Справа № 301/422/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: с. Чорний Потік, №169, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.08.2015 року помер чоловік позивачки ОСОБА_4 На випадок смерті він заповіту не залишив. Позивачка, як спадкоємець першої черги, спадщину прийняла, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок в с.Чорний Потік, №169, Іршавського району, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований ОСОБА_4 у 1980 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Згідно погосподарського обліку власником вказаного домоволодіння був покійний ОСОБА_4 Відповідачі, будучи спадкоємцем першої черги, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі (а.с. 27,32).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких позов визнали, просили розглянути справу по суті в їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 26,29,30,31).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Чорний Потік, №169, Іршавського району, не зареєстрований (а.с.17). Будинок збудовано у 1980 році на земельній ділянці, відведеній для забудови та згідно погосподарської книги Чорнопотіцької сільради власником будинку був ОСОБА_4 Дана обставина підтверджується довідкою Чорнопотіцької сільської ради №428 від 01.03.2016 року (а.с. 11).

Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с. 14-15). Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, вартість будинку становить 48984 грн. (а.с.20).

ОСОБА_4 помер 07.08.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №190017 від 10.08.2015 року (а.с. 5).

Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Дана обставина підтверджується копією довідки Чорнопотіцької сільської ради №1028 від 08.09.2015 року (а.с. 12).

Спадкоємцями першої черги за померлим ОСОБА_4 є сторони по справі: вдова позивачка ОСОБА_1, та дочки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а.с.6-9). Інших спадкоємців першої черги не має.

Згідно довідки Чорнопотіцької сільради №1028 від 08.09.2015 року на день смерті ОСОБА_4 разом з ним у спадковому будинку проживала дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3 сторони по справі (а.с. 12). Однак, спадкоємець ОСОБА_3 від прийняття спадщини за покійним батьком відмовилася, що підтверджується відповідною заявою.

Відповідачка ОСОБА_2, будучи спадкоємцем першої черги та проживаючи окремо від спадкодавця, у визначений строк відповідно до вимог ст. 1269 ч.1 ЦК України до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася, отже, не прийняла спадщину. Згідно поданої до суду заяви, ОСОБА_2 не бажає спадкувати за батьком і не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем ( а.с.27).

Спадкоємць ОСОБА_1 відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняла спадщину. Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцю було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на житловий будинок, який входить до складу спадщини, відсутні правовстановлюючі документи та він не зареєстрований ( а.с.16).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідачі визнали позов і не заперечували проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем. Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1980 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі села власником житлового будинку №169, с. Ч.Потік, Іршавського району, вважався ОСОБА_4, спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1261, 1268, 1269 ч.1, 1273 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: с. Чорний Потік, №169, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських