Справа № 201/297/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІЦПК України/

28 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 Тілека Алмазбековича до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що ОСОБА_1 є відповідальним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 2/368 від 09 листопада 1972 року. Відповідач в даній квартирі не проживає більше семи років, її речі в квартирі відсутні. Тому позивачі пославшись на вимоги ст. 71, 107 ЖК України просили суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 та зобовязати державну міграційну службу зняти ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердили, що дійсно квартира №175 була надана ОСОБА_1, в якій з самого народження була прописана ОСОБА_3, 30 листопада 2012 року, однак останні сім років ОСОБА_3 не проживає в спірній квартирі, оскільки виїхала проживати до свого батька ОСОБА_3 Алмазбек Бегматовича в Киргизію.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином причин неявки суду не повідомили.

Вислухавши позивачів, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення

Згідно ст. 163 Житлового Кодексу України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктом 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 Житлового Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.

Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Судом встановлено, що згідно ордеру № 2/368 від 09 листопада 1972 року, виданного виконавчим комітетом Жовтневої районної ради депутатів трудящих ОСОБА_1, та членам її родини: чоловік ОСОБА_4, донька ОСОБА_5, надане право на вселення в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 /а.с. 17/. Згодом адреса була змінена на АДРЕСА_4.

У вищезазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_6 Тілек Алмазбекович, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с. 15/.

Проте ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає протягом семи років, що підтверджується, актом перевірки фактичного проживання (не проживання) мешканців квартири АДРЕСА_5 /а.с. 16/,

Як пояснили в судовому засіданні позивачі, відповідач сім років тому виїхала з України до свого батька та більше не поверталася, її речі в квартирі не зберігаються. Отже, відповідач без поважних причин більше 6 місяців не проживає в квартирі № 175 будинку № 17 по пр.. Героїв в м. Дніпропетровську, але з реєстрації не знялася, чим ставить позивачів у скрутне матеріальне становище, які повинні сплачувати комунальні послуги за відповідача.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вимоги позивачів стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 підлягають задоволенню, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208-210, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 Тілека Алмазбековича до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_7.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О.Демидова