У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК-ЛТД» до ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі поновленим та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК-ЛТД» на рішення Володарського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК-ЛТД» (далі - ТОВ «ФК-ЛТД») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що з 26 жовтня 2009 року по 26 жовтня 2014 року за договором оренди від 05 серпня 2009 року користувалося земельною ділянкою площею 2,867 га, яка належить ОСОБА_3, та виконувало всі обов'язки за договором, проте відповідач від укладання додаткової угоди про поновлення вказаного договору відмовляється.

Посилаючись на вказані обставини, просило визнати договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,867 га, укладений 05 серпня 2009 року між ним та відповідачем, поновленим на той самий строк, на тих самих умовах, які були передбачені договором, та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо укладення додаткової угоди про поновлення вказаного договору.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «ФК-ЛТД», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що оскільки права і законні інтереси позивача після закінчення строку дії спірного договору оренди не порушені, то не підлягають захисту в обраний ним спосіб.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельних ділянок загальною площею 2,867 га, які розташовані на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області.

05 серпня 2009 року між ТОВ «ФК-ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі строком на п'ять років, починаючи з дня його державної реєстрації, яка була здійснена 26 жовтня 2009 року.

Договором від 15 листопада 2012 року до зазначеного договору внесено зміни та доповнення. Рішенням Володарського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року у справі № 364/662/15-ц вказаний договір визнано недійсним. Дане рішення набрало законної сили 16 червня 2015 року.

09 червня 2015 року ТОВ «ФК ЛТД» направило на адресу відповідача лист з повідомленням про вручення про намір поновити договір оренди землі разом з примірниками додаткової угоди про поновлення договору оренди, у якому просило ОСОБА_3 підписати та надіслати протягом 3-х робочих днів з моменту отримання даного листа на поштову адресу ТОВ «ФК-ЛТД» всі три примірники додаткової угоди про поновлення договору оренди для проведення державної реєстрації. А після проведення державної реєстрації ТОВ «ФК-ЛТД» зобов'язалося один примірник додаткової угоди про поновлення договору оренди передати відповідачу.

19 червня 2015 року відповідачем надіслано лист-повідомлення на адресу ТОВ «ФК-ЛТД» про заперечення у поновленні договору оренди землі, який товариство отримало 02 липня 2015 року (а. с. 54).

Обґрунтовуючи підстави позову, ТОВ «ФК-ЛТД» посилалось на те, що після закінчення строку дії договору оренди землі, який закінчився 26 жовтня 2014 року, орендар продовжує користуватися належними ОСОБА_3 земельними ділянками та виконувати всі обов'язки за договором. З 25 жовтня по 27 листопада 2014 року на адресу ТОВ «ФК-ЛТД» не надходило жодних листів-повідомлень від ОСОБА_3 про заперечення у поновленні договору оренди землі. Посилаючись на приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі», просило задовольнити позов.

Пунктом 8 договору оренди землі передбачалося, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у ч. 1 ст. 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2-5 цієї статті).

Так, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

У той же час у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що протягом місяця після закінчення дії договору оренди землі від 05 серпня 2009 року, тобто після 26 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» на адресу ТОВ «ФК-ЛТД» надсилав повідомлення про відсутність наміру на продовження договору оренди землі та заперечував проти користування позивачем його землею.

Направлення ОСОБА_3 на адресу ТОВ «ФК ЛТД» після 27 листопада 2014 року повідомлення від 19 червня 2015 року про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки, яке отримане позивачем 02 липня 2015 року, не створює будь-яких прав та обов'язків для сторін у розумінні ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди на зазначене уваги не звернули, з характером спірних правовідносин та нормою права, яка їх регулює, не визначилися, належної оцінки встановленим обставинам та доказам не надали та не перевірили, чи настали обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» свідчать про поновлення договору оренди землі на новий строк.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому постановлена у справі ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК-ЛТД» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 листопада 2015 року скасувати, справу направитии на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

О. В. Попович