Справа № 128/2061/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.04.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Воробей В.М.

та учасників процесу:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представників третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, виконавчого комітету Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 2009 року по червень 2015 року він та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В грудні 2012 року ОСОБА_9 завагітніла від нього та ІНФОРМАЦІЯ_11 народила доньку - ОСОБА_10. При реєстрації народження дитини запис про батька дитини вчинено у відповідності до норм статті 135 СК України, відповідно до якої запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері ОСОБА_10, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою - ОСОБА_11. Після народження дочки вони разом виховували та утримували її, а 3 червня 2015 року померла мати дочки ОСОБА_9 Після похорон ОСОБА_9 дочка знаходилась біля позивача, про що він письмово повідомив службу у справах дітей Вінницької райдержадміністрації. Дитина відноситься до нього як до батька. Готуючись оформити батьківство позивача через органи РАЦС, мати дитини ОСОБА_9 нотаріально оформила заяву від 20 вересня 2013 року, в якій зазначено, що вона повідомляє, що батьком дитини ОСОБА_10, яку вона народила ІНФОРМАЦІЯ_11, є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, оскільки за життя ОСОБА_9 вони не оформили його батьківство через органи РАЦС, позивач змушений звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні 17.07.2015 року позивач ОСОБА_1 та його представник за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали. Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що він є батьком дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після знайомства з ОСОБА_9 з 2009 року чи з 2010 року вони разом проживали, потім у них народилась дочка ОСОБА_10. Дитина народилась в м. Вінниця. Вони вели спільне господарство, разом виховували дочку. Бувало, що сварилися, але на дитину це не впливало. Вони весь час проживали разом. З пологового будинку дитину забирав він. З ОСОБА_9 він проживав чотири роки в м. Вінниця по вул. 600-річчя. Після пологового будинку дитина проживала разом з ними, вони про неї піклувалися. Дитину реєстрували в Міському відділі РАЦС. Батьком дитини його не записали, оскільки мати ОСОБА_9 була проти цього. Матір дитини померла ІНФОРМАЦІЯ_4, вона пішла з дівчатами відпочивати, він в цей час був з дитиною. Після смерті матері дитини, дитина була з ним. Від нього дитина не відходила, свою бабусю - матір ОСОБА_9 дитина взагалі не знала. Потім вони уклали угоду, що дитина та він будуть проживати разом з бабусею. Оформили опікуном дитини брата баби. Зараз баба подала документи на усиновлення. Дитина в даний час проживає в незадовільних умовах. Позивач любить дитину як свою і хоче про неї піклуватися та виховувати її. Вони проживали в квартирі, яку купила матір ОСОБА_9. Заява ОСОБА_9 про визнання батьківства нотаріально засвідчена приватним нотаріусом. До народження дитини позивач працював один місяць в Фінляндії, щоб заробити на роди. ОСОБА_9 вважалася матір'ю «одиночкою», вона отримувала за це кошти. З позовом про встановлення батьківства при житті ОСОБА_9 він не звертався. В нього немає мети заволодіти житлом ОСОБА_9. На момент подання позову дитина проживала з ним. Останній раз дитину бачив 12.07.2015 року, баба його до дитини не підпускає. Опікуном дитини є рідний брат баби - ОСОБА_4.

В судовому засіданні 14.03.2016 року ОСОБА_1 пояснив, що має вищу юридичну освіту. Працював в міліції п'ять років на різних посадах. Зараз працює в приватного підприємця (по ремонту техніки). Після міліції працював 1,5 міс. в Фінляндії. Проблем з наркотиками в нього не було. З матір'ю дитини ОСОБА_10 познайомився в лютому 2009 року на дні народженні її подруги ОСОБА_15 (це та подруга, діти якої знаходилися з ним в квартирі в м. Вінниця, коли загинула ОСОБА_14). Він з ОСОБА_14 був разом п'ять років. Перші інтимні стосунки були взимку 2009 року в квартирі по вул. 600-річчя. На той час ОСОБА_14 була заміжня, але вона разом з чоловіком не проживала. Взимку 2009 року познайомились і через місяць почали разом проживати однією сім'єю. Приїжджали разом до його присадибної ділянки, до ОСОБА_4, разом були на весіллі (2010 чи 2011 року), разом на курорти не їздили. Його друзі приходили на дні народження ОСОБА_14 і вони з ОСОБА_14 ходили до друзів в гості. Вони були однією родиною. Ще до їхніх відносин ОСОБА_14 планувала розлучитися зі своїм чоловіком. Він піднімав питання, щоб його записали батьком дитини. ОСОБА_3 заперечувала, щоб його записали батьком (так казала ОСОБА_14). ОСОБА_14 написала заяву в нотаріуса, щоб підтвердити, що він є батьком дитини. Ця заява була написана для нього. Він робив ремонт в квартирі ОСОБА_3 по проспекту Космонавті, вона його про це попросила, оскільки вони разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_10 мали намір там проживати. ОСОБА_3 була проти того, щоб він був записаний батьком дитини, але не була проти того, щоб він проживав з ОСОБА_14. Він хоче замінити для ОСОБА_10 і папу, і маму та зробити все як найкраще для ОСОБА_10. Він завжди піклувався про свою дитину, допомагав і їй, і ОСОБА_14. Щодо заяви ОСОБА_3, то він вважає, що все було зроблено навмисно. ОСОБА_3 пропонувала виїхати разом з дитиною в Італію, винайме квартиру, буде рік утримує його, а потім побачить, якщо він гарний батько, тоді без експертизи визнає його батьком. В с. Комарів ОСОБА_14 не проживала, це було її місце реєстрації. Вони з ОСОБА_14 проживали разом без реєстрації шлюбу. Син ОСОБА_14 від шлюбу з ними не проживав, він проживав з батьком. Точної дати, коли ОСОБА_14 повідомила йому, що вона вагітна, він не пам'ятає. В пологовий будинок ОСОБА_14 ставала на облік на «Барському шосе». Коли ОСОБА_14 була вагітна, він не пропонував їй одружитися. Свідоцтво про народження дитини отримував він з ОСОБА_14 20.09.2013 року. Заява в нотаріуса писалася після отримання свідоцтва. Не пам'ятає, чи нотаріус запитував для чого їм така заява.

В судовому засіданні 15.04.2016 року ОСОБА_1 пояснив, що на АДРЕСА_1, де він проживає, є належні умови для проживання дитини, він там зареєстрований, є кімната, яку служба обстежила, там належні умови для проживання дитини. При житті ОСОБА_9 він не звертався ні в які інстанції з приводу встановлення батьківства. За даних підстав просив задовольнити позов. Також зазначив, що любить свою дитину, тому просить не позбавляти його батьківства.

В судовому засіданні 01.02.2016 року представник позивача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 просив суд при вирішенні даного спору врахувати ті обставини, що призначена судом генетична експертиза не була проведена з вини ОСОБА_4, та просив вважати такі обставини встановленими.

В судовому засіданні 15.04.2016 року ОСОБА_2 пояснив, що ними було надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог. ОСОБА_3 надала докази, що ОСОБА_11 є батьком дитини, хоч і заперечує цей факт. Вона зазначала, що пропонувала позивачу разом з нею та дитиною поїхати в Італію і лише тоді, коли вона побачить, що він належним чином відноситься до дитини, тоді вона не буде проти. Жодний свідок зі сторони ОСОБА_3 не заперечував, що ОСОБА_1 є батьком дитини ОСОБА_10. Під час розгляду справи в суді було призначено генетичну експертизу, але двічі на проведення експертизи дитину не надавали. Треті особи вчинили навмисні дії, щоб в дитини не відібрали експериментальні зразки для проведення експертизи. Сама поведінка третіх осіб та їхніх представників за весь час розгляду справи налаштована на те, щоб очорнити позивача, щоб він відмовився від позову. Бути батьком дитини - це щире прагнення позивача. За даних підстав представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Крім того, зазначив, що обов'язковість експертизи тільки при спростуванні батьківства, в іншому випадку - він оцінюється на рівні з іншими доказами. На даний час проживання однією сім'єю не є обов'язковим значенням.

Представник відповідача - сільський голова Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_18 в судовому засіданні 17.07.2015 року позовні вимоги не визнав, пояснив, це тим, що ОСОБА_1 не надав докази, що він намагався встановити своє батьківство за життя ОСОБА_9. ОСОБА_9 отримувала допомогу як матір, яка сама виховує дитину. Дитина на даний час проживає в с. Хижинці, в сім'ї ОСОБА_3. Опікуном дитини визначений ОСОБА_3, але виконавчий комітет офіційно про це ще не повідомлений.

В судовому засіданні 31.08.2015 року ОСОБА_18 підтвердив те, що дитина ОСОБА_10 тимчасово влаштована в сім'ю ОСОБА_4.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник за договором про надання правової допомоги ОСОБА_6 в судовому засіданні 14.03.2016 року позовні вимоги не визнали. ОСОБА_3 суду пояснила, що ОСОБА_1 ніколи не був батьком її внучки. Він бив її дочку в присутності дитини. Він не утримував дитину. Коли дитина почала говорити, то вона почала розповідати, що він з нею робив, коли мами не було вдома і він був в неадекватному стані. Він нічого не знає про дитину. В 2010 році її дочка жила з ОСОБА_9 В 2011 році вони з ОСОБА_1 стали проживати разом. В квітні вона приїхала з Італії. Застала дочку побитою, вона була вся в синцях, в неї був зламаний палець і ОСОБА_1 її залишив. Кожен рік по два місяці вона проживала вдома і постійно спілкувалася з дочкою по скайпу. Коли дочка народила, вона була з нею. Дочка за два тижні до цього лягла в лікарню. Жодного разу ОСОБА_1 в лікарню не приходив. Коли дочку виписували, ОСОБА_1 прийшов в неадекватному стані, сфотографувався і пішов. Ні на родинах, ні на хрестинах, ні на рік дитині його не було. ОСОБА_1 здавав кров, бо її дочка за це заплатила йому п'ятдесят євро, він сам напросився. Їй дочка завжди казала: «Якби навіть він був батьком, то дитина для нього лише іграшка, він її не утримує та нею не піклується». Заяву про визнання батьківства у нотаріуса її дочка могла написати під тиском. ОСОБА_1 постійно їм погрожував. Вона не знає, чому в ОСОБА_1 є стільки фотографій. Коли її дочка загинула, дитина була з ОСОБА_4 в її квартирі, що в м. Вінниця по проспекту Космонавтів, а саме: з братом та його дружиною. Домовленість з ОСОБА_1 укладала, оскільки ОСОБА_1 сказав, що він батько, потім він викрав дитину, тому вони звернулися в Опікунську раду. В них ОСОБА_1 проживав близько тижня. Одного дня вона зайшла в кімнату, ОСОБА_1 був роздітий і дитина була роздіта, потім ще раз таке було, тоді вона його вигнала. Дитина в нього на руках дуже кричала. Перший час вона допускала ОСОБА_1 до дитини, а пізніше - вже ні. Вперше вона побачила ОСОБА_1 в 2011 році, в квартирі дочки, коли вона була побита, дочка сказала, що з ним вона деякий час проживала, але він її побив, тому вона його вигнала. З ОСОБА_9 дочка була в шлюбі по жовтень 2010 року. Дочка їй повідомила, що вагітна, коли вона була в Італії. Дочка в той час ні з ким не проживала в цивільному шлюбі. Вона сказала дочці, що вони будуть разом виховувати дитину. В дочки були знайомі, але про її інтимні стосунки вона не знала. Коли ОСОБА_1 здавав кров, дочка в лікарні не лежала, кров здавалася на майбутнє. ЇЇ дочка була матір'ю «одиначкою», отримувала допомогу від держави. Запис про батька в свідоцтві про народження дитини зроблений зі слів дочки. Вона утримувала свою дочку, тому потреби бути матір'ю «одиначкою» у дочки не було.

В судовому засіданні 15.04.2016 року ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 не може бути не тільки біологічним батьком, а ще й таким батьком, який може виховувати дитину. Дочка казала їй, що він не є батьком ОСОБА_17.

Третя особа ОСОБА_4 суду пояснив, що заперечує щодо встановлення батьківства, оскільки це потрібно було робити, коли мати дитини була жива. Він є хрещеним батьком дитини, а хто є батьком дитини, він не знає. ОСОБА_1 знає як друга його племінниці. Які спільні інтереси в них були, йому не відомо. Він був на хрестинах і на днях народженнях, ОСОБА_1 був лише один раз. ОСОБА_14 ніколи не називала ОСОБА_1 батьком дитини. Відносини ОСОБА_14 та ОСОБА_1 не можна назвати родинними. Коли ОСОБА_14 була вагітна, то вона ні з ким не проживала. Спочатку ОСОБА_14 проживала по вул. 600-річчя в м. Вінниця, потім в Комарові. Він запитував ОСОБА_14, хто є батьком її дитини, але вона не бажала про це говорити.

Представник третьої особи ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні 01.02.2016 року пояснив, що його довірителі не визнають позовні вимоги.

В судовому засіданні 15.04.2016 року ОСОБА_5 нічого не сказав, оскільки був не готовий до дебатів, під час судових дебатів просив оголосити перерву. Пізніше пояснив, що не може сказати, що досліджено всі обставини по справі. Заява ОСОБА_9 не підписана, нікому не адресована. Фотографії нічого не доводять, оскільки всі люди, які спілкуються, вони фотографуються. Клопотання про призначення експертизи було задоволено, а через декілька днів змінився предмет експертизи, ухвала була скасована Апеляційним судом Вінницької області. ОСОБА_1 знає, що він не є батьком дитини, тому просить встановити родинні зв'язки. Неоплата даної експертизи має трактуватися на сторону відповідачів та третіх осіб. Не є доказом, що ОСОБА_1 є батьком, те, що він здавав кров. Свідки зазначали, що вони не проживали як сім'я. Повторно не було заявлено клопотання про призначення експертизи, тому позов є необґрунтованим, в його задоволенні слід відмовити.

Представник третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_6 в судовому засіданні 15.04.2016 року пояснила, що не може погодитися ні з позивачем, ні з його представником щодо того, що треті особи намагаються очорнити позивача. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження докази позивача. Не була проведена експертиза, тільки вона могла поставити крапку в цій справі. Ухвала суду про призначення експертизи повернута без виконання, оскільки не надано дитину і позивач не проплатив за експертизу (про це вказують матеріали справи). 01 грудня 2015 року дитина хворіла, 23 грудня 2015 року - також. В тому, що не проведено експертизу, вини третіх осіб немає. Позовна заява містить обґрунтування, що з 2009 року по червень 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_9 проживали в незареєстрованому шлюбі, що спростовується показами свідка ОСОБА_9 та свідоцтвом про розірвання шлюбу з ним. Кожен із свідків пояснив, що ОСОБА_9 просто зустрічалася з ОСОБА_1, також вона зустрічалася з іншими чоловіками. Надані фото та фідео не можуть бути доказами, оскільки вони не підтверджують, що ОСОБА_1 являється батьком ОСОБА_17. Заява ОСОБА_9 не може бути прийнята як доказ, оскільки вона нікому не адресована, підпису ОСОБА_9 на ній немає. Крім того, що заважало ОСОБА_1 при наявності такої заяви і відсутності заперечень з боку ОСОБА_9 внести відомості в актовий запис про народження дитини. Нічого йому не заважало встановити батьківство протягом 1 року та 9 місяців життя дитини, поки була жива ОСОБА_9. За даних підстав вона просить відмовити в позові.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької РДА Базаліцька Л.О. в судовому засіданні 15.04.2016 року, виступаючи в судових дебатах, зазначила, що для об'єктивного розгляду справи вона покладається на думку суду.

Представник відповідача - Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судові засідання не з'являвся, попередньо сільський голова подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Комарівської сільської ради, а також просить розглянути справу на розсуд суду.

Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції у Вінницькій області в судові засідання не з'являвся, попередньо від Відділу ДРАЦС Вінницького РУЮ у Вінницькій області через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що знає, що ОСОБА_1 проживав разом з ОСОБА_9, вони разом виховували дитину. Знає їх приблизно п'ять років. ОСОБА_22 та ОСОБА_23 проживали разом як чоловік та дружина в громадянському шлюбі. Він часто бував в них в гостях. Коли ОСОБА_9 завагітніла, вони проживали разом. Коли народилася дитина, ОСОБА_1 піклувався про неї. Не було сумнівів, що дитина ОСОБА_1. ОСОБА_23 казала, що батьком дитини є ОСОБА_1. Іншого чоловіка біля ОСОБА_9 не було. Дитина ОСОБА_10, крім ОСОБА_1 чи ОСОБА_9, до інших людей на руки не йшла. Він був в с. Хижинці, Вінницького району Вінницької області в червні 2015 року разом з ОСОБА_1, хотіли провідати дитину. Дитину не підпускали до ОСОБА_1. Йому не відомо, з яких причин ОСОБА_1 не записали батьком дитини ОСОБА_10. Йому не відомо також про те, що ОСОБА_9 була оформлена, як мати «одиночка».

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що є свекром рідної сестри позивача та знає, що ОСОБА_1 проживав приблизно протягом шести років з ОСОБА_9. Він був в них двічі в гостях. Знає ОСОБА_1 лише з позитивної сторони. Знає, що в них є дочка ОСОБА_17. Сумнівів, що позивач являється батьком ОСОБА_17, немає. Йому не відомо про те, що ОСОБА_1 не записаний батьком ОСОБА_17. Перед смертю ОСОБА_23, вона казала, що вони мали намір офіційно оформити свої стосунки. ОСОБА_22 весь час займався дитиною та дуже гарно до неї відносився. На АДРЕСА_1 ідеальні умови для проживання дитини. ОСОБА_22 готовий все зробити для дитини. На даний час ОСОБА_1 не підпускають до дитини.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що її син хоче встановити батьківство відносно дочки ОСОБА_13. Позивач з ОСОБА_9 проживали в незареєстрованому шлюбі. ОСОБА_9 не хотіла записати батьком ОСОБА_22, вони з дочкою просили її, але ОСОБА_9 не хотіла, бо її матір була проти. Навіть працівники РАЦС дивувалися, що ОСОБА_1 хоче, щоб його записали батьком і так просить про це. Дитина - «копія» ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_23 дитина була весь час з ОСОБА_1. ОСОБА_23 з ОСОБА_1 весь час проживали разом, взимку - в квартирі, влітку - в будинку, бо там був город та господарство. Тільки, коли приїжджала ОСОБА_25, ОСОБА_1 там не жив, але до дочки приходив завжди.

Свідок ОСОБА_26 суду показала, що з покійною ОСОБА_14 жила на одній площадці, двері були напроти. ОСОБА_14 була дуже хорошою людиною. Вона весь час сама гуляла з дитиною, вона допомагала їй коляску піднімати на другий поверх. Син часто приходив до неї. Вона розповідала, що хоче їхати до мами в Італію. Сказала, що батько ОСОБА_27 дає згоду на його виїзд, а в ОСОБА_10 батька немає. Приходили до ОСОБА_14 якісь молоді люди, вона їх не знає. Проживала ОСОБА_14 з моменту купівлі квартири, приблизно з 2012 року. Вона ніколи не бачила в квартирі ОСОБА_14 ніяких чоловіків, крім сина ОСОБА_29. Вона бачила позивача на лавці на подвір'ї біля будинку. ОСОБА_14 ніколи їй не розповідала про свій сімейний стан. Вона ніколи не бачила, щоб позивач проживав з ОСОБА_14. Їй невідомо, хто батько дитини ОСОБА_10.

Свідок ОСОБА_30 суду показала, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 Позивача вона не знає і він її не знає, хоч вона і є тіткою ОСОБА_14. Вона не питала ОСОБА_14, від кого вона завагітніла. Її син сказав, що вона не одружилася, просто вирішила народити для себе дитину. Коли народилася ОСОБА_17, ОСОБА_14 не назвала батька дитини, лише сказала, що не хоче про нього говорити. ОСОБА_14 ніколи до неї ні з яким чоловіком не приходила. Вона була в ОСОБА_14 після народження дитини, але там ніколи не було чоловіка, навіть нічого не вказувало на те, що там живе якийсь чоловік. Вона позивача побачила лише на похороні ОСОБА_14. Їй не відомо, хто батько ОСОБА_17.

Свідок ОСОБА_31 суду показала, що ОСОБА_17 - її похресниця. ОСОБА_14 їй не казала, коли була вагітна, хто батько дитини. Коли народилася дитина, були постійно скандали, ОСОБА_14 ОСОБА_1 не сприймала як батька. ОСОБА_14 не казала, що ОСОБА_1 є батьком дитини. ОСОБА_14 її в 2009 році познайомила з ОСОБА_1, представила його як свого друга, з яким зустрічалася, але не проживала. Вона була в ОСОБА_14 часто - один чи два рази в місяць. До ОСОБА_14 приїжджав її син. На вул. Космонавтів вона переїжджала сама. Після народження ОСОБА_17, ОСОБА_1 приходив, гуляв з ОСОБА_17, але вони вже здається не зустрічалися. Нормальних стосунків в ОСОБА_14 з ОСОБА_1 не було. Після 20 грудня 2012 року ОСОБА_14 повідомила, що вона вагітна. ОСОБА_14 їй не повідомляла, хто батько. Тоді ОСОБА_14 була в сварці з ОСОБА_1. Під час вагітності ОСОБА_1 приходив до ОСОБА_14. Після народження ОСОБА_17 ОСОБА_14 зустрічалася з кимось. До вагітності ОСОБА_14 також зустрічалася не лише з ОСОБА_1. Вона бачила після роддому фото, на яких був позивач. В якийсь момент ОСОБА_14 говорила, що ОСОБА_1 батько дитини, але це було невпевнено. Вона думає, що ОСОБА_1 вважав себе батьком, казав, що ОСОБА_17 на нього схожа. Вона разом з ОСОБА_14, позивачем та дитиною гуляли разом. Коли вона приїжджала до ОСОБА_14, то бачила ОСОБА_1, але не постійно. На хрестинах в церкві ОСОБА_1 був, а в ресторані його не було. ОСОБА_22 вважає себе батьком дитини. ОСОБА_33 є її братом, який також вважав себе батьком дитини ОСОБА_17.

Свідок ОСОБА_34 суду показала, що ОСОБА_1 не являється її сусідом, він там не проживає. В квартирі на даний час проживає ОСОБА_25 з дитиною, а до цього часу проживала ОСОБА_9 з дитиною. Вона знає ОСОБА_9 ще коли вона була вагітна. ОСОБА_23 переїхала проживати з дитиною, чоловіка у неї не було. Від ОСОБА_14 вона не чула, щоб вона була у шлюбі. Вона була в квартирі ОСОБА_14, чоловіків, крім її сина та ОСОБА_4, не бачила. Іноді вона бачила ОСОБА_1, бачила їх разом, але не часто. Вони всі разом гуляли з дитиною. Вона 5-6 раз бачила їх разом. Вона не цікавилася в ОСОБА_9, хто є батьком дитини. Їй не відомо, хто являється батьком дитини.

Свідок ОСОБА_35 суду показала, що вона живе на третьому поверсі, а на другому поверсі, під її квартирою, проживала ОСОБА_14. Вона постійно бачила ОСОБА_14 саму без чоловіка. Мама ОСОБА_14 зробила ремонт в квартирі, ОСОБА_14 з'явилася там з дитиною. Вона не знала, чи ОСОБА_14 була заміжня. Вона бачила сина ОСОБА_14 ОСОБА_16. ОСОБА_22 вона бачила кілька разів, проте ніколи з ним не спілкувалася. Чула, що ОСОБА_1 приходив, стукав до ОСОБА_14, вона його не впускала, він відломив дверну ручку. Вона не знає, хто батько дитини.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що ОСОБА_9 була його першою дружиною. В зареєстрованому шлюбі вони перебували з 1998 року по 2010 рік, до розірвання шлюбу судом вони проживали разом. В них є спільний син. Після розірвання шлюбу вони зустрічалися з приводу сина ОСОБА_16. Більше про ОСОБА_9 знає зі слів ОСОБА_16. Співмешканець в ОСОБА_9 був, з яким в ОСОБА_9 були постійно скандали (це розповідав син), приблизно з початку розлучення, протягом двох років. Від ОСОБА_16 дізнався, що ОСОБА_9 вагітна. Коли ОСОБА_9 була вагітна, ОСОБА_16 їздив туди спокійно, казав, що мама сама живе, немає ніяких скандалів. Коли народилася дитина, ОСОБА_16 їздив частіше, треба було допомогти мамі. Бувало, що коли поїде до мами, вночі дзвонив, щоб він приїхав його забрав, бо в нього скандали з тим, хто до мами приходив. ОСОБА_1 він бачив на похороні. З ОСОБА_9 він не говорив про те, хто батько дитини ОСОБА_17. ОСОБА_9 з дитиною якийсь час проживали в с. Комарово. Йому не відомо, з ким ОСОБА_14 проживала.

Свідок ОСОБА_39 суду показала, що була подругою ОСОБА_9. Вона не вважає, що ОСОБА_1 є батьком дитини. ОСОБА_23 народила дитину для себе. З вересня 2008 року вона постійно працювала з ОСОБА_9, були близькими друзями, ходили один до одного в гості. На той час ОСОБА_9 перебувала в шлюбі з ОСОБА_9 по 2010 рік, в них є спільний син. Вона бувала в ОСОБА_14 в гостях і на вул. 600-річчя, і на вул. Космонавтів. ОСОБА_23 проживала сама. Вона була в ОСОБА_9 на дні народження в 2012 році, тоді вперше вона побачила ОСОБА_1, коли вони вже йшли додому. ОСОБА_23 його не представляла як друга. Вона бачила ОСОБА_1 ще один раз в квартирі на вул. Космонавтів, а потім ще раз на похороні. Про те, що ОСОБА_9 вагітна, вона дізналася на роботі, ОСОБА_9 сама їй про це сказала, це було в січні 2013 року. Хто батько дитини, ОСОБА_9 не казала, казала лише, що дитину народить для себе. Вона була і на родинах, і на хрестинах. Жодного разу ОСОБА_9 не представляла батька своєї дитини. Вона періодично заїжджала до ОСОБА_9, в роддом ходила, була на родинах, на хрестинах, на рік дитини, ОСОБА_1 там не бачила. ОСОБА_23 зареєструвала дитину на прізвище «ОСОБА_9», як мати «одиночка». ОСОБА_23 розповідала про свої стосунки з ОСОБА_1, що він то з'являвся, то пропадав на декілька днів, тижнів, фінансової підтримки від нього не було. ОСОБА_23 розповідала, що ОСОБА_1 приходив в стані алкогольного сп'яніння. Він перестав пити, але ОСОБА_9 казала, що він, напевно, вживає наркотичні засоби чи якісь таблетки.

Суд відмовив в клопотанні представника третьої особи ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_5 про здійснення повторного виклику в судове засідання свідка ОСОБА_40, оскільки вказаний свідок двічі викликався в судові засідання і жодного разу не з`явився до суду, про причини неявки суд не повідомляв. В судовому засіданні 15.04.2016 року представником третьої особи ОСОБА_5 було подано заяву, якоби від свідки ОСОБА_40, згідно якої остання не може з`явитися в судове засідання по поважній причині у зв`язку з відрядженням з 14.04.2016 року по 17.04.2016 року. Однак, в підтвердження того, що вказана заява була написана свідком ОСОБА_40 та на підтвердження обставин, вказаних в такій заяві, суду не надано. В зв`язку з цим, врахувавши те, що дана цивільна справа тривалий час знаходиться на розгляді, а також те, що треті особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та їхні представники намагаються будь-яким чином затягнути розгляд даної справи, подаючи декілька заяв про відвід судді, подаючи заяви про відкладення судового розгляду, повторно не забезпечуючи явку в судове засідання всіх 9 свідків, про допит яких вони заявляли, суд визнав, що зібрано достатньо доказів для винесення рішення судом і без допиту свідка ОСОБА_40, оскільки учасниками процесу, які заявляли про допит даного свідка, не доведено, що вказана особа може надати суду важливу інформацію, яка може вплинути на рішення суду.

Заслухавши думки та позиції учасників процесу, заслухавши покази свідків, вивчивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 03 червня 2015 року трагічно загинула ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується копією актового запису про смерть № 11 від 08 червня 2015 року (т.1 а.с.29).

ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_9 народила дочку, яка згідно копії актового запису про народження № 3591 від 20 вересня 2013 року записана як ОСОБА_10 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 09 вересня 2009 року, видане Вінницьким міським клінічним пологовим будинком № 1), в графі «відомості про батька», записано: «ОСОБА_12» (т.1 а.с.56).

З копії заяви ОСОБА_9, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. 20 вересня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_9 письмово підтвердила, що батьком дитини - ОСОБА_10, яку вона народила ІНФОРМАЦІЯ_11 є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2, виданий 10.11.2012 року Тиврівським РС УДМС України у Вінницькій області (т.1 а.с.8).

Відповідно до копії письмової домовленості, складеної 09 червня 2015 року о 11:26 год. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, останні домовились про наступне: 1) дитина проживає в АДРЕСА_2 (житловий будинок належить ОСОБА_42); 2) ОСОБА_3 зобов'язалась створити належні умови проживання за вищезазначеною адресою для ОСОБА_1 та ОСОБА_10; 3) Також ОСОБА_3 зобов'язалась не вчиняти перешкод щодо спілкування, участі у вихованні дитини ОСОБА_1 (спільні прогулянки, домовленістю із дозволом на виїзд дитини за межі населеного пункту, до м. Вінниці, враховуючи стан здоров'я дитини). (т.1 а.с.24).

З листа Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 8998/031 від 15.06.2015 року вбачається, що громадянка ОСОБА_9 була зареєстрована та періодично проживала з дітьми за адресою: АДРЕСА_3. Відомостями про громадянина ОСОБА_1 та про те, що гр. ОСОБА_1 був цивільним чоловіком ОСОБА_9 та батьком дитини, Комарівська сільська рада не володіє (т.1 а.с.30).

З наданих суду письмових доказів, які характеризують особу позивача ОСОБА_1, вбачається таке.

Відповідно до копії довідки Управління інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України серії НІВ № 1049606, за обліками МВС громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Чимкент Казахстан, на території України станом на 16 червня 2015 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т.1 а.с.61).

Згідно копії характеристики, наданої комітетом мікрорайону «Пирогово» м. Вінниця від 17 червня 2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1. За час проживання в мікрорайоні «Пирогово» ОСОБА_1 характеризується позитивно, бере активну участь у суспільному житті громади мікрорайону, скарг і позовів на ОСОБА_1 не зареєстровано (т.1 а.с.62).

Відповідно до копії довідки № Оh000000913, виданої ТОВ «Охоронний холдінг» 12 червня 2015 року, ОСОБА_1 працевлаштований в даному товаристві та займає посаду - контролер на КПП, його дохід за період з 01 грудня 2014 року по 31 травня 2015 року склав 18 683,13 грн. (т.1 а.с.63).

Згідно копії характеристики, виданої ТОВ «Охоронний холдінг» на ОСОБА_1, останній, за період роботи в даному товаристві зарекомендував себе з позитивної сторони як добросовісний, розумний і дисциплінований робітник; в повсякденній роботі суворо притримується вимог трудового законодавства України тощо; до виконання функціональних обов'язків відноситься з відповідальністю, поставлені завдання намагається виконувати в строк; здатний швидко приймати вірні рішення, самостійно мислити, аналізувати і робити відповідні виводи; трудова віддача відповідає встановленим вимогам; в роботі охайний, трудолюбивий, пунктуальний; по характеру стриманий, енергійний, доброзичливий, тактовний; вимогливо і принципово відноситься до роботи керівників всіх ступенів; дисциплінований, в побуті скромний, користується авторитетом в колективі (т.1 а.с.64).

24 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницької обласної державної адміністрації зі скаргою, в якій просив здійснити повторну перевірку тимчасового місця проживання дитини ОСОБА_10 щодо належних умов її проживання (АДРЕСА_2), також просив доручити представляти інтереси його дитини ОСОБА_10 представникам іншої служби у справах дітей по місцю постійного проживання дитини - Службі у справах дітей Вінницької міської ради. Вказану скаргу мотивував тим, що з 2009 року по червень 2015 року він, ОСОБА_1, та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В 2013 році ОСОБА_9 завагітніла від нього та ІНФОРМАЦІЯ_11 народила дочку - ОСОБА_10. При реєстрації народження дитини запис про батька дитини вчинено у відповідності до ст. 135 СК України - запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері - ОСОБА_10, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою - ОСОБА_11, тобто його. Після народження дочки вони разом проявляли про неї клопоти, виховували та утримували її, а 03 червня 2015 року ОСОБА_9 померла. Після її смерті дитина проживала з ним у м. Вінниця. Однак, 09 червня 2015 року начальник Служби у справах дітей Вінницької РДА ОСОБА_43 переконала його про обрання місця тимчасового проживання дитини спільно з ним - будинок ОСОБА_3 (АДРЕСА_2), яка є матір'ю померлої ОСОБА_9 та бабою ОСОБА_10. Для забезпечення інтересів дитини в Службі у справах дітей між ним та ОСОБА_3 була укладена домовленість щодо спільного виховання дитини. Даною домовленістю передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язана не вчинювати перешкоди щодо його спілкування та участі у вихованні дитини. На виконання вказаної угоди він спільно з дитиною залишився проживати в баби ОСОБА_3. В той же час, він подав до суду позовну заяву про визнання його батьком дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вінницьким районним судом Вінницької області відкрито провадження у справі та дана справа знаходиться на стадії судового розгляду. З часу перебування дитини ОСОБА_10 в баби ОСОБА_3 він проживав разом з дитиною три дні. Після цього ОСОБА_3 вигнала його з свого дому, цим самим порушила умови укладеної між ними домовленості від 09 червня 2015 року і по даний час він не має можливості побачити дитину. В зв'язку з цим, він звернувся до начальника Служби у справах дітей Вінницької РДА із заявою про вжиття заходів щодо виконання умов укладеної між ним та ОСОБА_3 домовленості від 09 червня 2015 року та перевірки щодо належних умов проживання ОСОБА_10. Представник Служби у справах дітей Вінницької РДА виїхала на місце проживання дитини та не вжила жодних заходів, навіть не провела роз'яснювальну роботу щодо виконання умов домовленості. А також представники Служби у справах дітей Вінницької РДА не провели перевірку щодо належних умов проживання ОСОБА_10. Так, перевірка була проведена лише формально та вибірково. За даних обставин йому стало зрозуміло, що вони не хочуть об'єктивно розібратися у даній ситуації. Вони безпідставно надали перевагу ОСОБА_3 (т.1 а.с.82).

Згідно копії листа Вінницької районної державної адміністрації за № 261 від 15 липня 2015 року, адресованого ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), Служба у справах дітей РДА надала останньому інформацію щодо розгляду його заяви від 19 червня 2015 року стосовно обстеження матеріально-побітових умов проживання ОСОБА_10, 2013 року народження, за адресою: с. Хижинці, Вінницького району Вінницької області та вжиття заходів щодо забезпечення умов домовленості, укладеної 09 червня 2015 року між ним та ОСОБА_3, а саме: безперешкодна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною та належних умов проживання. За результатами виїзду 22 червня 2015 року за вказаною адресою було встановлено, що матеріально-побутові умови задовільні. Для дитини відведена окрема кімната, обладнана необхідними меблями та інвентарем відповідно віку та потреби дитини, створені необхідні умови для всебічного та різностороннього розвитку дитини. Стосунки в сім'ї дружні, гармонійні, підтримуються українські народні традиції, родинні свята. Також рекомендовано ОСОБА_1 дотримуватись домовленостей, укладених 09 червня 2015 року між ним та ОСОБА_3, у разі непогодження із пунктами, визначеними у домовленостях або неможливості їх дотримання, кожна зацікавлена сторона має право переглянути домовленості або звернутися до суду щодо захисту своїх прав та інтересів (т.1 а.с.223).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_4 від 26 серпня 2015 року, адресованої голові Вінницької РДА, він бажав залишити у своїй сім'ї ОСОБА_10 з подальшим влаштуванням на правах підопічної та у зв'язку з зазначеним, прийняв її на проживання до себе в сім'ю на період з 27 серпня 2015 року до прийняття розпорядження голови Вінницької РДА про усиновлення/призначення опіки (піклування). В даній заяві також вказано, що у разі, якщо йому буде відмовлено в усиновленні/опіці (піклуванні) ОСОБА_10, він зобов'язується передати її до Вінницької РДА для подальшого влаштування (т.1 а.с.116).

З копії розпорядження Вінницької РДА № 313 від 08 липня 2015 року про надання статусу дитини-сироти вбачається, що Вінницькою РДА вирішено надати статус дитини-сироти ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі свідоцтва про смерть її матері - ОСОБА_9 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (т.1 а.с.117, 224, 225).

Згідно довідки, виданої ОКУ «Вінницька обласна станція переливання крові», ОСОБА_1, 1982 року народження, мешканець АДРЕСА_1, здавав кров 15 серпня 2013 року на Перший пологовий будинок, жіноча консультація для ОСОБА_9; 02 жовтня 2014 року на Обласну дитячу лікарню, відділення травматологія для хворого ОСОБА_9 (т.1 а.с.127).

Відповідно до копії висновку Вінницької РДА Вінницької області про можливість бути кандидатом в усиновлювачі № 251 від 10 липня 2015 року за результатами розгляду заяви громадянки України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, про можливість бути усиновлювачем, Служба у справах дітей Вінницької РДА надала висновок, що ОСОБА_3 може бути усиновлювачем однієї дитини віком від 8 до 18 років та забезпечити дитині право на виховання у повноцінній сім'ї, створивши належні умови для всебічного та різностороннього розвитку (т.1 а.с.226-227).

З копії висновку Вінницької РДА Вінницької області за № 01-25/1611 від 14 липня 2015 року про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини вбачається, що районна адміністрація вважає, що усиновлення ОСОБА_3 дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, так як забезпечує її право на виховання у повноцінній сім'ї, створення належних умов для всебічного та різностороннього розвитку (т.1 а.с.228-229).

В процесі розгляду даної справи, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2015 року у вказаній справі за клопотанням позивача було призначено судово-генетичну експертизу методом ДНК, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Порика, 8). На вирішення експертизи було поставлено питання: Чи являється громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, біологічним батьком малолітньої ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11? Також даною ухвалою суду було зобов`язано ОСОБА_4, в сім`ю якого тимчасово влаштована малолітня ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11, та Службу у справах дітей Вінницької РДА забезпечити доставку малолітньої дитини ОСОБА_10 в експертну установу для проведення експертизи; зобов`язано ОСОБА_1 з`явитися в експертну установу для проведення експертизи.(т.1 а.с.140-141).

Вперше, відповідно до письмового повідомлення експерта за № 27/12941 від 06 листопада 2015 року, проведення експертизи було призначено на 01 грудня 2015 року. Для проведення експертизи необхідно було ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_10 разом з'явитися до Вінницького НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Порика, 8, для відбору експериментальних зразків (т.2 а.с.6).

Листом Вінницького районного суду Вінницької області за № 19144-19147 від 24 листопада 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 (в сім'ї якого знаходилась дитина) та Службу у справах дітей Вінницької РДА було повідомлено про призначення проведення експертизи на 01 грудня 2015 року (т.2 а.с.16).

Відповідно до листа експерта за № 370 від 03 грудня 2015 року, 01 грудня 2015 року для відбору експериментальних зразків до НДЕКЦ з'явився ОСОБА_1, відбір зразків здійснено не було, оскільки дитина ОСОБА_10, у зв'язку із хворобою, не з'явилась. Для проведення вищезазначеної експертизи, для відбору експериментальних зразків, ОСОБА_1 та дитині ОСОБА_10 разом необхідно було з'явитись 23 грудня 2015 року до Вінницького НДЕКЦ МВС України за адресою: м. Вінниця, вул. Порика, 8 (т.2 а.с.17).

Листом Вінницького районного суду Вінницької області за № 20321/15 від 14 грудня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 (в сім'ї якого знаходилась дитина) та Службу у справах дітей Вінницької РДА повторно було повідомлено про проведення експертизи вже на 23 грудня 2015 року (т.2 а.с.19). Крім того, про всі дати можливого відібрання експериментальних зразків для проведення експертизи суд повідомляв необхідних учасників судового процесу в телефонному режимі.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 28 грудня 2015 року, адресованої суду, в експертну установу 01 грудня 2015 року не було можливості доставити дитину, оскільки вона хворіла. Те, що 23 грудня 2015 року до його будинку за адресою: АДРЕСА_2 приїхали працівники правоохоронних органів та на підставі листа Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року вимагали надати їм дитину для доставки в НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області він вважає незаконним, оскільки працівники правоохоронних органів не мають права втручатись в сімейні стосунки та залучатися до виконання будь-яких процесуальних дій в цивільних справах, оскільки це є прерогативою ДВС. Участь працівників правоохоронних органів в таких діях, які вони мали виконати 23 грудня 2013 року, могли травмувати психіку дитини та заподіяти їй моральну шкоду. В заяві також вказано, що на день подання заяви - 28 грудня 2015 року малолітня ОСОБА_10 знаходиться на лікуванні у лікаря психолога, в зв'язку з застосуванням з боку ОСОБА_1 відносно неї розпусних дій. Відомості про скоєння ОСОБА_1 кримінального правопорушення, пов'язаного із вчиненням розпусних дій відносно ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, внесені до ЄРДР (т.2 а.с.21, 56, 57).

Відповідно до копії довідки № 438, виданої КЗ «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» 28 грудня 2015 року на запит Служби у справах дітей Вінницької РДА за № 468 від 01 грудня 2015 року (т.2 а.с.53), стан дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_12, був таким, що унеможливлював проведення експертизи (температура тіла t = 37,7 Д-З: ГРВІ) (т.2 а.с.54).

До начальника Вінницького РВ ПВВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_45 для надання відповідного супроводу з метою забезпечення доставки малолітньої ОСОБА_10 до експертної установи на 23 грудня 2015 року, на виконання листа Вінницького районного суду Вінницької області № 20322/15 вих. 5406 від 14 грудня 2015 року, звернулась саме Служба у справах дітей Вінницької РДА, а не суд, як зазначає в вищевказаній заяві ОСОБА_4, що підтверджується відповідним клопотанням (т.2 а.с.55).

З листа експерта Вінницького НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області за № 441 від 18 січня 2016 року вбачається, що відбір експериментальних зразків здійснено не було, оскільки дитина ОСОБА_10 не з'явилася. У зв'язку з невиконанням клопотання експерта, ухвала про призначення експертизи, в порядку, передбаченому п. 1.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» , затвердженої наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, залишена без виконання (т. 2 а.с. 22). За даних підстав, ухвалою суду від 22 січня 2016 року відновлено провадження у справі (т.2 а.с.25).

Таким чином, суд встановлено, що експертиза, призначена судом, проведена не була, оскільки всупереч ухвали суду від 23.09.2015 року ОСОБА_4, в сім`ю якого тимчасово влаштована малолітня ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_11, та Служба у справах дітей Вінницької РДА не забезпечили доставку малолітньої дитини ОСОБА_10 в експертну установу для проведення експертизи.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Відповідно до ч.1 ст.50 СК України чоловік має право на батьківство.

Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Стаття 125 СК України передбачає визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: - за заявою матері та батька дитини; - за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст.128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст.146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно положень статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Виходячи з міжнародно-правових зобов'язань держави, положень ст.8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 7 грудня 2006 року за результатами розгляду справи «Хант проти України» (заява № 31111/04) (п.п.54-55) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути надана найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того, в рішенні від 18 грудня 2008 року (справа «Савіни проти України», заява № 39948/06, п.п.47, 48) Європейський суд з прав людини вказав на те, що «право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя».

В свою чергу, Декларація прав дитини, прийнята резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до положень принципу № 7 абзац 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Згідно положень статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З урахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення основоположних прав дитини на зростання в умовах турботи, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток з боку батьків, а саме - батька, суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні доведено батьківство дитини ОСОБА_10, народженої ІНФОРМАЦІЯ_11 матір'ю ОСОБА_9, про що здійснено актовий запис про народження № 3591 від 20.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який бажає бути офіційно визнаним батьком своєї дочки, з народження турбується про неї і хоче в подальшому турбуватись про неї, займатись її вихованням та утриманням. За вказаних підстав позов є обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року, Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст.ст.50, 121, 125, 126, 128 СК України, ст.ст.15 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 60, 158, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця м. Чімкент, Казахстан, громадянина України, батьком ОСОБА_10, народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 матір`ю ОСОБА_9, про що здійснено актовий запис про народження № 3591 від 20.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається на рішення суду Апеляційному суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська