Справа № 355/1958/15-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/1481/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 05.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 07 грудня 2005 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 15 листопада 2015 року має наступну заборгованість: 3642,35 грн. заборгованості за кредитом, 20580,67 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2886,42 грн. заборгованості за пенею та комісією, штраф 1855,47 грн. Просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 28964,91 грн. за кредитним договором б/н від 07 грудня 2005 року.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», не погоджуючись із рішенням Баришівського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що суд першої інстанції не зясував строк дії картки та прийшов до передачасного висновку про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем строку позовної давності, мотивуючи висновки тим, що оскільки відповідачем останній платіж був здійснений 28 вересня 2012 року та саме з вказаного моменту відповідач припинив виконання взятих на себе зобовязань, саме із вказаної дати у позивача виникло субєктивне право на звернення до суду за захистом порушеного права, а позивач із позовом до суду звернувся 07 грудня 2015 року, тобто після спливу трирічного строку зобовязання, строк позовної давності не переривався і відповідач подав до суду заяву про застосування спливу позовної давності.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що згідно поданої заяви відповідач ОСОБА_2 уклав кредитний договір б/н 07 грудня 2005 року та отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Встановлено і відповідачем не заперечується, що Банк виконав взяті на себе зобовязання, надавши відповідачу 07 грудня 2005 року грошові кошти в сумі 4000 грн. шляхом видачі кредитної картки № 100826.

ПАТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження руху коштів по картковому рахунку відповідача надав відповідий розрахунок заборгованості. Так, остання сплата на погашення заборгованості за кредитом в розмірі 1000 грн. здійснена відповідачем 28 вересня 2012 року.

Із матеріалів справи вбачається, що в подальшому ОСОБА_2 взяті на себе за договором обовязки не виконував, в звязку з чим за ним утворилась заборгованість.

Пунктом 9.12 умов до кредитного договору визначено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Згідно п. 3 умов користування платіжною карткою, строк дії картки вказаний на лицьовому боці карти (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. По закінченню строку дії картки відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява тримача про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і за дотримання інших умов продовження, передбачених договором. Замовлені клієнтом картки, в тому числі продовжені з новим строком дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що строк дії кредитної картки грудень 2008 року включено (а. с. 5 зворот).

На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок, згідно якого станом на 15 листопада 2015 року ОСОБА_2 має 3642,35 грн. заборгованості за кредитом, 20580,67 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2886,42 грн. заборгованості за пенею та комісією, штраф 1855,47 грн., а всього 28964,91 грн.

Разом із тим, відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності, вимоги про стягнення місячних платежів, пені і штрафів, право на позов за якими у позивача виникло з першої несплати чергового місячного платежу, оскільки останню проплату відповідачем здійснено у вересні 2012 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14), визначає, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач, звернувшись до суду із позовом в грудні 2015 року, пропустив строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, який закінчується 31 грудня 2008 року.

Колегія суддів відхиляє наданий позивачем доказ у вигляді інформації по картці № 100826, оформленої на імя ОСОБА_2, згідно якої строк закінчення її дії грудень 2012 року.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Позивачем не обґрунтовано, які поважні підстави зумовлюють неподання до суду першої інстанції даного доказу, і яким чином суд першої інстанції мав його врахувати із врахуванням вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує обовязок кожної сторони доказування і подання доказів.

Крім того, сумнів викликають належність та допустимість даного доказу, оскільки із нього неможливо візуально встановити, за домопогою яких технічних засобів його складено (чи є дійсно роздруківка з програми і якої саме, або складена у текстовому редакторі таблиця) і чи він дійсно відображає обєктивні обставини по кредитній картці відповідача.

При цьому доводами апеляційної скарги не спростовано тих обставин, що за змістом заяви ОСОБА_2, заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами складає договір про надання банківських послуг, строк дії кредитної картки грудень 2008 року включено.

Даний доказ наданий позивачем і на його спростування інших доказів не надано.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 29 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_3