Справа № 572/1480/16-ц
У Х В А Л А

11 квітня 2016 року

Cуддя Сарненського районного суду Рівненської області ВЕДЯНІНА Т.О., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до КЛЕСІВСЬКОЇ ОСОБА_2 Сарненського району Рівненської області про встановлення факту права власності, визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт права власності за ОСОБА_3, померлим 15 жовтня 1986 року, на житловий будинок №130-а з господарськими будівлями, розташований по вул.Центральній с.Клесів Сарненського району Рівненської області, визнати за позивачем право власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3.

У поданій заяві позивач просить звільнити її від оплати судового збору, який становить по даній справі 600 грн. 33 коп. за позовну вимогу майнового характеру та 275 грн. 60 коп. за вимогу про встановлення факту, тобто, за вимогу, що розглядається в порядку окремого провадження посилаючись на скрутне матеріальне становище, в якому перебуває позивач.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих же підстав, відповідно до ч.3 цієї ж норми, суд може звільнити від оплати судових витрат.

В обґрунтування заявленого клопотання про звільнення від оплати судових витрат позивач ОСОБА_1 посилається на ті обставини, що вона не працевлаштована, не отримує доходу, а тому не може сплатити судовий збір, що перешкоджає її доступу до правосуддя.

Однак, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів ОСОБА_2 Європи 14 травня 1981 року та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом з тим, враховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та процедурну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Таким чином, при вирішенні питання можливості звільнення особи від оплати судових витрат суд має забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ з одного боку та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Із наявної в матеріалах копії довідки, виданої 4 березня 2016 року Клесівською селищною радою, вбачається, що ОСОБА_1 не працює, має на утриманні пятеро дітей. Крім цього, позивачем надано довідку № 2825/17-14-11-32 від 12 березня 2016 року, відповідно до якої позивач за період з 1 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року доходів, які б були відображені в ЦБД ДРФО не отримувала.

Суд вважає, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні, оскільки ОСОБА_1 є працездатною особою, довідка про відсутність доходів, надана позивачем висвітлює лише декілька місяців минулого року.

Однак, з огляду на наявність у позивача пятьох неповнолітніх дітей є можливим відстрочити оплату позивачем судових витрат, до винесення судом рішення у цій справі.

Отже суд вважає за необхідне відстрочити позивачу оплату судового збору.

Керуючись ст.82 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відстрочити ОСОБА_1 строк оплати судового збору у сумі 875 грн. 93 коп. по справі за позовом до КЛЕСІВСЬКОЇ ОСОБА_2 Сарненського району Рівненської області про встановлення факту права власності, визнання права власності в порядку спадкування до винесення рішення у цій справі.

Суддя

підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_4