Справа № 362/4404/14-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2477/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 07.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

07 квітня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Даценко Л.М.

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2016 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення виплат страхового відшкодування в порядку регресу,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року позивач МТСБУ звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що 11 липня 2011 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ГАЗ-33022» р.н.АІ3310СІ, на вул.Матросова в смт.Калинівка Васильківського району Київської області порушив ПДР і допустив зіткнення із застрахованим автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 і який внаслідок ДТП був пошкоджений. Вина відповідача у порушенні ПДР і скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП встановлена постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2011 року.

Вказував, що згідно звіту № 135 від 19 липня 2011 року вартість матеріального збитку, завданого власнику застрахованого автомобіля «Мітсубісі», склала 35321,40 грн.

На дату скоєння ДТП відповідач ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому власник пошкодженого автомобіля «Мітсубісі» з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із відповідною заявою, до якої додав свій поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/8895370, термін дії із 15 жовтня 2010 року по 14 жовтня 2011 року. Виконуючи свої обов'язки перед страхувальником, передбачені ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 16 вересня 2011 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 29434,50 грн.

Посилаючись на ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 29434,50 грн. та судові витрати.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач МТСБУ подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його позовні вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обстаивнам справи та порушення судом норм матеріального права. Скаргу мотивує тим, що суд при вирішенні спору безпідставно застосував ст.993 ЦК України (договір страхування) та ст.27 Закону України «Про страхування», поскільки між МТСБУ і потерпілим відсутні договірні відносини, а відтак і відсутня таке поняття як «суброгація». В даному випадку МТСБУ виплатило відшкодування на підставі закону, а тому має місце регресна підставі ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно суд безпідставно застосував позовну давність, яка має обраховуватися при регресі не з моменту настання страхового випадку (скоєння ДТП), а з моменту виплати потепілому страхового відшкодування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд в тому числі вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 11 липня 2011 року на вул.Матросова в смт.Калинівка Васильківського району Київської області сталася ДТП за участю автомобілів НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 та «Мітсубісі» р.н. НОМЕР_3, який належить ОСОБА_4 Дана ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем п.2.3 ПДР, зокрема ОСОБА_2 перед виїздом не забезпечив технічно справний стан автомобіля, в результаті чого під час руху заклинило кермо і він допустив зіткнення із припаркованим автомобілем «Мітсубісі». Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2011 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.1224, ст.124 КУпАП.

В результаті ДТП автомобіль «Мітсубісі» отримав механічні пошкодження, вартість завданого власнику автомобіля збитку становить 35321,40 грн., що стверджується звітом з визначення вартості матеріального збитку № 135 від 19 липня 2011 року.

Автомобіль «Мітсубісі» був застрахований ПрАТ «Страхова компанія «Перша» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також судом встановлено, що на момент скоєння ДТП відповідач ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у звязку з чим власник пошкодженого автомобіля «Мітсубісі» з метою отримання відшкодуваня звернувся до МТСБУ із відповідною заявою і позивач, виконуючи передбачені законом обов'язки, виплатив потерпілому страхове відшкодування в розмірі 29434,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у звязку із відшкодуванням МТСБУ власнику автомобіля «Мітсубісі» шкоди, завданої з вини відповідача ОСОБА_2 внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, у МТСБУ виникло право зворотньої вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування.

Однак, права позивача захисту не підлягають, з огляду на сплив позовної давності. При цьому суд виходив з того, що у спірних правовідносинах має місце «суброгація», тобто заміна осіб у вже наявному зобовязанні зі збереженням самого зобовязання. При суброгації позовна давність має обчислюватися не з моменту виплати відшкодування, а з моменту виникнення страхового випадку, (скоєння ДТП). З огляду на те, що ДТП сталося 11 липня 2011 року, а МТСБУ звернулося до суду з позовом 16 вересня 2014 року, трирічний строк позовної давності пропущено.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками, оскільки суд у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України в достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню до них.

Вирішуючи спір, суд керувався ст.993 ЦК України (договір добровільного страхування) та ст.27 Закону України «Про страхування», які законодавчо закріплюють перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, права вимоги страхувальника, яке він має до особи, відповідальної за забитки (таке право іменується суброгація).

За змістом вказаних норм заміна осіб у вже наявному зобовязанні зі збереженням самого зобовязання, тобто «суброгація», має місце лише у випадку, коли між потерпілим і страховиком, укладено договір майнового страхування, що прямо зазначено у цих нормах.

Суд не звернув уваги, що між МТСБУ і потерпілим відсутні договірні відносини, тобто відсутній договір страхування. В даному випадку МТСБУ виплатило потерпілому відшкодування на підставі ст.41 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому мають місце відносини регресу, який регулюється ст.1191 ЦК України та ст.38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При регресі згідно ч.6 ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування (п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Отже, суд невірно визначив характер спірних правовідносин та безпідставно застосував позовну давність як підставу відмови у позові при вирішенні спору.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п.38.2.1 ст.38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Поскільки судом встановлено, що позивач МТСБУ як страховик відшкодував власнику автомобіля «Мітсубісі» ОСОБА_3 шкоду, заподіяну з вини відповідача ОСОБА_2 як володільця автомобіля «ГАЗ-33022» внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, то відповідно у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування, а тому колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 29434,50 грн.

Заява відповідача про застосування строку позовної завності задоволенню не підлягає, поскільки строк трирічний строк позивачем не пропущено.

Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Позов задоволити. Стягнути із ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу виплачене відшкодування в розмірі 29434 гривні 50 коп. та судові витрати в сумі 618 гривень 85 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: