Справа № 234/4455/16-ц
Провадження № 2/234/2439/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Юрєвої К.С.,

з участю секретаря судового засідання секретарі Романенко К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 06.10.2008 р. померла ОСОБА_3, спадкоємцем якої був ОСОБА_4, який прийняв спадщину, що складається з житлового будинку 43 по вул. Клари Цеткін ( ОСОБА_5) у м. Краматорську Донецької області і земельної ділянки, отримавши свідоцтво про право на спадщину, але право власності на цей будинок не зареєстрував у БТІ м. Краматорська. Ця земельна ділянка та будинок належали ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 16.12.2005 р. Другою державною нотаріальною конторою. З 2011 р. вона перебувала з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах та мешкали разом цьому будинку. В зареєстрованому шлюбі ОСОБА_4 не перебував, дітей не має. 13.08.2015 р. ОСОБА_4 помер, але за життя зробив розпорядження, яким все належне йому майно заповів їй, заповіт був посвідчений 24.04.2015 р. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця. Звернувшись до нотаріуса про видачу свідоцтва про спадщину, їй було відмовлено, оскільки спадкодавцем за життя не було проведено належної реєстрації права власності на будинок у БТІ. Просила визнати за нею право власності на зазначений будинок в порядку спадкування.

У судове засідання позивач та представник позивача не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради за довіреністю ОСОБА_6, у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки були відсутні особи, які беруть участь у справі.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що будинок 43 по вул. Клари Цеткін у м. Краматорську Донецької області належав на підставі договору купівлі продажу жилого будинку та земельної ділянки від 16.12.2005 р. ОСОБА_3. (а.с. 7-11)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2009 р., ОСОБА_4 є спадкоємцем цілої частки майна ОСОБА_3, померлої 06.10.2008 р., що складається з жилого будинку з допоміжними будівлями та спорудами № 43 по вул. Клари Цеткін у м. Краматорську Донецької області. (а.с. 12)

Як видно з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_4 помер 13.08.2015 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 928502, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції у Донецькій області 13.08.2015 р., актовий запис № 2256. (а.с. 13)

Згідно заповіту, складеного 24.04.2015 р. о 09.00 год., ОСОБА_4 заповів все його майно, позивачу ОСОБА_1 (а.с. 14)

Позивач ОСОБА_1 відповідно до витягів про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 01.03.2016 р. є спадкоємцем спадкодавця ОСОБА_4, їй видавались свідоцтва про право на спадкове майно кошти та земельну ділянку. (а.с. 15-19)

Постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 03.03.2016 р. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, оскільки спадкодавцем ОСОБА_4 не було зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на зазначений житловий будинок. (а.с. 21-22)

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,8,10,11,12-15,33,88,212-215,223 ЦПК України, ст.ст. 331, 1261,1268,1270 , Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлого 13.08.2015 року, на житловий будинок № 43 по вул. Клари Цеткін (ОСОБА_5) у м. Краматорську Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Краматорського міського

суду Донецької області К.С. Юр`єва