АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/310/16 Справа № 185/2412/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Павлоградського відділення Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення іпотечного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення іпотечного договору від 05 вересня 2007 року за № 150/07, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4, на квартиру за АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилається на те, що вона виконала рішення суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №150/07 від 05.09.2007 року в повному обсязі, підстав для продовження дії іпотечного договору №150/07 від 05.09.2007 року не має, тому і позивач просить суд визнати його припиненим.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року позовні вимоги задоволені.

Визнано іпотечний договір від 05 вересня 2007 року за № 150/07, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4, на квартиру за АДРЕСА_1 , припиненим.

Виключено з Державного реєстру заборон на відчуження майна - квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" повернути ОСОБА_4 правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1, а саме:

- свідоцтво про право власності на житло, видане відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської Ради 14.06.2007 р.,

- витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" 20.06.2007 р., № 19295742.

- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, які зберігаються у АКБ "Укрсоцбанк", згідно акту-приймання передачі від 05.09.2007 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.10.2015 року виправлено описку та зазначено відповідача: «ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Павлоградського відділення ПАТ «Укрсоцбанк».

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду та ставить питання про його скасування та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що 05.09.2007 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір №150/07 та отримав кредит в сумі 12500.00 Швейцарських франків (а.с.8-10).

В забезпечення кредитного договору між сторонами по справі було укладено договір іпотеки №150/07 від 05.09.2007 року на квартиру за АДРЕСА_1 (а.с.13-15).

Рішенням Третейського суду від 21.12.2009 року з позивача на користь відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 96403.51 грн.(а.с.16-17).

Згідно довідки державного виконавця №02/24553 від 08.05.2015 року борг сплачено в повному обсязі (а.с.47).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що на сьогоднішній день відпали підстави для продовження дії іпотечного договору і його слід визнати припиненим.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що основне зобов'язання за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та процентів за його користування ОСОБА_4 не виконано /а.с. 60-63, 128-131/.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та вимоги законодавства, тому прийшов до помилкового висновку, що договір іпотеки є припиненим.

Посилання позивача на те, що вона виконала основне зобов'язання, оскільки виконала рішення Третейського суду від 21.12.2009 року, так як повністю в 2014 році погасила борг за кредитним договором, не може бути підставою, в даному випадку, для задоволення позову та припинення договору іпотеки з наступних підстав.

Відповідно до п. 7.3. кредитний договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань /а.с. 10/

Відповіднео п. 2.5 кредитного договору, в разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплачених процентів, визначена черговість погашення заборгованості/ а.с. 8 зв./

Згідно наданої банком довідки та розрахунку заборгованості за період виконання рішення третейського суду з 2009 року по 2014 рік, за кредитним договором, укладеним між сторонами, виникла заборгованість, яка не погашена /а.с. 60-63, 128-131/.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5, за змістом якого зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599 - 601, 614 - 619 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте докази, які б підтверджували виконання позивачем зобов'язання за кредитним договором належним чином (стаття 599 ЦК України), та кредитний договір є припиненим, суду не надані.

Посилання позивача на те, що кредитний договір є розірваним, оскільки банк достроково стягнув заборгованість за кредитним договором, не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог про припинення договору іпотеки з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Позивачем не надані докази досягнення домовленості між сторонами договору про розірвання кредитного договору, а також рішення суду про розірвання кредитного договору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -.

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

СУДДІ: