Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Мартинюка В.І., Іваненко Ю.Г., Парінової І.К., Завгородньої І.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_7, про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01 липня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 79/П/27/2007-840, якою збільшено суму мінімального необхідного платежу, а отже, було збільшено обсяг відповідальності поручителя.

З огляду на те що поручитель не давав згоди на укладення додаткової угоди, внаслідок якої збільшився обсяг його відповідальності, ОСОБА_6 просив суд визнати припиненою з 01 липня 2009 року поруку, яка виникає на підставі договору поруки від 01 липня 2009 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника позивача, перевірившидоводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що внаслідок укладання додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 79/П/27/2007-840 збільшення обсягу відповідальності поручителя не відбулося, оскільки не було: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Додатковою угодою фактично було проведено реструктуризацію боргу позичальника ОСОБА_7

Суди дійшли висновку, що з поручителем зміни до кредитного договору були погоджені, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази: копія анкети позивача від 07 травня 2009 року, подана ним у зв'язку з реструктуризацією боргу за кредитним договором, та подання ним необхідних документів для укладення нового договору поруки від 01 липня 2009 року, а саме: довідок про доходи ОСОБА_6 від 05 травня та від 30 квітня 2009 року, копії паспорта, копії довідки про присвоєння ідентифікаційного кода, заяви-звернення до банку. Інформованість поручителя про укладення додаткової угоди до кредитного договору та його згода на це підтверджуються підписанням ним нового договору поруки від 01 липня 2009 року, яким поручитель підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору, а за п. 8.3 додаткової угоди вона є невід'ємною частиною кредитного договору.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 04 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 79/П/27/2007-840, відповідно до умов п. 1.1 якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 161 568,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Пунктами 1.3.1, 3.3.2 та 3.3.4 кредитного договору встановлено ставку за користування кредитом - 12,49 % та щомісячну суму мінімального необхідного платежу в розмірі 1 969 доларів США. Кінцевий термін повернення кредиту - 03 травня 2023 року.

04 травня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та позивачем було укладено договір поруки, яким забезпечувалося зобов'язання третьої особи за кредитним договором.

01 липня 2009 року між банком та ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 04 травня 2007 року № 79/П/27/2007-840, відповідно до умов п. 1.1.1 якої сума кредиту складає 161 568,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж щомісячно до 5 числа поточного місяця.

Щомісячна сума мінімального платежу складає: у період з липня 2009 року по червень 2010 року (включно) - у розмірі фактично нарахованих відсотків; у період з липня 2009 року по травень 2013 року (включно) - у розмірі не менше 2 173,98 доларів США; у червні 2013 року - не менше 2 174,02 доларів США; у період з липня 2013 року по квітень 2023 року (включно) - у розмірі не менше 2 022,31 доларів США; у травні 2023 року залишок заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1.2 додаткової угоди строк користування кредитом встановлюється з 04 травня 2007 року по 03 травня 2023 року.

Згідно з п. 1.2.3 додаткової угоди ставка за користування кредитом складає 12,49 %.

01 липня 2009 року між банком та позивачем було укладено ще один договір поруки (далі - договір поруки 2), яким забезпечувалося зобов'язання ОСОБА_7 за кредитним договором.

Відповідно до п. 5.3 договору поруки 2 строк його дії встановлений до належного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором чи виконання поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору.

За умовами п. 1.5 договору поруки 2 поручитель підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобов'язання, судами необхідна надаватися належна оцінка діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

Правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-3176цс15, від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-101цс14.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, не звернув уваги на те, що в договорі поруки 2 поручитель поручився перед кредитором за виконання ОСОБА_7 зобов'язань, які витікають з кредитного договору від 04 травня 2007 року № 79/П/27/2007-840, без зазначення про додаткову угоду до кредитного договору від 01 липня 2009 року.

Таким чином, апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та не надав належної оцінки обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення питання про те, чи давав поручитель свою згоду на зміни до кредитного договору та чи збільшується обсяг його відповідальності внаслідок таких змін.

Належним чином не з'ясував та не вказав, які саме дії ОСОБА_6 як поручителя свідчать про надання ним згоди на збільшення обсягу особистої відповідальності як поручителя, фактично поклавши в основу свого висновку припущення про таку згоду, яке ґрунтується на самому лише факті надання ОСОБА_6 до банку анкети та документів, необхідних для реструктуризації боргу ОСОБА_7, та укладення нового договору поруки.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то ухвала цього суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко І.К. Парінова О.В. Ступак