УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Гвоздика П.О., ІваненкоЮ.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилалося на те, що 23 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 132 000 доларів США зі сплатою 14 % річних строком до 20 квітня 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_4 квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3. ОСОБА_4 порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 200 891,36 доларів США.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 0.

В подальшому позивач змінив предмет позову, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 596 171 грн 99 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 596 171 грн 99 коп., з яких: 120 712,46 доларів США (в еквіваленті 2 570 648 грн 61 коп.) - заборгованість за кредитом; 150 085,66 доларів США (в еквіваленті 3 196 169 грн 58 коп.) - заборгованість за відсотками; 781 536 грн 28 коп. - пеня; 47 781 грн 19 коп. - 3 % річних від суми заборгованості за кредитом; 36 грн 33 коп. - 3 % річних від суми заборгованості за відсотками. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 23 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 132 000 доларів США зі сплатою 14 % річних строком до 20 квітня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку наступне майно: житловий будинок АДРЕСА_4 квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3.

ОСОБА_4 порушив умови виконання кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 200 891,36 доларів США.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфеля, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 0.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 22 січня 2010 року ФОП ОСОБА_4 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

ПАТ «УкрСиббанк» подав арбітражному керуючому ліквідатору ОСОБА_5 заяву про включення його кредиторських вимог за кредитними договорами до реєстру кредиторів, в тому числі і за договором № 0 від 23 квітня 2008 року (а. с. 18-22, т. 2).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28 лютого 2012 року правонаступником кредитора у ліквідаційній процедурі залучено ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26 грудня 2012 року було розподілено кошти від реалізації майна ФОП ОСОБА_4 На користь ПАТ «Дельта Банк» розподілено 232 595 грн 50 коп. (а. с. 219, т. 1).

Відповідно до платіжного доручення № 3 від 26 грудня 2012 року сума 232 595 грн 50 коп. призначена на погашення кредиторської заборгованості за договором № 0 згідно ухвали суду від 26 грудня 2012 року по справі № 18/204/09 (а. с. 37, т. 2).

Таким чином суди правильно встановили, що отримані кошти від продажу майна боржника направлені на погашення заборгованості за іншим кредитним договором. Договір № 0 від 23 квітня 2008 року є споживчім договором (а. с. 15, т. 1), оскільки у договорі ОСОБА_4 виступив не як фізична особа-підприємець, а як фізична особа, яка отримала кошти для задоволення особистих потреб (а. с. 16, т. 1). Тому зазначені зобов'язання не є погашеними при ліквідації ФОП ОСОБА_4

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Гвоздик П.О. Іваненко Ю.Г.