 0,1108 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2

В решті рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

Н.В.Комаровська