АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/988/16 Доповідач: Капітан І.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоКапітан І.А.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Радченка С.В.,
секретарСікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 січня 2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцетраль» до ОСОБА_5 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцетраль»(далі - Товариство) звернулося до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Товариство зазначало, що ОСОБА_5 отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1, і між ними склалися договірні відносини з приводу надання зазначених послуг. Оскільки ОСОБА_5 неналежним чином виконував зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим, за період з листопада 2007 року по вересень 2014 року утворилася заборгованість в розмірі 1 024,15 грн., Товариство просило суд стягнути з ОСОБА_5 цю заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16 січня 2015 року позов задоволено. Вирішено:

- стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства 1 024,15 грн. в рахунок боргу за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання за період з листопада 2007 року по вересень 2014 року включно;

- стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства 243,60 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,вважаючи рішення суду першої незаконним та таким, що ухвалено з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Письмових заперечень на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_5, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності передбачених ст.ст.66-68 ЖК України та ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання у визначеному Товариством розмірі.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду і вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає Товариство.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_5, у період з листопада 2007 року по вересень 2014 року оплату наданих позивачем послуг належним чином не здійснював, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 1 024,15 грн. (а.с.7).

У зв'язку з неналежною оплатою відповідачем наданих йому послуг, у квітні 2014 року за заявою Товариства Суворовським районним судом м. Херсона було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання у період з листопада 2007 року по лютий 2014 року в розмірі 1 912,80 грн. грн. Ухвалою того ж суду від 27 травня 2014 року зазначений судовий наказ було скасовано (а.с.6).

Відповідно до положень ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті послуг за постачання теплової енергії за період з листопада 2007 року по вересень 2014 року в сумі 1 024,15 грн., оскільки обов'язок ОСОБА_5 сплачувати за послуги з теплопостачання передбачений законодавством, що регулює виниклі правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, про яку він був позбавлений заявити в суді першої інстанції у зв'язку з заочним розглядом справи, колегією суддів до уваги не приймаються виходячи з наступного.

Відповідач, до винесення заочного рішення у справі судом першої інстанції, заяви до суду про застосування позовної давності не подавав. Така заява була подана до суду першої інстанції 11 січня 2016 року при зверненні з заявою про перегляд заочного рішення (а.с.28-29) та до апеляційного суду.

Виклик відповідача в судове засідання здійснювався судом першої інстанції відповідно до вимог процесуального закону за зареєстрованим місцем проживання шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцію, але вручення цих повісток виявилось неможливим, оскільки адресат за залишеними йому повідомленнями пошти не з'являвся (а.с.14,16-18,22-23,30).

З матеріалів справи вбачається що, відповідач був обізнаний про наявність заборгованості за послуги з теплопостачання, оскільки звертався з заявою про скасування судового наказу. Розмір заборгованості підтверджується наданим Товариством відповідним розрахунком і відповідачем по справі, у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не спростований.

Разом з тим, законом надано відповідачу право на застосування строку позовної давності .

За змістом ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки ст. 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року в справі №6-780цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо застосування строків позовної давності, як і інші доводи, колегією суддів не приймаються до уваги як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.А.Капітан

Судді: Л.І.Вербицька

С.В.Радченко