провадження 6/201/128/2016
УХВАЛА

30 березня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та виправлення помилки у виконавчому листі по цивільній справі за позовом цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 серпня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 25 листопада 2015 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з позивача на його користь понесених останнім судових витрат.

04 грудня 2015 року по справі ухвалено додаткове рішення суду.

УДКСУ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області 23 березня 2016 року звернулося до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та виправлення помилки у виконавчому листі.

Сторони та інші заінтересовані особи судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд на підставі ч. 3 ст. 369 ЦПК України суд вважає можливим розглядати вказане питання за відсутності цих осіб.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши представлені і добуті докази, суд вважає цю заяву не підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат відмовлено. Додатковим рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 487 гривень 20 коп віднести за рахунок держави; компенсовано ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати у вигляді витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень. В задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_2 відмовлено. Вказані вище рішення у встановленому законом порядку набрали законної сили, в звязку з чим за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист; також слід зазначити, що виданий виконавчий лист відповідає вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» і вказаний виконавчий лист не було видано помилково; існує обовязок боржника, так як він не був припиненим чи добровільно виконаний боржником чи іншою особою.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже зазначеними рішеннями суду встановлено і не потребує доказування те, що судом було компенсовано ОСОБА_2 за рахунок держави судові витрати у вигляді витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень., а отже це рішення повинно бути виконаним шляхом передбаченим законодавством України.

Також з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою суд вважає, що зава стосовно вимог про виправлення помилки у виконавчому листі щодо боржника, оскільки при видачі виконавчого документа по цій справі зазначеним судом не було допущено помилок при його оформленні та видачі стосовно вказаного. Крім того судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в судових рішеннях по справі не було допущено описок чи арифметичних помилок, також слід зазначити, що при будь-якому доповненні рішення суду чи виконавчого листа виданого на підставі рішення суду у вказаному судовому рішенні буде змінено його зміст та внесено нові данні, але слід звернути увагу, що в п. 19 постанови № 14 Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його прав осудності. Виходячи з зазначених обставин, судом не було допущено помилок, при оформленні або видачі виконавчого листа, а тому з урахуванням вищевикладеного не може суд прийняти до уваги можливі наполягання заявника на його заяві, оскільки останнє спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджено.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що заява не підлягає задоволенню ні повністю, ні в частині.

Не може суд прийняти до уваги позицію заявника викладену у заяві стосовно наполягання на своїх вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

На даний момент вказане рішення суду знаходиться на виконанні і підлягає виконанню. За таких обставин відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню або виправлення помилки у виконавчому листі.

Таким чином суд вважає, що вимоги заяви в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 293, 369 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та виправлення помилки у виконавчому листі по цивільній справі за позовом цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та витрат відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -