Справа № 166/1246/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Свистун О.М.
Провадження № 22-ц/773/543/16 Категорія: 25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М. Осіпука В.В.,

з участю секретаря - Губарик К.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ратнівського районного суду від 08 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ратнівського районного суду від 08 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування майнової та моральної шкоди, задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 16070 (шістнадцять тисяч сімдесят) гривень майнової шкоди та 9850 (дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) гривень 74 коп. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду в частині відшкодування майнової шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача в його користь 81031 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Ратнівського районного суду від 02.03.15 року ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 24 серпня 2014 року близько 11 години на вул. Газіна в смт. Ратне Волинської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_3, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Опель Комбо», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. У результаті ДТП ОСОБА_1 було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження та пошкоджено належний йому транспортний засіб. Про належність ОСОБА_1 на праві приватної власності автомобіля марки «Опель комбо», д.н.з. НОМЕР_2, свідчить свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу НОМЕР_4, видане Камінь-Каширським ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області 03.07.2013 року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_3, ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «УПСК», що стверджено полісом №АС/7135192, згідно з яким сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становить 50 000 грн. Цим же полісом франшиза не передбачена.

26 серпня 2014 року ОСОБА_3 повідомив ПАТ «УПСК» про страховий випадок - ДТП, про що свідчить відповідна заява.

За заявою ОСОБА_1 від 24.07.15 ПАТ «УПСК» останньому було виплачено 40603 грн. страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Згідно із висновком судового експерта ОСОБА_5 № 8294 від 27.01.16 вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля (189070,66 грн) перевищує його ринкову вартість на момент ДТП (110120 грн), тому вартість матеріального збитку на час проведення експертизи визначена у розмірі 110120 грн. Ринкова вартість технічно справних і придатних до експлуатації складників станом на час проведення експертизи становить 44050 грн.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до п.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закону) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як вбачається із ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною собою.

Умовами для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 16070 грн. на відшкодування майнової шкоди, визначеної відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи автомобіля(за виключенням суми встановленого максимального ліміту страхового відшкодування та вартості технічно справних і придатних до експлуатації складників).

Покликання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд невірно визначився з розміром майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, керуючись висновком судової автотоварознавчої експертизи, вважаючи, що при визначенні розміру завданої майнової шкоди слід керуватися висновком експертного автотоварознавчого дослідження суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 № 014 від 13.02.2015 року, наданого ним як доказ до позовної заяви не заслуговують на увагу.

Так в апеляційній скарзі позивач просив стягнути в його користь 81031 грн. майнової шкоди виходячи з розміру матеріального збитку відповідно до експертного дослідження № 014 від 13.02.2015 року в сумі 175101,18 грн. - 50000 грн.(ліміту страхового відшкодування) - 44050 грн. (вартості залишків автомобіля).

Суд дослідивши усі наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вартості матеріального збитку, обгрунтовано прийшов до висновку, що для визначення розміру відшкодування майнової шкоди слід виходити з висновку судової автотоварознавчої експертизи № 8294 від 27.01.2016 року, яка проведена за ухвалою суду експертом, який попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. Даний висновок є належним та допустимим доказом в силу статтей 57-59 ЦПК України.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009,№ 14 "Про судове рішення у цивільній справі").

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції у повній мірі забезпечив права ОСОБА_1 гарантовані йому Конституцією України. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, суд врахував всі обставини справи та вимоги матеріального права, а тому прийшов до правильного висновку про розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню в сумі 16070 грн., що становить різницю між вартістю матеріального збитку, визначеного висновком експерта, ліміту страхового відшкодування та вартості технічно справних і придатних до експлуатації складників (110120грн. - 50000 грн. - 44050 грн. = 16070 грн.).

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ратнівського районного суду від 08 лютого 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді