"08" квітня 2016 р. Справа № 363/107/16-ц
УХВАЛА

08 квітня 2016 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна.

У даній заяві позивачка просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно відповідача, а саме: житловий приватний будинок №33 по вул. Миру в с. Лютіж Вишгородського району Київської області, нежиле приміщення в буд. № 9 по вул. Гагаріна в м. Кіровоград, квартиру АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 80 000 доларів США, які знаходяться в Подільському відділенні «ОТП Банку».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України забезпечення позову допускається під час розгляду справи й виключно після відкриття в ній провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів.

Згідно розяснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на характер спірних правовідносин, подані докази, обставини викладені в позові, наявні дані про спосіб набуття у власність спірного майна, а також те, що достатні докази на підтвердження виникнення між сторонами правовідносин передбачених ст. 74 СК України в матеріалах позову відсутні, на даний час суд не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивачка.

Крім того, суд враховує і те, що у висунутих в позові вимогах питання про встановлення факту проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу не порушується (ч. 2 ст. 3, ст.. 74 СК України).

При цьому ризик відчуження спірного майна й обставини щодо утруднення чи невиконання можливого рішення суду в заяві достатньо не обґрунтовуються, коли згідно поданих позивачкою відомостей на все майно відповідача зареєстровано обтяження арешт, накладений постановою органів досудового слідства.

З цих підстав суд не може дійти висновку про наявність достатніх підстав для вжиття заходів до забезпечення позову, а тому заява про це задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 151-153 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня отримання її копії шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Суддя