Номер провадження: 22-ц/785/1569/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкін А.П.

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в рахунок погашення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору нікчемним та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року, -

встановила:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в рахунок погашення боргу і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.03.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики ,за яким ОСОБА_3 отримав позику у розмірі 5000 гривень строком повернення до 01.12.2014 року , проте свої зобовязання не виконав , позику не повернув. 05.01.2015 року ОСОБА_4 виступив поручителем ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 та зобовязався розрахуватися замість ОСОБА_3 до 19.01.2015 року та в якості гарантії виконання зобовязань надав позивачу витяг з державного реєстру прав власності на житловий будинок № 45 по вул.Приморській в м.Білгород-Дністровському Одеської області.

Позивач остаточно просив суд :

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 5 000 гривень ;

- звернути стягнення на нерухоме майно, а саме на будинок № 45 по вул. Приморській в м. Білгород-Дністровському, який належить ОСОБА_4М.(а.с.20).

У лютому 2015 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору нікчемним та визнання права власності і в обґрунтування зустрічних позовних вимог посилався на те, що договір поруки між ним та ОСОБА_2 не був укладений, а намагання останнього привласнити собі будинок № 45 по вул. Приморській лише порушує майнові права ОСОБА_4

ОСОБА_4 просив суд :

- визнати нікчемним укладений в усній формі договір поруки між ним та ОСОБА_2 05.01.2015 року про поруку за боргом ОСОБА_3;

- визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А» по вул. Приморській, 45 в м. Білгород-Дністровському Одеської області, житловою площею 225,02 кв.м.

Рішення ухвалено у відсутність сторін .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 000 гривень.

В решті позову відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 45 по вул. Приморській в м. Білгород-Дністровський Одеської області, який в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 533,1 кв.м., житловою площею 225,02 кв.м., гаражу літ. «Б», гаражу літ. «В».

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка не брала участі у справі , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині визнання за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 45 по вул.Приморській в м.Білгород-Дністровський Одеської області з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи первісний позов ОСОБА_2 виходив з того, що ОСОБА_2 набув право вимоги за договором позики , оскільки ОСОБА_3 своїх зобовязань по поверненню позики у визначений сторонами строк не виконав.

Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_6, суд першої інстнації всупереч до вимог ст. 215 ЦПК України рішення не вмотивував.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.03.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики ,за умовами якого ОСОБА_3 отримав позику у розмірі 5000 грн. ,строком повернення до 01.12.2014 року (а.с.4).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріали справи не містять докази виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань по погашенню позики.

Суд першої інстанції вірно стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 5000 грн.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на будинок № 45 по вул. Приморській в м. Білгород-Дністровському, який належить ОСОБА_4 вірно виходив з безпідставності таких вимог та нікчемності такого правочину.

Суд першої інстанції задовольняючи частково зустрічний позов та визнавши за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 45 по вул. Приморській в м.Білгород-Дністровський Одеської області рішення , всупереч до вимог ст. 215 ЦПК України , не вмотивував.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва від 07.08.2014 року ,виданого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу,Одеської області ОСОБА_7, відповідачу ОСОБА_4 належить на праві приватної власності нежитлові будівлі, що знаходяться у місті Білгород-Дністровський під номером 45 ,загальною площею 609,0 кв.м. та в цілому складаються з приміщення контори літ «А», загальною площею 533,1 кв.м.,приміщення гаражу літ. «Б», загальною площею 38,7 кв.м., оглядова яма літ. «б», загальною площею 3,3 кв.м., приміщення гаражу літ. «В», загальною площею 30,4 кв.м., оглядової ями літ. «в», загальною площею 3,5 кв.м., що розташовані на земельній ділянці розміром 3283 кв.м., яке ОСОБА_4 придбав у ВАТ «Імені 28 червня» (а.с.31).

ОСОБА_8 , звертаючись до суду з зустрічним позовом та заявляючи позовні вимоги про визнання за позивачем право власності на житловий будинок літ. «А» по вул.Приморський, 45 в м.Білгород-Дністровський ,Одеської області не навів обгрунтування заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах ,що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Матеріали справи не містять , а ОСОБА_4 всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані , докази наявності житлового будинку літ. «А» ,загальною площею 225,02 кв.м. по вул.Приморський, 45 в м.Білгород-Дністровський ,Одеської області.

Матеріали справи не містять , а позивачем не надані докази здійснення дій по реконструкції нежитлових приміщень ,що належать ОСОБА_4 та розташовані по вул.Приморський, 45 в м.Білгород-Дністровський ,Одеської області в житловий будинок та постановлення відповідного рішення Білгород-Дністровською міською радою щодо переводу нежитлових приміщень в житлові .

Матеріали справи не містять докази отримання ОСОБА_4 декларації про початок робіт та докази реєтрації декларації про введення житлового будинку в експлуатацію.

Крім того, відповідно до рішення Білгород-Дністровської міської ради від 18.12.2014 року № 1149-VI ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0039 га.,за адресою : м.Білгород-Дністровський ,вул. Приморська ,47-а,для будівництва індівідуального гаражу (а.с.73).

Виходячи з доводів апеляційної скарги вбачається, що гараж літ. «В», що знаходиться по вул.Приморський, 45 в м.Білгород-Дністровський ,Одеської області є спірним та ОСОБА_5 оскаржує його належність ОСОБА_4

З врахуванням вищенаведеного ,у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання за позивачем право власності на житловий будинок літ. «А» по вул.Приморський, 45 в м.Білгород-Дністровський ,Одеської області .

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню , а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині визнання за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 45 по вул.Приморській в м.Білгород-Дністровський Одеської області .В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 270 грн. , сплачений ОСОБА_5 при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок №45 по вул.Приморській в м.Білгород-Дністровський Одеської області і в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок №45 по вул.Приморській в м.Білгород-Дністровський Одеської області відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 270 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11