У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційними скаргами ОСОБА_5, поданими представником ОСОБА_6, на ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

Не погоджуючись з цією ухвалою представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся із скаргою до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

2 листопада 2015 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 повторно звернувся із скаргою до апеляційного суду на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 січня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року з підстав, передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційних скаргах заявник просить скасувати постановлені апеляційним судом ухвали, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи її скаржнику, суддя апеляційного суду обґрунтовано виходив із того, що останній не виконав вимог ухвали суду від 14 серпня 2015 року щодо усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: не надав доказів оплати судового збору.

Посилання представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в касаційній скарзі на те, що ними було виконано вимоги ухвали суду від 14 серпня 2015 року та сума судового збору була сплачена у повному обсязі і до суду була надана квитанція про її оплату не відповідає дійсності, оскільки матеріали справи спростовують ці доводи заявника і не містять таких доказів.

Подаючи повторно апеляційну скаргу скаржником також не було додано квитанцію про оплату судового збору, у зв'язку з чим ухвалою суду від 18 листопада 2015 року апеляційну скаргу було залишено без руху, вказано на її недоліки, крім відсутності доказів оплати судового збору, пропущення строку на апеляційне оскарження і відсутність клопотання про його поновлення, та надано строк для їх усунення.

На усунення недоліків апеляційної скарги заявником було надано квитанцію про оплату судового збору від 1 грудня 2015 року № 35 на суму 243 грн 60 коп., однак у решті - вимоги ухвали суду виконані не були, заявником не було надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у зв'язку з чим суддя апеляційного суду обґрунтовано на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Отже, наведені в касаційних скаргах доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин ухвали апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, подані представником ОСОБА_6, відхилити, ухвали апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року та 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: