Справа № 2-723/11
Провадження № 2/352/4/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

прокурорів Гулянич М.М., Ляхович Д.С.

представника третьої особи адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Чукалівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, про знесення самочинного будівництва, -

в с т а н о в и в :

Позивач Чукалівська сільська рада Тисменицького району Івано-Франківської області 12.05.2011 р. звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва.

Ухвалою суду від 26.10.2011 р. до участі в розгляді справи допущено ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що через земельну ділянку площею 0,2205 га, яка на підставі рішення Чукалівської сільської ради від 17.01.2006 р. передана у приватну власність відповідачу ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства та розташована по вул. Шептицького, 8 в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, протікає струмок, який впадає у р. Горохолину та є малою рікою притокою р. Дністер IV порядку, водним обєктом загальнодержавного значення. У ході проведеної Івано-Франківським обласним виробничим управлінням по меліорації і водному господарству перевірки встановлено, що відповідач самовільно, без проектної документації та дозвільних актів на право власності на земельну ділянку по вул. Шептицького, 8 у межах водоохоронної зони потічка розпочав будівництво споруди по ремонту автомобілів, для чого на цій території каналізував водостік трубами діаметром 80 см, що разом зі звуженням та засипкою долини русла під час інтенсивних дощів призводить до підпору паводкових вод і затоплення прилеглих земель, дороги і вулиць. Проведеною у липні 2010 р. інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області перевіркою встановлено, що відповідач самовільно розпочав будівництво господарської споруди по вул. Шептицького, 8 в с. Чукалівка, чим порушив норми чинного законодавства. У порядку ст.376 ЦК України та відповідно до вимог ст.60 ЗК України, яка передбачає встановлення прибережних захисних смуг по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною для малих річок, струмків і потічків 25 метрів, та ст.61 ЗК України, яка встановлює обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг, Чукалівська сільська рада просила зобовязати відповідача знести самочинно збудовану споруду по ремонту автомобілів та привести до попереднього стану земельну ділянку в межах водоохоронної зони потічка.

Представник позивача та прокурор у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що на підставі рішення Чукалівської сільської ради від 14.04.1992 р. відповідачу передано земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування будинку по вул. Шептицького, 8 в с. Чукалівка. Вказану присадибну земельну ділянку у квітні 1992 р. винесено в натурі, що підтверджується актом виносу меж в натурі. Таким чином, відповідач набув право власності на вказану земельну ділянку відповідно до вимог ст.22 ЗК України (у редакції 1990 р.), згідно якої право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Таким документом згідно п.3 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26.12.1992 р. «Про приватизацію земельних ділянок» є відповідний запис у земельно-кадастрових документах сільської ради з наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю. У подальшому 08.07.2011 р. на зазначену присадибну земельну ділянку площею 0,12 га по вул. Шептицького, 8 в с. Чукалівка Тисменицького району з кадастровим номером :02:002:0751 відповідач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 345627. 10.02.1993 р. відповідач виготовив будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а саме на будівництво житлового будинку та однієї господарської споруди (літньої кухні, сараю та кладової). На даний час по вул. Шептицького, 8 знаходиться житловий будинок та одна господарська споруда, щодо якої позивачем заявлено вимогу про знесення як самочинної. Позивач не надав жодних доказів про порушення відповідачем будівельних норм при зведенні господарської споруди. Відповідно до рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 25.01.2005 р. відповідач 27.10.2010 р. отримав свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. Необґрунтованим є посилання позивача на порушення вимог ст.ст. 60, 61 ЗК України, оскільки навколо земельної ділянки відповідача відсутні водойми та прибережні смуги. Між належною йому земельною ділянкою та проїжджою частиною дороги знаходиться водовідвідний злив для стоку дощових вод, який був захаращений і який він ще у 2008 р. розчистив і встановив водовідвідний колектор. Вказані обставини встановлені судовим рішенням постановою Тисменицького районного суду від 19.04.2011 р., яка набрала законної сили, тому згідно ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню у даній справі. Відсутність прибережної смуги підтверджується також державним актом відповідача на присадибну земельну ділянку, де відсутні будь-які обмеження у вигляді струмків чи рік, а в описі меж зазначено, що сусіднім землекористувачем є землі загального користування (вулиця). Просили у позові відмовити.

Третя особа та її представник у судовому засіданні пояснили, що самочинно збудована відповідачем споруда для ремонту автомобілів знаходиться не на його присадибній земельній ділянці площею 0,12 га, на яку він отримав державний акт, а на земельній ділянці площею 0,31 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у межах водоохоронної зони безіменного потічка (водотік, що протікає в с. Чукалівка і впадає в р. Горохолину, є малою рікою притокою р. Дністер IV порядку, водним обєктом загальнодержавного значення). Тобто відповідач звів споруду на земельній ділянці, не відведеній для будівництва, без належного дозволу і належно затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Саме за будівництво цієї споруди відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності постановою інспекції ДАБК в Івано-Франківській області від 08.07.2010 р., з якою відповідач погодився і оплатив накладений на нього штраф.

Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач Чукалівська сільська рада Тисменицького району Івано-Франківської області у порядку ст.376 ЦК України звернувся до відповідача ОСОБА_2 з даним цивільним позовом про знесення самочинного будівництва, у якому просив зобовязати відповідача знести самочинно збудовану господарську споруду по ремонту автомобілів по вул. Шептицького, 8 в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області та привести до попереднього стану земельну ділянку в межах водоохоронної зони потічка відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЗК України.

Постановою інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області від 08.07.2010 р. на відповідача накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.97 КУпАП (самовільне будівництво будинків або споруд) (а.с.7), згідно якої ОСОБА_2 самовільно зводить господарську будівлю у порушення вимог ст.29 чинного на той час Закону України «Про планування і забудову територій», яка передбачала отримання в інспекції ДАБК дозволу на виконання будівельних робіт.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судом встановлено, що господарська будівля, про знесення якої заявлено позов, знаходиться на присадибній земельній ділянці площею 0,12 га, яка виділена відповідачу в користування згідно рішення № 19 від 14.04.1992 р., що підтверджується відповідним архівним витягом (а.с.148). Вказана земельна ділянка, виділена відповідачу для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд на території Чукалівської сільської ради, у квітні 1992 р. відведена в натурі (на місцевості), що підтверджується актом виносу в натуру меж земельної ділянки (а.с.139).

10.02.1993 р. відповідач виготовив будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, а саме на будівництво житлового будинку та однієї господарської споруди (літньої кухні, сараю та кладової) (а.с.136-145). На даний час по вул. Шептицького, 8 в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області знаходиться одна господарська споруда, щодо якої позивачем заявлено вимогу про знесення як самочинної, та житловий будинок, власником якого є відповідач на підставі виданого Чукалівською сільською радою свідоцтва про право власності від 27.10.2010 р. відповідно до рішення виконкому Чукалівської сільської ради від 25.01.2005 р. (а.с.149), право власності відповідача на домоволодіння зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ 27.10.2010 р. (а.с.151).

11.07.2011 р. відповідач отримав державний акт серії ЯЛ № 345627 на право власності на присадибну земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0751 площею 0,12 га по вул. Шептицького, 8 в с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області (а.с.134-135).

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача та третьої особи на те, що самочинно збудована відповідачем господарська споруда знаходиться не на належній йому присадибній ділянці, а на земельній ділянці площею 0,31 га для ведення ОСГ, оскільки належних доказів на підтвердження вказаної обставини сторона і третя особа суду не надали.

Відповідно до вимог ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Саме у порядку ч.7 ст.376 ЦК України Чукалівська сільська рада заявила даний позов, при цьому у порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не надала суду жодних належних і допустимих доказів щодо істотного порушення відповідачем будівельних норм і правил при зведенні господарської споруди, яка є предметом спору, чи істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб. Як зазначено у п.23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка предявила позов про знесення самочинного будівництва.

У п.22 вказаної постанови наголошено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності; згідно п.24 знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Що стосується посилання позивача і третьої особи на порушення відповідачем вимог ст.ст. 60, 61 ЗК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.60 ЗК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги; прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для малих річок, струмків і потічків 25 метрів.

Згідно ст.61 ЗК України встановлені обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг, зокрема, забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; миття та обслуговування транспортних засобів і техніки.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.04.2011 р., яка набрала законної сили (а.с.125), задоволено позов ОСОБА_2 та скасовано постанову від 18.01.2011 р. № 2 Івано-Франківського обласного виробничого управління по меліорації і водному господарству, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.48 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що між земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, та проїжджою дорогою знаходиться водовідвідний злив для стоку дощових вод; для підїзду на власну земельну ділянку та будинковолодіння по вул Шептицького в с. Чукалівка позивачем у 2008 р. було розчищено злив водостічних вод та встановлено водовідвідний колектор; зазначений колектор знаходиться між проїжджою дорогою та земельною ділянкою позивача. Як вбачається з генерального плану забудови с. Чукалівка Тисменицького району вказана земельна ділянка не знаходиться у прибережній захисній смузі; даний факт підтвердив у судовому засіданні і представник відповідача начальник відділу охорони водних ресурсів Івано-Франківського обласного виробничого управління по меліорації і водному господарству ОСОБА_4

Відповідно до ст.88 Водного кодексу України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Згідно генерального плану забудови с. Чукалівка за місцем знаходження будинковолодіння та земельної ділянки ОСОБА_2 не передбачено жодних струмків та водних смуг, а тому посилання на те, що ОСОБА_2 самовільно захопив земельну ділянку в прибережній захисній смузі і ділянку водного обєкту не відповідає фактичним обставинам.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи чи особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням встановлених вказаним судовим рішенням обставин, які підтверджуються також фототаблицями, долученими відповідачем у даній цивільній справі (а.с.166-168), суд вважає необґрунтованим твердження позивача і третьої особи щодо порушеннявідповідачем під час будівництва спірної господарської споруди вимог ст.ст. 60, 61 ЗК України, ст.88 ВК України. Якщо погодитись з доводами третьої особи, то виникає логічне запитання щодо законності знаходження у межах 25-метрової прибережної захисної смуги потічка житлового будинку самої третьої особи.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість заявленого позову, у задоволенні якого слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст.376 ЦК України, ст.ст. 60, 61 ЗК України, ст.88 ВК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у позові Чукалівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, про знесення самочинного будівництва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець