У х в а л а

іменем україни

11 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Леванчука А.О.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи - Полтавська обласна державна адміністрація, ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення апеляційного суду Полтавської області 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 жовтня 2014 року «Про звільнення ОСОБА_4» за № 179-п, визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30 жовтня 2014 року № 22, поновити його на роботі на посаді директора Державного підприємства «Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром», стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану незаконним звільненням моральну шкоду в сумі 2000 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що з липня 2006 року працював директором Державного підприємства «Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром», 19 травня 2009 року наказом Мінагрополітики та продовольства України його звільнено з посади за закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та призначено виконуючим обов'язки директора підприємства.

23 жовтня 2014 року наказом Мінагрополітики та продовольства України його незаконно звільнено з посади виконуючого обов'язки директора під час його тимчасової непрацездатності та перебування на стаціонарному лікуванні, просив задовольнити позов.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 16 грудня 2014 року, 21 січня 2015 року позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства «Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30 жовтня 2014 року № 22 залишено без розгляду та до участі у справі залучено Полтавську обласну державну адміністрацію та ОСОБА_5 як третіх осіб.

13 лютого 2015 року рішенням Ленінського районного суду м. Полтави у задоволенні позову відмовлено.

09 квітня 2015 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 жовтня 2014 року «Про звільнення ОСОБА_4» № 179-п та поновлено його на роботі на посаді директора ДП «Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром».

Стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на його користь 13 936 грн 58 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку не більше ніж за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області 09 квітня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області 10 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення по суті позовних вимог.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про звільнення ОСОБА_4» № 179-п від 23 жовтня 2014 року.

Стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 42 468 грн 30 грн. (без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів), моральну шкоду у розмірі 1 000 грн, а всього 43 468 грн 30 грн.

Рішення в частині виплати заробітної плати за 1 місяць у розмірі 3 539 грн 02 коп. допустити до негайного виконання.

Виключено з мотивувальної частини рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року посилання на погодження Полтавської обласної державної адміністрації призначення ОСОБА_6 на посаду директора Державного підприємства «Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавдіпром'ясомолпром».

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Міністерство аграрної політики та продовольства України просить скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки судом встановлено, що у період з 20 жовтня 2014 року по 19 листопада 2014 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні, отже його звільнення було проведено із порушенням ч. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення підлягають задоволенню.

Однак, позивач не заявляв вимог щодо поновлення його на посаді, яку він займав на час звільнення, тобто виконуючого обов'язків директора ДП «Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавдіпром'ясомолпром», а тому суд апеляційної інстанції, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, вказане питання не вирішував.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства Українивідхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

А.О.Леванчук

І.К.Парінова