Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.01.2016 Справа №607/2241/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Палашовської У.А., Матвійчук В.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, однак уточнила позовні вимоги про визнання права власності на 3/8 часток квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що їй на праві спільної часткової власності належить 5/8 часток однокімнатної квартири, загальною площею 36,2 кв.м., яка розташована за адресою: вул. ОСОБА_6АДРЕСА_2, м. Тернопіль, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7, якій 1/2 частки квартири належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 09.12.1992 р. за № 52, а 1/8 частки квартири, належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 02.02.2010 р. та зареєстрованого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) 03.03.2010 р. Згідно зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 02.02.2010 року, право на спадкування решти 3/8 часток квартири, які належали померлому ОСОБА_8 могла отримати його донька ОСОБА_9, однак свідоцтво про право на спадщину на дану частку квартири не видавалося. 27.04.2010 р. ОСОБА_9 нотаріусом було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у неї документів, що підтверджують родинні відносини з померлим, а також правовстановлюючих документів, тому ОСОБА_9 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно 3/8 частки квартири № 64, що знаходиться в будинку № 2 по вул. Вербицького М. в м. Тернополі, у зв'язку з неможливістю належного оформлення права власності. Однак, 16.02.2011 р. судом винесено ухвалу про закриття провадження у справі у зв'язку зі смертю позивача ОСОБА_9 Вказану Ухвалу суду жоден із спадкоємців (відповідачі по справі) не оскаржував. Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_4, отримавши в нотаріальній конторі 10.05.2012 року свідоцтва про право на спадкове майно, в яке частка спірної квартири не входила. Таким чином, після смерті ОСОБА_8 у 08.06.1997 року ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, належним чином не оформили та не зареєстрували право власності на 3/8 часток квартири. Отже, ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_8 у 1997 році прийняла усе спадкове майно у тому числі оспорюваних 3/8 частки квартири, оскільки проживала в даній квартирі з спадкодавцем та після відкриття спадщини фактично вступила в володіння та управління даним спадковим майном на яке відповідно набула права власності, що не припинилося на день її смерті у 2014р. Прийнявши спадщину після смерті матері ОСОБА_7 постійно проживаючи та володіючи на законних підставах квартирою № 64, що знаходиться в будинку № 2 по вул. Вербицького М. в м. Тернополі, утримуючи та здійснюючи поточний ремонт, оплачуючи комунальні послуги в даному житловому приміщенні, позивач ОСОБА_3 просить визнати за нею право власності на 3/8 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7.

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно 3/8 часток квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що після смерті 08.06.1997 року ОСОБА_8 - ОСОБА_9, як дочка померлого прийняла спадщину шляхом подачі 21 листопада 1997 року відповідної заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак через відсутність правовстановлюючого документа Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 27.04.2010 року, їй відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом. 08.11.2010 року ОСОБА_9 звернулася із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька до Тернопільського міськрайонного суду, однак 16 лютого 2011 року провадження закрито в зв'язку із смертю 01.02.2011 року позивача ОСОБА_9. Після смерті ОСОБА_9 позивачка по справі ОСОБА_4, як дочка померлої прийняла спадщину за законом подавши 16 квітня 2011 року відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори та отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на грошові вклади та 2/3 частки квартири АДРЕСА_3, які належали померлій. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є син померлої та відповідач по справі, ОСОБА_5, який 16 квітня 2011 року відмовився від своєї частки спадкового майна за законом, шляхом подачі відповідної заяви.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири вона звернулася в Першу Тернопільську державну нотаріальну контору, однак 30 червня 2015 року нотаріусом постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на спадкове майно - 3/8 часток квартири АДРЕСА_1, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру виданих на імя померлої. Оскільки станом на день смерті ОСОБА_9 останній належало право на 3/8 частин спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, позивач ОСОБА_4 просить визнати за нею право власності на 3/4 від 1/2 частки квартири № 64 по вулиці Вербицького М., будинку 2 в місті Тернополі загальною площею 36,2 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла 01.02.2011 року.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги заявлені в уточненій заяві до первісного позову підтримав з підстав і мотивів викладеній у ній та просить їх задовольнити, зустрічного позову не визнав та суду пояснив, що після смерті ОСОБА_8 08.06.1997 року ОСОБА_9 не довела свого права на 3/8 часток спірної квартири, спадкоємці останньої у встановленому законодавством порядку не оформили права померлої на предмет спору. Отже після смерті ОСОБА_8 у 1997 році усе спадкове майно у тому числі оспорюваних 3/8 частки квартири, прийняла ОСОБА_7, оскільки проживала в даній квартирі разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовилася від неї до моменту її смерті 2014 р. та її право на дану частку спірного житлового приміщення успадкувала ОСОБА_3 згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. А тому вважає заявлені у зустрічному позові позовні вимоги безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_2, позовних вимог заявлених ОСОБА_3 не визнала з підстав і мотивів викладених у зустрічному позові, який підтримала та просить задовольнити застосувавши до спірних правовідносин норми ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, відповідно відмовивши в задоволенні первісного позову. Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги заявлені ОСОБА_4 визнав та не заперечує проти їх задоволення, в задоволенні позову ОСОБА_3 просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 09.12.1992 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації м. Тернопіль, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень виданого 18.11.2009 року, квартира № 64 по вулиці Вербицького М., будинку 2 в місті Тернополі належала по ? її частині ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.05.1987 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД 3452015.

ОСОБА_8 помер 08 червня 1997 року про що Відділом РАГС виконкому Тернопільської міської ради видано свідоцтво про смерть серії І-ИД №016437.

Як вбачається з інформації наданої 26.05.2015 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою, 21.11.1997 року заведена спадкова справа №578/1997 до майна померлого 08.06.1997 року ОСОБА_8. Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями є донька померлого ОСОБА_9, яка 21.11.1997 року подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, син померлого ОСОБА_10 та онук померлого ОСОБА_11, батько якого ОСОБА_12 помер 07.10.1989 року, які відмовилися від прийняття спадщини в користь ОСОБА_9, та дружина померлого ОСОБА_7, яка була прописана та проживала разом зі спадкодавцем.

02.02.2010 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку з 1/2 частки квартири №64, яка знаходиться по вулиці ОСОБА_6, 2 в місті Тернополі та належала померлому ОСОБА_8.

Згідно зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 02.02.2010 р., з урахуванням часток спадщини, від яких відмовились син померлого ОСОБА_10 та онук померлого ОСОБА_11, батько якого ОСОБА_12 помер 07.10.1989 року, право на спадкування за законом решти 3/8 часток квартири №64, яка знаходиться по вулиці ОСОБА_6, 2 в місті Тернополі, які належали померлому ОСОБА_8, мала донька останнього - ОСОБА_9, однак свідоцтво про право на спадщину на 3/8 часток вказаної квартири не видавалося.

04.12.2009 року нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_9 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого ОСОБА_8, через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин.

27.10.2010 року нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_9 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого ОСОБА_8, через відсутність правовстановлюючих документів про право власності померлого на ? частку квартири №64, яка знаходиться по вулиці ОСОБА_6, 2 в місті Тернополі.

ОСОБА_9 померла 01.02.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №115764 виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції.

Як вбачається з ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 16.02.2011 року, ОСОБА_9 звернулася із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_8 в листопаді 2010 року, однак 16 лютого 2011 року провадження у справі закрито в зв'язку із смертю позивача. Ухвала суду про закриття провадження, спадкоємцями померлої ОСОБА_9 не оскаржувалася.

ОСОБА_9 є матірю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №257738 та матірю ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №1311056.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9 подавши 16 квітня 2011 року відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

10.05.2012 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої ОСОБА_9, а саме грошові вклади та 2/3 частки квартири АДРЕСА_3. Право на спадкування чи оформлення права власності на 3/8 частки квартири №64, яка знаходиться по вулиці ОСОБА_6, 2 в місті Тернополі даними свідоцтвами не оформлялося.

30.06.2015 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлої ОСОБА_9, а саме частку квартири №64, яка знаходиться по вулиці ОСОБА_6, 2 в місті Тернополі у звязку відсутністю правовстановлюючих документів що посвідчують право власності померлої на спірну квартиру. 04 липня 2014 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №174932, виданого відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження серії ДИЗ №005347 ОСОБА_3 (дівоче ОСОБА_7) ОСОБА_13 є дочкою ОСОБА_7. 29.01.2015 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/8 часток квартири № 64 по вулиці Вербицького М., будинку 2 в місті Тернополі в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7, якій 1/2 частки квартири належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 09.12.1992 р. за № 52, та 1/8 частки квартири належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, виданого Першою тернопільською державною нотаріальною конторою 02.02.2010 р. та зареєстрованого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) 03.03.2010 р. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 М., будинку 2 в місті Тернополі разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини та проживає за даною адресою по даний час. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. ( ст. 1268 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року закріплено, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. (Стаття 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Відповідно до вимог ст. 554 ЦК УРСР в редакції 1963 року, в разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", де звертається увага на те, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Спадкоємець, який постійно проживав разом Із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї ( ч.3 ст. 1268 ЦК України ). Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. За умовами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 08.06.1997 року, спадкоємиця останнього - ОСОБА_9 станом на день її смерті (01.02.2011 року) не довела (не реалізувала) свого права власності на спадкове майно - 3/8 часток квартири № 64 по вулиці Вербицького М., будинку 2 в місті Тернополі, не зареєструвала своє право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а навпаки в реєстрації права власності на спірну квартиру їй було відмовлено відповідними постановами державного нотаріуса, які оскаржені не були, а тому вона не набула права власності на спірне нерухоме майно в контексті ст. 331 ЦК України, відповідно в розумінні ст. 1218 ЦК України, дане майно не може входити до складу її спадщини.

Також з поданих сторонами матеріалів, вбачається що ОСОБА_4 прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_9 у встановлений законом строк не заявила вимоги про прийняття майнових прав на 3/8 часток квартири № 64 по вулиці Вербицького М., будинку 2 в місті Тернополі, які належали ОСОБА_9, не оскаржила ухвалу суду про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_9 про визнання її права власності на спірну частку квартири.

Одночасно в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7, прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті ОСОБА_8, у тому числі і спірних 3/8 частки спірної квартири згідно ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки проживала в спірній квартирі разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступила в управління даним майном та її право не припинилося внаслідок її смерті в 2014 р., тож за умовами ч. 3 ст. 1268 ЦК України її право на дану частку спірного житлового приміщення успадкувала ОСОБА_3

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

В даному випадку право власності ОСОБА_3 оспорюється позивачем по зустрічному позові ОСОБА_4 та не визнано державним нотаріусом, який видавши 29.01.2015 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не зазначив належність позивачу ОСОБА_3 права власності на 3/8 частки спірної квартири.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги про визнання права власності на 3/8 частки квартири №64 загальною площею 36,2 кв.м. по вул.М.Вербицького буд. 2 в м.Тернополі в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення. В задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити за недоведеністю заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 548, 549, 554 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 16, 392, 1216,1223,1268,1270,1296 Цивільного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частки квартири №64 загальною площею 36,2 кв.м. по вул.М.Вербицького буд. 2 в М.Тернополі в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 303 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_14