Справа № 344/3018/16-ц
Провадження № 22-ц/779/910/2016
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТзОВ «КАВИЦЬКИЙ», ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПП «ІФ-ІНВЕСТ» та ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненими зобовязань за кредитними договорами, визнання припиненою заставу майнових прав, визнання припиненою іпотеку нерухомого майна, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотек та заборону на нерухоме майно та скасування запису в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою земельної ділянки за апеляційною скаргою ТзОВ «КАВИЦЬКИЙ» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2016 року позовну заяву ТзОВ «КАВИЦЬКИЙ», ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПП «ІФ-ІНВЕСТ» та ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненими зобовязань за кредитними договорами, визнання припиненою заставу майнових прав, визнання припиненою іпотеку нерухомого майна, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотек та заборону на нерухоме майно та скасування запису в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою земельної ділянки повернуто позивачу на підставі п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК, оскільки дана справа не підсудна Івано-Франківському міському суду.

У апеляційній скарзі ТзОВ «КАВИЦЬКИЙ» посилається на незаконність ухвали суду.

Судом не було враховано того, що одним з відповідачів у справі є ПП «ІФ-ІНВЕСТ», а тому суду слід було застосувати положення ч.2 ст.109 ЦПК про те, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням та ч. 1 ст.113 ЦПК про те, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Апелянт вважає неправильним посилання суду на розяснення п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" про те, що правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

При цьому судом не враховано того, що у заявленому позові є лише одна вимога про визнання припиненою іпотеки нерухомого майна, а основні позовні вимоги стосуються визнання припиненими кредитних зобовязань.

Крім того, передане в іпотеку нерухоме майно, не було предметом первинних відносин, які виникли на підставі договору кредиту, а лише додаткових договорів застави.

Згідно ч.3 ст.3 ЗУ «Про заставу» від 02.10.1992 року застава має похідний характер від забезпеченого нею зобовязання.

Апелянт також зазначає, що іпотечні договори, крім договору від 06.08.2010 року, які укладені для забезпечення виконання кредитних зобовязань, були укладені 13.05.2010 року, тобто після спливу трьох років з моменту укладення кредитних договорів.

Крім того, подання позовної заяви за місцезнаходженням одного з відповідачів не порушує норми процесуального законодавства.

Просить ухвалу суду скасувати та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представники ТзОВ «КАВИЦЬКИЙ», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «КАВИЦЬКИЙ», ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з позовом до ПП «ІФ-ІНВЕСТ» та ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненими зобовязань за кредитними договорами, визнання припиненою заставу майнових прав, визнання припиненою іпотеку нерухомого майна, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотек та заборону на нерухоме майно та скасування запису в Державному реєстрі іпотек про обтяження іпотекою земельної ділянки.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що нерухоме майно (нежитлові приміщення), яке передано в іпотеку, про припинення якої заявлено позов, знаходиться в м. Києві (шість обєктів нерухомого майна) та в м. Ялті, а земельна ділянка в Обухівському районі Київської області.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови Пленуму від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Оскільки предметом однієї з позовних вимог є право на майно, яке знаходиться в містах Києві, Ялті та Київській області, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що дана справа не підсудна Івано-Франківському міському суду.

Посилання позивача у апеляційній скарзі на те, що у заявленому позові є лише одна вимога про визнання припиненою іпотеки нерухомого майна, а основні позовні вимоги стосуються визнання припиненими кредитних зобовязань, а тому суд безпідставно повернув позовну заяву, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" дано розяснення про те, що перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, розширеному тлумаченню не підлягає. Правила виключної підсудності діють також у випадку пред'явлення кількох позовних вимог, пов'язаних між собою, якщо на одну з них поширюється виключна підсудність.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду про повернення позовної заяви позивачу постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТзОВ «КАВИЦЬКИЙ» відхилити, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 11 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5