Справа №690/150/16-ц
Провадження №2/690/91/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м.Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Мельник С.В.

розглянувши під час попереднього судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3, яка померла 28 квітня 2000 року, актовий запис про смерть №102, посилаючись на те, що 28 квітня 2000 року померла ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. 06 червня 1997 року, ОСОБА_3 заповіла вказану квартиру позивачу. В установлений законом термін позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала перелік документів необхідних для прийняття спадщини. Однак до цього часу оформити спадщину вона не має змоги, оскільки відповідач є власником другої половини квартири, її до квартири не пускає, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач позовні вимоги визнала повністю та не заперечує проти задоволення вказаного позову.

Суд заслухавши сторони, які просять дану справу розглянути під час попереднього судового засідання та вивчивши письмові докази, вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

28 квітня 2000 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). ОСОБА_3 заповідала 1/3 частину належної їй на праві особистої власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Снурнікова), вказаний факт підтверджується заповітом від 06 червня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Ватутінської міської нотаріальної контори (а.с.6). В установлений законом термін позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак до цього часу оформити спадщину вона не має змоги, оскільки відповідач є власником другої половини квартири, позивача до квартири не пускає, посилаючись на те, що вона поховала ОСОБА_3.

З огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Заповіт повинен бути укладений письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. (ст.541 ЦК УРСР).

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідним визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_3, яка померла 28 квітня 2000 року, актовий запис про смерть № 102.

На підставі ст.524, 525 ЦК УРСР 1963року та керуючись ст.10, 88, 130, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_3, яка померла 28 квітня 2000 року, актовий запис про смерть № 102.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.А.Здоровило