Справа № 415/254/16-ц Н.пр.№2/415/380/16
19.02.16 року Лисичанський міський суд Луганської області
у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.
при секретарі Нестеренко С.М.
за участю прокурора Коробейник Є.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лисичанську цивільну справу за позовом прокурора в інтересах Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, третя особа КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради,-
Згідно висновку судово-медичної експертизи №66 від 17.03.2014 потерпілому було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 26.01.2015 №428/5717/14-к у зв'язку з примиренням обвинуваченого та потерпілої, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Отже, матеріалами справи та ухвалою суду встановлений факт винуватості ОСОБА_1 у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 та встановлено, що в наслідок отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 госпіталізовано до КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 08.01.2014 р. по 22.01.2014 р.
Незважаючи на те, що ухвала Сєвєродонецького міського суду набрала законної сили, відповідач не звільняється від обов'язку відшкодувати завдану ним шкоду лікувальному закладу.
Згідно довідки КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_3 з отриманими тілесними ушкодженнями перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» в урологічному відділенні в період з 08.01.2014 по 22.01.2014, її перебування на стаціонарному лікуванні не відшкодовано.
Згідно вищезазначеної довідки вартість стаціонарного лікування потерпілої ОСОБА_3 за зазначений період становить 4453 грн. 40 коп. (14 ліжко-днів).
Таким чином, відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість стаціонарного лікування потерпілої ОСОБА_3 Просив задовольнити вимоги в повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить його задоволити в повному обсязі.
Представник Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві та просить його задоволити в повному обсязі, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації відповідача, проте судова кореспонденція повернулася до суду не врученою з відмітками поштового відділення «із закінченням терміну зберігання».
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою свого проживання або перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки законі, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №66 від 17.03.2014 потерпілій було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 26.01.2015 №428/5717/14-к у зв'язку з примиренням обвинуваченого та потерпілої, ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, кримінальне провадження закрито.
Потерпіла від злочину ОСОБА_3 в період з 08.01.2014 р. по 22.01.2014 р. знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» в урологічному відділенні та лікувальним закладом понесені витрати на її лікування в сумі 4453,40 грн.
Цивільний позов у кримінальній справі в порядку ст.28 КПК України щодо відшкодування понесених витрат закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 від злочину в ході досудового слідства та судового розгляду не заявлявся і кошти понесені лікувальним закладом на лікування потерпілої залишаються не повернутими.
Понесені витрати закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано.
Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545.
Відповідно до п. 2 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Згідно п. З вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.
Згідно п.6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до ч.2 ст. 1191 ЦК України держава, ОСОБА_5 Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради 4453,40 грн., затрачених на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3
В силу ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись Конституцією Украіни, ст.1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.61, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов прокурора в інтересах Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, третя особа КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Сєвєродонецької міської ради задовольнити.
Повний текст рішення складено 23.02.2016 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Головуючий суддя: С.Л. Бойко