Провадження № 2/161/1394/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого- судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Турук І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обгрунтовує тим, що 05.09.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_1 був укладений договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00070463, згідно умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 8500 грн., зі сплатою 15,0% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року.

Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе за кредитним договором зобовязання по поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, просить стягнути з відповідача в користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» 22240,02 грн. заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач позов визнала частково і надала суду заяву про застосування строків позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 15878,02 грн.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 05.09.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_2» та ОСОБА_1 був укладений договір банківського обслуговування № ВLаЖГА00070463, згідно умов якого останньому був наданий кредит в розмірі 8500 грн., зі сплатою 15,0% річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 05.09.2014 року (а.с.4-13).

Згідно п.2.4.2 договору проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному у Додатку № 1цього Договору.

Відповідно до п.2.5.2 договору позичальник зобовязується не пізніше дати , встановленої в графіку, поповнювати рахунок банку, вказаний у п.6 спеціальної частини договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суам платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом.

Згідно п.4.2 договору у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 загальної частини договору при тому, що прострочення виконання зобовязань за кредитним договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту.

Сторони п.4.3 договору погодили, що у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання.

Ставка 0,50% та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п.9 спеціальної частини договору.

В судовому засіданні встановлено, що позичальник неналежним чином виконує прийняті на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 11.08.2015 року його заборгованість за договором банківського обслуговування від 05.09.2011 року становить 22240 грн., з яких: 3638,24 грн. заборгованість по тілу кредиту, 1054,26 грн. сума процентів за користування кредитом, 1669,50 грн. сума по сплаті комісії за РО, 15878,02 грн. сума плати за пропуск платежів, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.18).

Частиною 1 статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Відповідно до ч. 2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частинав 1 статті 261 ЦК України).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Аналізуючи норми ст.ст.261,530,631 ЦК України суд приходить до висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення черогового платежу.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач перестала сплачувати кредит та відсотки за користування кредитом починаючи з 06.07.2013 року, внаслідок чого утворилась заборгованість. Тобто у позивача виникло право на стягнення штрафу починаючи після вказаної дати.

У відповідності до спеціальної частини договору термін повернення кредиту визначено 05.09.2014 року.

Враховуючи ту обставину, що відповідач останній раз оплачував кредит 06.07.2013 року, а позивач звернувся до суду із вимогами про повернення кредитної заборгованості лише 10.11.2014, то суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором станом на 11.08.2015 року в розмірі 6362 грн., з яких: 3638,24 грн. заборгованість по тілу кредиту, 1054,26 грн. сума процентів за користування кредитом, 1669,50 грн. сума по сплаті комісії за РО.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. судового збору.

На підставі ст.ст.526, 610, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний ОСОБА_2» () 6362 грн. (шість тисяч триста шістдесят дві грн. 00 коп.) заборгованості за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00070463 від 05.09.2011 року станом на 11.08.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в дохід держави 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк