Ухвала

іменем україни

23 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровської області, про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровської області, про визнання квартири особистою власністю чоловіка,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право спільної сумісної власності на:

- автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску, тип ТЗ седан, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_3;

- автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_2;

- квартиру АДРЕСА_1;

- права вимоги повернення заборгованості за договором позики у розмірі 240 946 грн 08 коп.;

- автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску, тип ТЗ седан, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_3;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_2;

- стягнути з ОСОБА_4 на її користь різницю між вартістю автомобілів ВАЗ 21053, 1982 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та ВАЗ 21114, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, у сумі 17 039 грн за перевищення вартості майна, що залишилося у користуванні ОСОБА_4

ОСОБА_4 подав зустрічний позов, у якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована у МБТІ 20 жовтня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу від14 березня 2008 року, його особистим майном. Проти задоволення позову у частині поділу автомобілів ВАЗ 21053, 1982 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, та ВАЗ 21114, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, та стягнення з нього грошової компенсації у сумі 17 039 грн не заперечував.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року первинний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на наступне майно:

- автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску, тип ТЗ седан, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_3;

- автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_2.

У задоволенні вимог в частині визнання права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 та права вимоги повернення заборгованості за договором позики у розмірі 240 946 грн 08 коп. відмовлено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль ВАЗ 21053, 1982 року випуску, тип ТЗ седан, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_3.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на автомобіль ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_2, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю між вартістю автомобілів ВАЗ 21053, 1982 року випуску, тип ТЗ седан, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_3, та ВАЗ 21114, 2005 року випуску, тип універсал - В, державний номерний знак НОМЕР_2, у сумі 17 039 грн за перевищення вартості майна, що залишилося у користуванні ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений останньою при подачі позову судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 1 349,21 грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована у МБТІ 20 жовтня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року, особистим майном ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений останнім при подачі зустрічного позову судовий збір у сумі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що сторони з 01 грудня 1995 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого було придбано майно, зокремаАДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що вказана вище квартира відповідно до ст. 57 СК України є особистою власністю відповідача, так як придбана за особисті кошти, отримані ним від продажу квартири АДРЕСА_3, яка належала йому особисто до реєстрації шлюбу, а тому поділу між подружжям не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання спірної квартири особистим майном останнього, апеляційний суд виходив із недоведеності того, що вказане жиле приміщення придбано виключно за кошти відповідача.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Оскільки законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ОСОБА_4 посилався на те, що належна йому квартира по АДРЕСА_3 була продана на підставі договору купівлі-продажу від 21 лютого 2008 року за 159 519 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року квартира АДРЕСА_1 придбано за 2 974 грн.

Апеляційний суд, як видно із змісту судового рішення, надав перевагу і обґрунтував своє рішення, взявши до уваги ксерокопію розписки, наданої ОСОБА_3, згідно з якою спірна квартира придбана за 277 750 грн.

При цьому проігнорував вимоги ст. 64 ЦПК України, якою визначено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати додання оригіналу.

Оригінали письмових доказів, як зазначено у статті 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Однак суд оригінал вказаного документа не витребував і не дослідив, прийняв ксерокопію згаданої розписки як належний доказ у справі, не зазначив, чому вважав суму в розписці дійсною, не усунув розбіжності в сумі, за яку продана квартира, не допитав покупця у судовому засіданні.

Крім того, погодившись із тим, що спірна квартира придбана частково за кошти, виручені від продажу особистого майна ОСОБА_4, суд не звернув уваги на те, що його особисті кошти, вкладені у придбання квартири по АДРЕСА_1 у розмірі 159 519 грн, становлять 57,43 % від її вартості.

Інша частина коштів, що є різницею від витрачених на купівлю спірної квартири та продажу особисто належної йому квартири (277 750 грн - 159 519 грн), становить 118 231 грн та є коштами, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності у рівних частинах, тобто по 59 115 грн 50 коп.

Розмір вкладених ОСОБА_4 коштів у придбання спірної квартири складає 218 634 грн 50 коп., тобто 78,72 % від вартості квартири або 79/100. Кошти ОСОБА_3 складають 21,28 %, тобто 21/100.

Таким чином, поділ майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 не відповідає матеріалам справи, нормам сімейного та цивільного законодавства, порушує право власника як у особистому майні, так і у спільній сумісній власності подружжя.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик