Номер провадження: 22-ц/785/2410/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 діючого в інтересах ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4 Сервіс ЛТД про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року, -

встановила:

В жовтні 2015 року представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 повернуто стягувачу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали про передачу питання про прийняття заяви про видачу судового наказу на новий розгляд з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про видачу судового наказу , суд першої інстанції, посилаючись на положення ч.3 ст.121 ЦПК України виходив з того,що справа не підсудна Кілійському районному суду Одеської області.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з наступного.

З матеріалів справи вбачається , що 26.10.2015 року представник ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3 ,звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованної, але невиплаченої заробітної плати.

Звертаючись до Кілійського районного суду Одеської області з заявою, представник ОСОБА_2 посилався на положення ч.1 ст. 110 ЦПК України (а.с.1-2).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорта заявника ОСОБА_5, заявник зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1, буд.№ 4 «Е»,кв. 49 (а.с.8).

Місцем реєстрації відповідача ,заявником зазначена адреса : м.Кіпр,м.Лімассол,вул.Кринон,16 ,юридична адреса представника компаниї в Україні : м.Херсон,Спартаковський пров.,№ 17.

Згідно зі ст. 97 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Ст. 109 ч. 2 ЦПК України встановлено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч.2 ст.106 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

За ст. 110 ч. 14 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 114 цього Кодексу.

Коли заява не підсудна цьому суду, то вона повертається заявнику на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

За вимогами ж ст. 98 ч. 2 п. 2 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено імя (найменування) заявника та боржника, їхнє місце проживання або місцезнаходження.

У поданій представником ОСОБА_2 заяві стосовно сторін спору зазначено:

-«Заявник: ОСОБА_3 реєстрація: буксира LIMILESS» (ІМО № 9517674, прапор Молдова), адреса для листування: 73000, м. Херсон, вул.Благоєва,буд.№4 «Е»,кв.49»;

-«Боржник: Camelot Freight Service ltd … ОСОБА_6: 3110, Кипр, м. Лімассол, вул. Кринон, 16».

Тобто, у вказаній заяві ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 не зазначено місце проживання або місцезнаходження заявника ОСОБА_3, що є обовязковим в силу положень ст. 98 ч. 2 п. 2 ЦПК України.

За відсутності зазначення у заяві ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 місця проживання або місцезнаходження заявника ОСОБА_3 ця заява є неналежно оформленою і оскільки вона не відповідає вимогам ст. 98 (форма і зміст заяви про видачу судового наказу) ЦПК України судом до неї мали бути застосовані положення ст. 98 ч. 6 ЦПК України щодо застосування положень ст. 121 ЦПК України шляхом постановлення ухвали про залишення вказаної заяви без руху для усунення вказаних недоліків у встановлений судом строк.

Крім того, підстави для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу чи її повернення регламентовані ст. 100 ЦПК України, з урахуванням яких суд має вирішувати питання щодо прийняття заяви про видачу судового наказу.

Оскільки ж судом вказану заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 не було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків заяви, зокрема, щодо зазначення в ній місця проживання або місцезнаходження заявника ОСОБА_3, то до зазначення самим заявником даних про його місцепроживання/місцезнаходження вирішення питання щодо підсудності заяви навіть за витребуваних за ініціативою суду даних про місце реєстрації ОСОБА_3 є передчасним.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції порушив встановлений законом порядок при вирішенні питання щодо прийняття заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, та передчасно прийшов до висновку про повернення цієї заяви заявнику.

Відповідно ж до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин вказана ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання повязаного з прийняттям заяви представника ОСОБА_3- ОСОБА_2, про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, на новий розгляд з урахуванням положень ст. 100 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу , що вимога представника ОСОБА_2 зазначена в апеляційній скарзі про постановлення рішення, яким задовольнити заяву про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, не заслуговує на увагу , оскільки це питання не відноситься до повноважень апеляційної інстанції за результами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення вказаної заяви з підстав недотримання правил підсудності, а відноситься до компетенції суду першої інстанції при розгляді заяви по суті.

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з передачею питання про прийняття заяви представника ОСОБА_2 про видачу судового наказу на новий розгляд .

Керуючись ст. ст. 307 ч. 2 , 312, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 04 грудня 2015 року скасувати.

Питання про прийняття заяви представника ОСОБА_3-ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, передати до Кілійського районного суду Одеської області на новий розгляд .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8