АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/416/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівКачана О. В. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович - Литвин Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ПАТ КБ "ПриватБанк", який підтримав доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості.

Позивач посилався на те , що відповідно до укладеного договору № 64/08 від 17.04.2008 року про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 отримала кредитний ліміт у розмірі 250034 грн. з відсотковою ставкою відповідно до п.п. А.6, А.7 договору та строком виконання зобов'язань (термін повернення кредиту) 18.04.2013 року.

Відповідно до п. 4.1. договору за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1. договору позичальник сплачує відсотки за користування кредитом, зазначені у п. А.6 договору.

Відповідно до п. 4.2. договору при порушенні клієнтом зобов'язань, передбачених п.п.1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1. договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом, зазначені у п. А.7.

Відповідно до п. 5.1. договору при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань за сплатою відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2., 4.1., 4.2., 4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.5., 4.4., 4.5., 4.6., клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 5.8. договору у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до суду, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за формулою: 1000,00 грн. + 5% від суми позову.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_6 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_6 станом на 02.04.2015 року має заборгованість - 705768,85 грн., яка складається з наступного:

- 214796,04 грн. - заборгованість за кредитом;

- 256997,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 207136,19 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 26839,13 грн. - комісія.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2009 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 було стягнуто заборгованість за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року у розмірі 277877,08 грн., з яких: 250034,00 грн. - заборгованість за кредитом; 23508,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1218,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 3116,93 грн. - комісія.

Отже, заборгованість до стягнення становить 487286,22 грн..

Крім того, зобов'язання за кредитним договором забезпечене договорами поруки № ДП 1-64/08 від 18.04.2008 року, № ДП 2-64/08 від 18.04.2008 року та № ДП 3-64/08 від 18.04.2008 року, які укладені з поручителями (відповідачами) ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідача ОСОБА_6

Згідно п. 1. договорів поруки предметом є надання поруки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 перед банком, за виконання ОСОБА_6 всіх своїх обов'язків за договором № 64/08 від 17.04.2008 року.

Претензія, що була направлена на адресу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відповідно до п. 2. договорів поруки, була залишена без задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 1054 ЦК України, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 64/08 від 17.04.2008 року у розмірі 487286,22 грн., з яких: 233489,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 205918,10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 23722,20 грн. - комісія; 1000,00 грн. штраф (фіксована частина); 23156,48 грн. - штраф (5% від суми позову) та судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2015 року в позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до відповідачів задоволити у повному обсязі.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

По справі встановлено, що у відповідності до укладеного договору № 64/08 від 17.04.2008 року про надання кредиту у вигляді відновлюваної кредитної лінії ОСОБА_6 отримала кредитний ліміт у розмірі 250034,00 грн. з відсотковою ставкою відповідно до п.п. А.6, А.7 Договору та строком виконання зобов'язань (термін повернення кредиту) 18.04.2013 року (ар.спр. 24-27).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит.

Достовірно встановлено, що кредитні кошти відповідачка отримала, а свої зобов'язання щодо повернення кредиту повністю не виконала, порушивши умови договору. В зв'язку з цим 02.11.2009 року рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси було достроково стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 277877,08 грн., з яких: 250034,00 грн. - заборгованість за кредитом; 23508,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1218,09 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 3116,93 грн. - комісія.

Таким чином, мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості з відповідачів, а відтак, графік погашення кредиту був змінений, з чим погодилися сторони, строк кредитного договору закінчився, але між сторонами існують невиконані зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як зазначив суд, згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 -116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

По справі встановлено, що боржник ОСОБА_6, яка являється фізичною особою - підприємцем, заперечуючи проти позову по даній справі, просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" , правильно вказуючи, що відповідно до ч. 1ст. 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідачка ОСОБА_6, посилаючись на те, що позивач змінив строк дії кредитного договору, змінив графік повернення кредиту, а саме достроково вимагав повернення всіх платежів в строк до 01.04.2009 року, то вважала, що саме з 02.04.2009 року почався перебіг строку позовної давності щодо всієї суми заборгованості по кредитному договору. Тобто нарахування будь - яких процентів, комісій, штрафів, пені є незаконними після 01.04.2009 року, і з цієї дати по 02.07.2015 року (дата пред'явлення банком позову до суду) пройшло більше 5 років.

Проте, відповідачка не врахувала , що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2009 року позовні вимоги ЗАТ КБ «Приватбанк» були задоволені, і стягнуто солідарно з приватного підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року станом на 01.04.2009 року в сумі 277877,08 грн., та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» судові витрати по сплаті держмита в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн..

А рішення апеляційного суду Черкаської області від 03 липня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м Черкаси від 02 листопада 2009 року було скасовано лише в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ЗАТ «КБ» Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року та ухвалене в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ЗАТ «КБ» Приватбанк» в особі філії «Черкаське головне регіональне управління» до ОСОБА_7 відмовлено.

В решті рішення суду залишене без змін.

Наведене свідчить про те, що строк позовної давності був перерваний, після чого з дати ухвалення рішення апеляційним судом 03.07.2014 року строк позовної давності, який, до речі, згідно п.5.7 кредитного договору від 17.04.2008 року передбачений у 5 років, почав перебіг заново (ст..264 ЦК України) (арк. спр. 26; 45-46; 85-86).

За таких обставин заява боржника ОСОБА_6 щодо застосування строків позовної давності не підлягає до задоволення.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що на 02.04.2015 року в зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року заборгованість відповідачки ОСОБА_6 становить 705 768, 85 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом (простроченої) в сумі 214 796, 04 грн.;

- заборгованості по процентам за користування кредитом (простроченої) в сумі 256 997,49 грн.;

- заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (простроченої) в сумі 207 136, 19 грн.;

- заборгованості по комісії (простроченої) в сумі 26 839, 13 грн. (арк. спр. 28-37 наведений розрахунок заборгованості відповідачки ОСОБА_6 за вказаним договором).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2009 року по справі за позовом ЗАТ «КБ» Приватбанк» в особі філії «Черкаське головне регіональне управління» до ПП ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто солідарно з приватного підприємця (ПП) ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 на користь ЗАТ «КБ»Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №64/08 від 17 квітня 2008 року в сумі 277 877, 08 грн., яка складається з:

- поточної заборгованості по кредиту в сумі 250034,00 грн.;

- заборгованості по простроченим процентам в сумі 22 753,79 грн.;

- заборгованості по нарахованим процентам в сумі 754, 27 грн.;

- заборгованості по простроченій щомісячній комісії 3016,91 грн.;

- заборгованості по нарахованій щомісячній комісії в сумі 100,02 грн.;

- загальної заборгованості по сплаті пені в сумі 1218,09 грн.

Стягнуто з ПП ОСОБА_6 на користь ЗАТ «КБ» Приватбанк» судові витрати по сплаті держмита в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (ар. спр. 45-46).

Відповідно до роз'яснень в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України (ВССУ) з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Отже, наявність рішення суду про стягнення заборгованості з відповідачів не є перешкодою для звернення позивача до суду з метою стягнення сум, які були нараховані після винесення рішення суду, яке не було виконане відповідачами.

Враховуючи вищенаведене роз'яснення Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5, позивач відрахував від суми заборгованості по процентам за користування кредитом на 02.04.2015 року суму заборгованості по процентам за користування кредитом, стягнуту за вищезазначеним рішенням суду від 02.11.2009 року: 256997,49- 23508,06 = 233489,43 грн.;

від суми пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором на 02.04.2015 року відрахував суму пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, стягнуту за вищезазначеним рішенням суду від 02.11.2009 року 207136,19 - 1218,09 = 205918,10 грн.;

від суми заборгованості по комісії на 02.04.2015 року відрахував заборгованість по комісії, стягнуту за вищевказаним рішенням суду від 02.11.2009 року: 26839,13-3116,93 = 23722,20 грн.; і , таким чином, підлягає до стягнення прострочена заборгованість по вказаним платежам в загальній сумі 463129,73 грн..

Крім цього , позивач просив стягнути штраф в сумі 1000 грн. (фіксована частина), та штраф в сумі 23156,48 грн.(5% від суми позову) як процентну складову, що передбачено умовами кредитного договору (п.5.8 на ар. спр. 25).

Отже, до стягнення підлягає сума 487286,22 грн..

Слід зауважити, що відповідачка ОСОБА_6 відносно розміру виставленої банком заборгованості не заперечувала, вважаючи, що після дострокового стягнення заборгованості в повному обсязі за кредитним договором від 17.04.2008 року №64/08 за вищевказаним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2009 року нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки, комісії поза строком дії кредитного договору (а строк виконання 18.04.2013 року) законом не передбачено, а тому просила відмовити позивачу в задоволенні незаконних вимог (ар. спр. 74 - 76).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, суд, пославшись на вищенаведене роз'яснення в п. 17 Постанови Пленуму №5 ВССУ від 30.03.2012 року та на ст. 625 ЦК України, виходив з того, що після ухвалення судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, зазначивши, однак, що це не позбавляє сторону можливостізахистити свої права в інший спосіб, передбачений ЦК України.

При цьому суд критично віднісся до посилань представника позивача на Постанову Пленуму Верховного Суду України у справі № 6-1206цс 15 від 23.09.2015 року, так як, як зазначив, судами досліджувалися інші умови кредитного договору, які відрізняються від тих умов, які є предметом розгляду у даній справі.

Однак, з такими висновками погодитися не можна .

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином наведеною нормою права передбачено стягнення заборгованих процентів за користування кредитними коштами, заборгованої комісії.

Крім того, стягнення з боржника, що порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу, та процентів не перешкоджає стягненню неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки індексація і проценти не є способами відшкодування збитків.

Саме такий висновок вбачається із вищевикладеного роз'яснення в п. 17 Постанови Пленуму №5 ВССУ від 30.03.2012 року, що не з'ясував і не врахував суд, хоча й послався на абз. 1, 2 п. 17 вказаної Постанови.

На користь саме такого висновку вказує правова позиція Верховного Суду України, викладена в Постанові по справі № 6-1206цс 15 від 23.09.2015 року, яку безпідставно проігнорував суд.

Так Верховний Суд України вказує, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Слід зауважити, що згідно ст. 360 -7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, що не враховано судом.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до скасування як таке, що не відповідає обставинам справи, вимогам закону. Слід ухвалити нове рішення , яким позовні вимоги банка про стягнення на його користь з боржника ОСОБА_6 солідарно з поручителями визначеного обсягу боргу в сумі 487286 грн. 22 коп. задоволити.

При цьому необхідно врахувати, що в солідарному порядку з ОСОБА_6 мають нести відповідальність поручитель ОСОБА_8 і окремо поручитель ОСОБА_9, оскільки укладеними договорами поруки від 18.04. 2008 року між банком і кожним з поручителів (№3-64/08; №2-64/08) матеріалами справи в цілому не передбачена солідарна відповідальність зазначених поручителів між собою щодо забезпечення виконання зобов'язань боржника ОСОБА_6 по кредитному договору № 64/08 від 17.04.2008 року (ар. спр.39-40).

Що стосується відповідальності ОСОБА_7 по даних позовних вимогах банка, то слід погодитися з висновком суду про звільнення його від такої відповідальності.

ОСОБА_7 притягнутий до участі в справі як відповідач, оскільки з ним 18.04.2008 року ПАТ КБ "ПриватБанком" був укладений договір поруки №1-64/08 в забезпечення виконання зобов'язання боржника ПП ОСОБА_6 за кредитним договором № 64/08 від 17.04.2008 року (на ар. спр. 24-38).

Однак встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2013 року по справі №712/898/13-ц за позовом ОСОБА_7 до ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі філії Черкаського ГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання договору поруки недійсним визнано недійсним договір поруки №№ДП1-64/08 від 18.04.2008 р., укладений між ЗАТ "ПриватБанк" в особі філії «Черкаське регіональне управління» та ОСОБА_7 з моменту його укладення, тобто з 18.04.2008 року (ар. спр. 83-84). Дане рішення суду залишене в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 грудня 2013 року (на ар. спр. 87-89).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" відхилив, залишивши в силі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2013 року та ухвалу апеляційної інстанції від 19.12.2013 року.

Згідно ст. 216 ЦК України, як правильно зауважив суд, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Тому пред'явлення позову до відповідача ОСОБА_7 після визнання договору поруки недійсним є неправомірним.

Отже рішення суду в частині відмови в позовних вимогах ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року необхідно залишити без змін.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України і прийнятого судовою колегією рішення, з ОСОБА_6, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 слід стягнути на користь банка у відшкодування витрат по судовому збору 7673,40 грн. тобто по 2557,8 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307; 309; 316;317;218 ЦПК України, судова палата, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 03 грудня 2015 року по даній справі скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року.

Позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року задоволити.

Стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в солідарному порядку 487286 грн. 22 коп. в погашення заборгованості за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року.

Стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в солідарному порядку з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором №64/08 від 17.04.2008 року в сумі 487286 грн. 22 коп..

Стягнути на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у відшкодування витрат по судовому збору з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 , ОСОБА_9, ОСОБА_8 7673,40 грн. тобто по 2557,8 грн. з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :