Справа № 477/477/16-ц
Провадження № 2/477/433/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Цуркан Н.Л.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісяця, до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання їх сина не надає, а вона позбавлена можливості самостійно забезпечити всі необхідні умови для утримання та розвитку їх сина, тому вона звернулася до суду із цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина в розмірі 1500 грн. щомісяця до його повноліття, посилаючись на те, що відповідач працює та його заробіток складає 4000 грн. на місяць.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені. Їх син - ОСОБА_3 залишився проживати із нею. У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем вона була змушена вийти на роботу, а за сином доглядає її мати. Відповідач систематично матеріальної допомоги не надає, останнього разу ним перераховано 1000 грн. за декілька місяців на її численні прохання та нагадування щодо потреб сина. Вказує, що сума в 1500 грн. є можливою для сплати відповідачем та такою, що необхідна для утримання їх сина.

Відповідач ОСОБА_2 визнав свій обов'язок щодо надання матеріальної допомоги на утримання їх з позивачкою сина ОСОБА_3, але не погоджується з розміром, про який заявляє позивачка. Вказує, що він не має офіційного місця роботи, не має власного житла, та проживає тимчасово за місцем неофіційної роботи в приміщенні підприємства його роботи, на території с.Калинівка Жовтневого району. Натомість роботи його припиняться з травня 2016 року. Фіксованої суми доходу він не має, отримує заробітну плату в розмірах від 1300 грн. до 2800 грн. Також вказував, що надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина постійно. З часу припинення його з позивачкою спільного проживання ним надавались кошти в сумах 1300, 2500, 1000 грн. Вважає, що з урахуванням його майнового стану, обов'язку обох батьків з утримання дитини, а також посилаючись на положення ст. 182 СК України, щодо мінімального розміру аліментів, визнав розмір аліментів на утримання його сина в сумі 400 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб та про народження дитини, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року, та мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 (а.с. 3-5).

Згідно довідки ПАТ «Миколаївобленерго», ОСОБА_1 працює на посаді діловода вказаного товариства та розмір її середнього заробітку складає 3142 грн.

Як вказує відповідач, він офіційного не працює та стабільного заробітку не має, проти чого не заперечувала і позивачка, але вказувала про наявність у нього можливості сплачувати аліменти саме в розмірі 1500 грн.

За положеннями ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 та ч. 1 і ч. 2 ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевказані правові норми, матеріальне становище обох сторін та їх сина, що відповідачка працевлаштована та має регулярний дохід, що відповідач має мінливий дохід та не має офіційного місця роботи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дітей, встановлений ЗУ "Про Державний бюджет на 2016 рік" (1455 грн.), обов'язок обох батьків до утримання дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання його сина - ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.

Щодо посилань позивачки на щомісячний дохід відповідача в розмірі 4000 грн. та його спроможність надання матеріальної допомоги на утримання їх сина в розмірі 1500 грн., то тягар доказування покладено на сторону, яка зазначає на вказані факти як обставину своїх вимог чи заперечень (а.с. 10, 60 ЦПК). В той же час таких доказів позивачкою суду надано не було.

Згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот ) грн., щомісяця, починаючи з 14 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 квітня 2016 року.

Суддя Л.М.Семенова