АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Шевченко Л.В.
№ 22-ц/796/5923/2016 Доповідач: Шебуєва В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

секретар Шпирук О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року про відмову у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Печерського районного суду м.Києва про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Печерського районного суду м.Києва про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати вказану ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилаються на те, що ухвала суду першої інстанції є завідомо неправосудною. Судом було порушено вимоги ст. ст. 19, 55, 56 Конституції України, ст. ст. 27, 31, 122 ЦПК України, ст. ст. 1-3, 11, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 яка діє також від імені та в інтересах ОСОБА_1, підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача - Печерського районного суду м.Києва про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п.10 постанови Пленуму від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Відповідно до положень ст. ст. 62, 126, 129 Конституції України матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Проте в зазначених вище випадках між позивачами та суддями (відповідачами) такі правовідносини не виникають, тому такі справи не можуть бути підсудні судам загальної юрисдикції.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Печерського районного суду м. Києва про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди.

Посилання апелянтів на порушення судом положень ст. ст. 19, 55, 56 Конституції України, ст. ст. 27, 31, 122 ЦПК України, ст. ст. 1-3, 11, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» є безпідставними.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді