АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року представник ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 347852,48 грн., з яких: за кредитом - 275000,00 гривень; по відсотках - 43388,00 грн., пеня - 29463, 85 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015 позов Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» суму заборгованості в розмірі 347852 гривні 48 копійок, з яких: кредитом - 275 000 гривень; по відсотках - 43 388 гривень 63 копійки, пеня - 29 463 гривні 85 коійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» судовий збір у розмірі 3478 гривень 52 копійки.

Справа 758/8791/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/6308/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи. Зокрема, відповідач посилається на те, що ЗАТ «Промінвест» не повідомив його про факт відступлення права вимоги на користь ПАТ «Альфа-Банк», як і не повідомив про розрахункові рахунки для сплати кредиту, чим порушив умови договору та актів цивільного законодавства щодо відступлення права вимоги. Також зазначає, що письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язання позивач у встановленому порядку не відправляв, що не було досліджено в суді першої інстанції. Крім того вказує, що судом не було досліджено та перевірено правильність розрахунків та загальну суму заборгованості. Враховуючи зазначене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений судом в установленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив. Тому, керуючись положеннями ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ПАТ «Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний банк» та відповідачем був укладений договір кредиту № 1688 від 28.12.2007, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 750000 гривень (а.с.5-9).

Відповідно до вищезазначеного кредитного договору відповідач зобов'язався в порядку та на мовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором та додатком №1 до нього - графіком платежів (а.с.10).

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» виконав свої обов'язки за вищезазначеним кредитним договором належним чином, що не заперечується відповідачем.

17.12.2012 між ПАТ «Альфа Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитними договорами укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, зокрема і за договором кредиту №1688 від 28.12.2007 (а.с.15-25,29). У зв'язку з цим позивач набув права вимоги кредитора до відповідача.

Протягом дії кредитного договору, ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував залишок заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом в зв'язку з чим станом на 30.06.2015 у нього утворилась заборгованість (а.с.30).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, умови договору не виконав, та не бажає погасити заборгованість за вказаним кредитним договором у добровільному порядку, а тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з останнього суми боргу за кредитним договором в примусовому порядку.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів на в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного та завіреного відповідно до вимог чинного законодавства, станом на 30.06.2015 заборгованість відповідача по кредиту становить 347852,48 гривні, з яких: кредитом - 275000 гривень; по відсотках - 43388 гривень, пеня - 29463,85 гривні.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що даний розрахунок не перевірений судом. Разом з тим, розрахунок складений уповноваженою особою, а стороною відповідача не було надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаного розміру заборгованості, не було надано власного розрахунку, не заявлялось і клопотання про призначення судової експертизи в ході розгляду справи.

Отже, всупереч положенням ст.ст.10,60 ЦПК України відповідачем ОСОБА_1 не було надано належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Разом з тим апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з положень ЦПК України є обов'язком сторін у справі, зокрема відповідача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності перевірки наявності у позивача прав відхиляються колегією суддів апеляційного суду. Судом першої інстанції здійснена така перевірка, зокрема встановлено, що позивач набув прав кредитора на підставі договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012, який є дійсним.

Посилання на відсутність повідомлення відповідача про відступлення прав вимог на правильність рішення не впливають з огляду на наступне.

В силу ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановленого договором або законом. Якщо боржник не був повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Матеріали справи не містять даних про виконання боржником зобов'язань первісному кредитору, а саме лише неповідомлення про заміну кредитора не має наслідком звільнення боржника від виконання зобов'язань. З урахуванням зазначеного, заперечення сторони відповідача в частині не повідомлення відповідача про укладання договору факторингу та відповідно передачу прав вимоги є безпідставними.

Твердження відповідача про відсутність направлення йому письмової вимоги про дострокове виконання зобов'язання висновків суду про стягнення заборгованості не спростовують, оскільки законом не передбачено обов'язкове використання позивачем досудових засобів захисту. Звернення до суду також є вимогою, яка не виконана відповідачем і проти якої, як вбачається з вищевикладеного він заперечує.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства України, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Норми матеріального права застосовані судом відповідно до спірних правовідносин, рішення суду ухвалено з дотриманням процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 08.12.2015- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: