Справа №173/110/16-ц
Провадження №2/173/217/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 1 листопада 2014 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Спільних дітей вони не мають. Приблизно з березня 2015 року з відповідачем припинено шлюбні відносини та вони мешкають окремо. Подальше збереження шлюбу позивач вважає недоцільним, це суперечить її інтересам, примирення вважає неможливим. Добровільно розірвати шлюб через органи РАЦС чоловік не бажає у зв'язку з чим позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, проти розірвання шлюбу заперечував, вважає, що збереження шлюбу можливе, проте позивач цього не хоче. Шлюбні відносини припинено з січня 2016 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

1 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис за № 119 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 4).

Спільних дітей подружжя не має.

Судом встановлено, що сторони не проживають разом з січня 2016 року, з того часу стосунки не підтримують та не ведуть спільне господарство. Причинами припинення шлюбних відносин є взаємне непорозуміння та небажання позивача зберегти шлюб. Суд надавав подружжю час на примирення, проте після спливу часу на примирення позивач від позову не відмовилася та наполягала на розірванні шлюбу.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. При цьому суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, згідно з якими шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У зв'язку з чим суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити принципу добровільності шлюбу, оскільки позивач цього не бажає.

А тому вимоги позивача про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем є обґярунтованими та підлягають задоволенню.

Спору про поділ майна подружжя не має.

Враховуючи те, що від позивача не надійшло заяви про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд, керуючись ст. 113 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне залишити позивачу прізвище «ОСОБА_1».

Також на виконання вимог ст. 115 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне надіслати копію рішення суду після набрання ним законної сили органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст. ст. 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 1 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 119) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у сумі 551 грн. 20 коп.

Після набрання рішенням законної сили його копію направити відділу державної реєстрації актів цивільного стану Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко