Справа № 408/4888/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року смт. Біловодськ

Біловодського районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Торбі Т.Є.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом кредитної спілки «Імперіал» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з цим позовом до суду до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на свою користь шкоду завдану під час виконання ним трудових обовязків в сумі 505750,00 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_3, з яким було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, ця шкода була заподіяна внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх трудових обовязків при роботі в кредитній спілці «Імперіал ЛТД» спочатку на посаді бухгалтера, а потім на посаді виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки у період часу з липня 2010 року по 21 січня 2015 року моменту звільнення відповідача за власним бажанням.

В ході судового розгляду справи позивач спочатку збільшував розмір позовних вимог, а потім їх зменшив до 19018,59 грн., обґрунтовуючи зменшені позовні вимоги завданням збитків кредитній спілці «Імперіал ЛТД» у вигляді кредитних заборгованостей за кредитними договорами, укладеними кредитною спілкою з ОСОБА_4 (№ 416 бл від 24.09.11 р.) на суму 2734,96 грн. та ОСОБА_5 (№100 бл від 16.10.12 р., № 955 бл від 21.03.11 р.) на суми 8960,32 грн. та 7323,31 грн. відповідно.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уточнений позов підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_1 стосовно залишених вимог пояснював, що підставою предявлення вимог до ОСОБА_3 стосовно збитків за договором, укладеним між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_4 № 416 бл від 24.09.11 р. є відсутність повного пакету документів для видачі кредиту, що унеможливлює стягнення боргу в судовому порядку. Стосовно укладених кредитних договорів з ОСОБА_5 № 100 бл від 16.10.12 р. та № 955 бл від 21.03.11 р. він дав аналогічні пояснення, викладені в уточненій заяві (а.с.154), а саме, що збитки кредитній спілці ОСОБА_3 були завдані через неможливість стягнення коштів за цими договорами з боржника та поручителів, оскільки вони не памятають про укладення цих договорів, а також через присвоєння грошових коштів ОСОБА_3Й в сумі 1880,00 грн. за договором № 955 бл від 21.03.11 р..

Відповідач позов не визнавав, вважав його необґрунтованим. Вказував, що договір про повну матеріальну відповідальність було укладено з порушенням законодавства, коли він ще не був оформлений у спілці, тобто не перебував у трудових відносинах з нею. Заперечував свою провину у відсутності пакету документів за договором, укладеним кредитною спілкою та ОСОБА_6, оскільки ці документи були передані до головного офісу у м. Старобільськ. Щодо укладених договорів з ОСОБА_5, пояснював, що вони були укладені законно. Про відсутність платежів вказав, що він не вносив дані до КС «Фінаси», ці обовязки виконував колишній бухгалтер Біловодської філії кредитної спілки ОСОБА_7.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 134 Кодексу законів про працю України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Стаття 135-1 Кодексу законів про працю України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно Переліку посад і робіт, затверджених постановою Державного комітету ОСОБА_7 Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, посада виконавчого директора кредитної спілки входить до вказаного переліку посад і робіт, відповідно до діючого законодавства України можуть укладатись письмові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Судом встановлено, що 01 березня 2010 року відповідач ОСОБА_3 був прийнятий на роботу за сумісництвом до кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на посаду бухгалтера.

14 липня 2010 року ОСОБА_3 був переведений на посаду виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал» за сумісництвом з окладом 0,5 ставки.

Цього ж дня з метою збереження матеріальних цінностей між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

З 02 серпня 2011 року відповідач був оформлений на повну ставку на посаді виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД»

21 січня 2015 року ОСОБА_8 був звільнений з займаної посади за власним бажанням.

Під час його роботи у Біловодській філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД» були укладені кредитні договори з ОСОБА_4 (№ 416 бл від 24.09.11 р.) та ОСОБА_5 (№100 бл від 16.10.12 р., № 955 бл від 21.03.11 р.). Дані договори від імені спілки укладав відповідач ОСОБА_9.

Наявна заборгованість за цими договорами, розрахунки яких надав позивач, не може бути кваліфікована як шкода завдана відповідачем кредитній спілці при виконанні ним обовязків виконавчого директора Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД» з огляду на таке.

Так, позивач в обґрунтування вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 шкоди у вигляді заборгованості в сумі 2734,96 грн. за договором, укладеним з ОСОБА_4 вказує на відсутність пакету документів для видачі кредиту, що унеможливлює стягнення боргу в судовому порядку.

Проте, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 погоджувався з твердженнями відповідача, що усі кредитні договори з пакетом документів після їх укладення наприкінці кожного місяця зі звітністю передавались із Біловодської філії кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до центрального офісу, який знаходиться у м. Старобільку, де зберігались в архіві.

За таких обставин, відповідач не міг відповідати за збереження документів, що знаходились не у нього на зберіганні.

Доводи ж представника позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 міг у будь-який момент взяти з центрального офісу необхідні йому документи, тому він винен в їх відсутності, не заслуговують на увагу, оскільки вони є припущеннями, що суперечить вимогам частини четвертої статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, де зазначається, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Що стосується стягнення з відповідача заборгованостей у якості шкоди завданої працівником підприємству за кредитним договором №100 бл від 16.10.12 р. в сумі 8960,32 грн. та кредитним договором № 955 бл від 21.03.11 р. в сумі 7323,31 грн., укладених з ОСОБА_5, суд не бачить причинного звязку з їх виникненням і діями ОСОБА_3Й на посаді виконуючого директора кредитної спілки «Імперіал ЛТД».

Так, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 суду пояснював, що кредитна спілка до суду із позовами до ОСОБА_5 про стягнення вказаних заборгованостей не зверталась.

У судовому засіданні встановлено, що перешкоди для цього у кредитної спілки відсутні, оскільки є в наявності всі документи, необхідні для предявлення позовів до ОСОБА_5 про стягнення кредитних заборгованостей.

В даному випадку, на переконання суду, виходячи з положень статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, належним доведенням обставин безнадійності стягування заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_5, може бути здійснено тільки при розгляді вимог про стягнення заборгованості із боржника.

За таких обставин, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосовно нібито допущених порушень при укладені кредитних договорів і договорів поруки з боку ОСОБА_12, а також стосовно порушень при виконанні кредитних договорів ОСОБА_5, оскільки у цих осіб в такому разі виникає заінтересованість в непредявленні до них вимог щодо стягнення існуючої заборгованості.

Наведене переконало суд, що заявлені позивачем вимоги до ОСОБА_3 не ґрунтуються на вимогах закону, а тому у задоволенні цього позову в цілому слід відмовити.

Також суд не може погодитись із твердженнями відповідача про те, що з ним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність укладався, коли він не перебував у трудових відносинах з позивачем, оскільки вони спростовуються матеріалами справи з яких видно, що на той момент вже був винесений наказ про прийняття його на роботу на посаду виконавчого директора кредитної спілки «Імперіал ЛТД за сумісництвом на 0, 5 ставки, крім того на договорі є його підпис, факт підписання якого відповідач не оспорював.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України при відмові у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені ним при зверненні з цим позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов кредитної спілки «Імперіал» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків залишити без задоволення за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий: