Провадження № 2-н/761/137/2016
У Х В А Л А

06 квітня 2016 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали заяви адвоката Смиковського Василя Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_2; Боржник Публіне акціонерне товариство «АВАНТ-Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК» Левченко Ірини Миколаївни про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, а також середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року Заявник звернувся до суду із заявою до Публіного акціонерного товариства «АВАНТ-Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК» Левченко Ірини Миколаївни, в якої просив стягнути кошти в сумі 36 492,30 грн., які складаються із: 25 379,89 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 10 836,80 грн. виплати згідно ст. 117 КЗ пП України, а також судовий збір у розмірі 275,61 грн.

Розгляд справи про стягнення невиплаченої працівникові суми заробітної плати судом можливий у порядку як наказного так і позовного провадження.

Стягнення заробітної плати в позовному провадженні можливе, якщо відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Стаття 96 ЦПК визначає перелік вимог, за яким може бути виданий судовий наказ. До таких вимог зокрема відноситься і вимога про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 23.12.2011,№ 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» було додатково розяснено, що при наявності вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першоїстатті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР Про оплату праці,Закон України від 19 жовтня 2000 року N 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Наявність у позовній заяві спору про право (пункт 2 частини 3 статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови в прийняті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному окремому випадку, виходячи із характеру заявлених вимог, а також документів, доданих до заяви, в тому числі і з відсутності документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги (пункт 9 Постанови).

Так, наказне провадження є спрощеним порядком розгляду справи, а тому вимоги, за якими видаються судові накази, мають бути безспірними. ЦПК не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Зі змісту заяви представника заявника вбачається, що його вимогами є стягнення частини нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати у розмірі 25 379,89 грн. складовими цієї заборгованості є, у тому числі і вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка прямо не передбачена частиною 1 статті 96 ЦПК.

Документів, які би підтверджували нарахування та розмір компенсації за порушення строків виплати заробітної плати, яка передбачена Законом України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" та Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" матеріали справи не містять.

При цьому, у порядку видачі судового наказуне можуть заявлятися вимоги щодо стягнення з боржника середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбаченост. 117 КЗпП, оскільки в даному випадку суд повинен на підставі наданих сторонами доказів встановити вину власника або уповноваженого органу, які заявлені заявником.

Частиною 3ст. 100 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Статтею 118 ч. 3 ЦПК України передбачено право на пред'явлення позовної заяви, якщо відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Тому суд вважає, що немає підстав для видачі судового наказу, що не порушує прав заявника і не позбавляє його права на пред'явлення позову до суду в порядку позовного провадження.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись Постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року, ст. ст.96,100,293 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті заяви адвоката Смиковського Василя Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_2; Боржник Публіне акціонерне товариство «АВАНТ-Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ-БАНК» Левченко Ірини Миколаївни про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, а також середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку при звільненні.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя: