Справа № 310/540/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2016 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням із зняттям з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2015р. між нею та ОСОБА_3 вона отримала право власності на земельну ділянку та житловий будинок по вул.Котовського 24 / вул.Лесі Українки 38 в м.Бердянську Запорізької області. Під час підписання вказаного договору колишня власниця земельної ділянки та будинку ОСОБА_3 зобовязалася виписати з будинку всіх членів своєї сімї, але на час звернення до суду у вказаному будинку продовжує бути зареєстроване місце постійного проживання відповідача ОСОБА_2, який насправді там не проживає. Тому в своєму позові позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку.

До судового засідання сторони надали до суду відповідні заяви з проханням розглянути справу без їх участі, представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову на підставі наступного.

Згідно відповідних договорів купівлі-продажу від 26.08.2015р. та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок по вул.Котовського 24 / вул.Лесі Українки 38 в м.Бердянську Запорізької області, а також земельна ділянка, на якій він розташований.

Згідно довідки Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, місце постійного проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано у вказаному будинку з 25.12.1979р., тобто до вказаного договору.

Аналіз змісту ч.1 ст.156 ЖК УРСР та ч.1 ст.405 ЦК України свідчить про те, що права члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сімї на користування цим будинком.

За таких обставин позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, підлягають задоволенню.

В той же час не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку у вказаному житловому приміщенні, оскільки відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням…

Таким чином, судове рішення щодо позбавлення права користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому приміщенні і тому додаткового рішення в цій частині не потребує, спору з цього приводу на час розгляду справи не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою: вул.Котовського 24 / вул.Лесі Українки 38 в м.Бердянську Запорізької області.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяОСОБА_5