АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/76/15-ц
Справа №22-ц/791/632/2016 Головуючий в І інстанції: Кусік І.В.
Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року березня місяця 17 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

Кутурланової О.В.

Секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, зазначаючи, що між сторонами 21.02.2014 року був укладений попередній договір до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за № 179. Згідно умов вищезазначеного договору ОСОБА_2 зобов'язався у майбутньому зібрати всі необхідні документи та продати ОСОБА_3 будинок та земельну ділянку площею 0.2277 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за ціною 140563,20 грн. Позивач передала відповідачу грошові кошти у сумі 43926,00 грн. у якості авансу, та сторони домовилися про сплачення залишкової суми при підписанні основного договору купівлі-продажу. 23.12.2014 року та 20.01.2015 року було направлено ОСОБА_2 пропозиції про укладення договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, у відповідь відповідач повідомив, що позивачу необхідно сплатити при укладанні договору купівлі-продажу 11000 дол. США, а також про те, що ОСОБА_2 змінює умови договору та визначає нову ціну житлового будинку та земельної ділянки в сумі 215000 грн. У зв'язку із наведеним позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 87852 грн. та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, якою просив суд стягнути з відповідача на користь позивача сплачений аванс з урахуванням індексу інфляції в сумі 56093,50 грн., штраф в розмірі 43926,00 грн., 3 % річних в розмірі 1317,78 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аванс-43926,00 грн. та штраф 43926,00 грн.,а всього 87852,00 грн. та судові витрати у сумі 878,52 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог прийшов до зазначеного висновку з підстав передбачених законом з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно попереднього договору до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 21 лютого 2014 року, відповідач зобов'язався у строк до 30 грудня 2014 року зібрати всі необхідні документи та продати позивачці житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2277 га по АДРЕСА_1

За умовами вищевказаного договору вартість житлового будинку та земельної ділянки становить 140563,20 грн., що на день укладення договору складало 16000 дол. США.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, згідно п.13 попереднього договору, ОСОБА_3 (покупець) передала відповідачу (продавцю) суму у розмірі 43926 грн. як аванс у розрахунок наступного договору купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно до п.14 попереднього договору сторони домовилися, що сума у розмірі 96637,20 грн., еквівалентна 11 тис. дол. США буде сплачена покупцеві при підписанні основного договору купівлі-продажу.

Згіднодо положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно із вимогами ч.2 ст.635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, пунктом 16 попереднього договору встановлено, що у разі, якщо продавець відмовлятиметься від укладення договору купівлі-продажу у визначений термін та на вищезазначених умовах, незалежно від його вини, він повинен сплатити штраф у розмірі 100 % від суми авансу, переданого за попереднім договором.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 ЦК України звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства у цивільних відносинах не застосовується.

На думку колегії суддів, з огляду на вищевикладене,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми авансу та штрафу, що передбачено умовами ч.2 ст.635 ЦК України та п.16 договору, оскільки розрахунки між учасниками правочину згідно законодавства України мають вестися лише у гривні, як національній валюті. Так як відповідач наполягав на розрахунку з ним саме в іноземній валюті - в доларах США, що є неприйнятним з позиції закону і посилання на звичай ділового обороту в даному випадку є хибним і не відповідає вимогам ст.533 ЦК України, при цьому вказівка у спірному договорі про конвертацію суми грошових коштів по відповідному курсу валют на день укладення договору, не може вказувати про те, що валюта виконання грошового зобов'язання встановлена у іноземній валюті. Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ці вимоги відповідача вказують на відмову продавця від укладення договору купівлі-продажу за обумовленими попереднім договором умовами, тобто на його ухилення від укладання договору купівлі-продажу, незважаючи на те, що він, у призначений час - 30.12.2014 року знаходився у нотаріальній конторі.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання представника позивача на ст. 625 ЦК України, як на підставу вимоги виплати відповідачем на користь позивача сплаченого авансу з урахуванням індексу інфляції, штрафу та 3 % річних та обґрунтовано вважає їх хибними, оскільки за положеннями п.1 договору відповідач не брав на себе грошового зобов'язання, а згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми .

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції з підстав передбачених законом зазначив у рішенні, що представник позивача у своїх розрахунках помилково зазначив період прострочення зобов'язання фактично з моменту укладання угоди з 21.02.2014 року, оскільки на підставі п.1 попереднього договору між сторонами від 21 лютого 2014 року строк виконання зобов'язання зазначено - 30.12.2014 року.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції з підстав передбачених законом прийшов до висновку, що відповідач ухилився від укладення договору, передбаченого попереднім договором та обґрунтовано прийшов до висновку, що відповідач повинен повернути позивачу сплачений йому аванс у розмірі - 43926 грн., а також штраф, передбачений п.16 попереднього договору від 21 лютого 2014 року у розмірі - 43 926 грн.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача індексу інфляції, а також 3% річних.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, з підстав передбачених законом дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача з відповідача моральної шкоди у розмірі - 10 000 грн. та обґрунтовано зазначив на відсутність належних доказів, які б вказували на наявність у позивача моральних страждань з вини відповідача.

Судові витрати, згідно до вимог ст.88 ЦПК України обґрунтовано стягнуто з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.88,303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий А.Л. Борко

Судді В.О. Бездрабко

О.В. Кутурланова