Справа № 361/580/16-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2308/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 04.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року у справі за заявою ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк», відділу Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» про припинення договору іпотеки і зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в обгрунтовання якої вказувала, що на іпотечне майно накладений арешт, і відповідач має можливість звернути стягнення на іпотечне майно та продати його на прилюдних торгах, залишивши позивача і членів сімї без житла, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову про припинення договору іпотеки, що у разі реалізації предмету іпотеки позивач буде вимушений звертатись додатково з окремими позовами про визнання незаконними дій ВДВС, скасовувати результати прилюдних торгів, внаслідок чого нести додаткові витрати і невідомо чи зможе він у такому випадку повернути собі своє майно; що звернення стягнення на заставлене майно потягне за собою обовязок звільнити жиле приміщення, і виникнуть підстави для незаконного виселення позивача і членів його сім»ї з жилого приміщення.

Просила зупинити виконавче провадження та заборонити подальше звернення стягнення з боку ВДВС на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, заборонити вчиняти будь - які дії та заходи, спрямовані на звернення стягнення (продаж з прилюдних торгів, будь-яку іншу примусову реалізацію) на вищевказане майно, визначене у виконавчому документі, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 30.11.2006 р. зі змінами до нього від 4.05.2007 р., оскільки даний договір іпотеки є предметом спору, і якщо відповідачами будуть вчинені дії щодо реалізації предмета іпотеки, у разі задоволення її позову, дане рішення суду неможливо буде виконати.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її заяву.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із наступного.

Прохання позивача накласти заборону подальшого звернення стягнення з боку ВДВС на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, заборону вчиняти будь - які дії та заходи, спрямовані на звернення стягнення (продаж з прилюдних торгів, будь-яку іншу примусову реалізацію) на вищевказане майно, вказане у виконавчому документі буде втручанням у діяльність ДВС, що є недопустимим.

Статтями 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік випадків, коли державні виконавці наділені правом та обов'язком зупинити виконавче провадження, і суд не може перебирати на себе функції і повноваження іншого державного органу. Щодо застосування заборони на проведення прилюдних торгів такий вид забезпечення позову конкретно не передбачений законом. Для виконання даних дій законом встановлено певний порядок, в який суд не вправі втручатись.

Вживати інші можливі заходи забезпечення в межах даної, поданої позивачем заяви, суд не може, оскільки законом непередбачено застосування судом заходів забезпечення позову з власної ініціативи.

Судова колегія не може в повній мірі погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції розглядаючи дане питання не витребував та не перевірив в межах якого виконавчого провадження проводяться дії, чи існує воно взагалі, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував обсяг позовних вимог, що унеможливлює перевірити доводи апелянта.

Крім того, під час розгляду даного питання судом першої інстанції, в порушення ст. 10 ЦПК України не було роз»яснено позивачці її право на уточнення поданої заяви, а також, можливість та необхідність подачі додаткових документів та доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

Таким чином, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, і свідчить про порушення судом першої інстанції порядку розгляду даного питання, а отже підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

ОСОБА_3