Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/119/16-ц

Провадження №2/377/100/16

31 березня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., сторони не явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - про визнання права на спадкове майно, -

УСТАНОВИВ:

17 лютого 2016 року до суду звернулась позивачка з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила визнати за нею право власності на успадковане майно, що залишилося після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Славутичі Київської області, у вигляді ? частки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної сумісної власності у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 24-пр. від 25.01.1999 року, та зареєстрованого 17 січня 2000 року за реєстраційним № 428/30 (Дублікат Свідоцтва про право власності на житло виданий на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради Київської області від 03.02.2014 року за НОМЕР_1.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_4 нею фактично було прийнято спадщину - у розмірі 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 Проте, вона позбавлена можливості оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку через нотаріуса на спадкове майно у вигляді 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, що належала за життя ОСОБА_4, в зв,язку з тим, що вона надала до нотаріуса для оформлення спадщини дублікат свідоцтва про право на житло, який був зареєстрований у Реєстраційній службі Славутицького міського управління юстиції Київської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2015 року, не зареєстровано право власності ОСОБА_4, на частку вищевказаної квартири, оскільки відповідно до п.4.18 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 року за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз,яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, іншим шляхом ніж в судовому порядку, вона не має можливості захистити право на спадщину у вигляді вищевказаної частки житлового приміщення.

У судове засідання позивачка та відповідачі не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову відповідачами в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 26 січня 1986 року відділом ЗАГСу Чернігівського міськвиконкому УРСР, копія якого долучена до справи, ОСОБА_4, та ОСОБА_1, 26 січня 1986 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 94. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_4, дружині ОСОБА_1.

Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_2, та син ОСОБА_3, які вже є повнолітніми. 22 вересня 2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області між дочкою ОСОБА_2, та ОСОБА_7, був зареєстрований шлюб, у зв,язку з чим дочка змінила прізвище на ОСОБА_2.

Відповідно до розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» за № 24-пр від 25 січня 1999 року на склад сім,ї: чоловік позивачки - ОСОБА_4, позивачка-ОСОБА_1. та їх діти: ОСОБА_2 і ОСОБА_3. було передано у спільну сумісну власність житлове приміщення у вигляді 3-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підтвердження чого було надано Свідоцтво про право власності на житло від 25.09.1999 року. Права спільної сумісної власності на вищевказану квартиру було зареєстровано 17 січня 2000 року в реєстровій книзі № 57-09-28/5-76 за інвентарним № 428/30.

Згідно свідоцтва про смерть від 04 березня 2015 року серії НОМЕР_2, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 49 років .

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі АМВ 705099 вбачається, що державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори зареєстровано спадкову справу за номером 57421082, спадкодавцем в якій є ОСОБА_4.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як видно із матеріалів спадкової справи № 46/2015 ОСОБА_4, заповіту не залишав. Отже, його спадкоємцями по закону першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України являється його дружина ОСОБА_1, діти - ОСОБА_2, ОСОБА_3, та батьки чоловіка - ОСОБА_8, ОСОБА_9 Син ОСОБА_3, та батьки чоловіка позивачки ОСОБА_8 та ОСОБА_9,. відмовилися від прийняття спадщини у строк та порядку, передбаченому законом.

07 травня 2015 року позивачкою була подана заява про прийняття спадщини до державного нотаріуса Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, на підставі якої відкрито спадкову справу.

14 травня 2015 року від ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надійшли заяви до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу про відмову від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті їх синаОСОБА_4 .

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4, залишилося спадкове майно у вигляді належної йому разом з позивачем на праві спільної сумісної власності частки житлового приміщення - 3-х кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на праві приватної спільної сумісної власності у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 24-пр. від 25.01.1999 року, та зареєстрованого 17 січня 2000 року за реєстраційним № 428/30.

04 листопада 2015 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної конторою Київської області посвідчено між позивачкою - ОСОБА_1, та її дочкою - ОСОБА_2, договір про поділ спадщини, який був зареєстрований в реєстрі за № 1566. За даним договором в порядку розподілу спадщини до позивачки переходить право власності на частку спадкодавця у їх приватизованій квартирі за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов,язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Права та обов,язки особи, які не входять до складу спадщини, перелічені у ст.1219 ЦК України.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного Законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, право власності на спадкове майно визнається в судовому порядку.

Враховуючи п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач, фактично прийнявши спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, не змогла отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна у розмірі ? частки квартири АДРЕСА_1, оскільки ними було втрачено оригінал Свідоцтва про право власності на житло від 25 січня 1999 року.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, позивач має право на отримання у власність в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , на спадкове майно у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1, право власності на успадковане майно, що залишилося після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Славутичі Київської області, у вигляді ? частки нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві спільної сумісної власності у відповідності до Свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» № 24-пр. від 25.01.1999 року, та зареєстрованого 17 січня 2000 року за реєстровим № 428/30 (Дублікат Свідоцтва про право власності на житло виданий на підставі рішення виконкому Славутицької міської ради Київської області від 03.02.2014року за НОМЕР_1.

Копію рішення направити сторонам для ознайомлення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Т. О. Малишенко