У Х В А Л А

15 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання недійсними розпорядження й свідоцтва про право власності на житло та встановлення порядку виконання рішення суду,

в с т а н о в и л а :

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 31 жовтня 2011 року поновив ОСОБА_5 строк на звернення до суду, визнав недійсними розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради від 2 червня 2005 року та свідоцтво про право власності на житло від 2 червня 2005 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради; зазначив, що рішення суду є підставою для анулювання всіх реєстраційних записів про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційний суд Одеської області рішенням від 18 вересня 2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2011 року скасовував та ухвалив нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовив; здійснив поворот виконання рішення місцевого суду шляхом визнання недійсним розпорядження Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 11 січня 2012 року № 7 про визнання недійсним розпорядження органу приватизації від 2 червня 2005 року та свідоцтва про право власності на житло від 2 червня 2005 року; вирішив питання розподілу судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 10 грудня 2015 року поновив ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження та відмовив у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

10 березня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 16, частини третьої статті 215 ЦК України та частини другої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня й 19 вересня 2012 року та

28 січня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що приватизація квартири відбулась з порушенням вимог статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Наданою для порівняння ухвалою від 19 вересня 2012 року суд касаційної інстанції скасував ухвалені у справі рішення та передав справу на новий розгляд посилаючись на те, що спірна квартира була приватизована без згоди позивачки і оспорюване свідоцтво про право власності видане незаконно, однак суд першої інстанції всупереч вимог статей 16, 203 та 215 ЦК України не поновив права позивачки.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалюючи рішення від 18 липня 2012 року виходив з того, що оскільки рішення суду на підставі якого відповідачка набула право на укладення договору найму на приватизацію квартири й отримала свідоцтво про право власності скасоване, тому підлягають задоволенню вимоги позивачки про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, видане на ім'я відповідачки.

Ухвалою від 28 січня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновками апеляційного суду, який установивши, що приватизація спірного жилого приміщення проведена відповідачами після припинення на це приміщення права власності позивача на підстав рішень судів, які у подальшому були скасовані, дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту на підставі статей 15 і 16 ЦК України.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання недійсними розпорядження й свідоцтва про право власності на житло та встановлення порядку виконання рішення суду за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко