Справа № 159/5517/15-ц
Провадження № 2/159/69/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням- судді ОСОБА_1,

за участю секретаря- БАКАЙ Л.О.,

представника відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_4 про припинення договору поруки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 заявлено позов до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_4 про припинення договору поруки.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28.12.2006 року між АК інноваційним банком « «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, укладено договір про надання споживчого кредиту №0 ( надалі Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору , Банк зобовязувався надати ОСОБА_4 кредит ( грошові кошти ) в іноземній валюті у розмірі 103 000, 00 швейцарських франків 00 сантимів, а ОСОБА_4 зобовязувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.12.2017 року , згідно з графіком погашення кредту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредту відповідно до умов Договору. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_4 за Кредитним договором між Відповідачем та позивачем, ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №0/1 від 28.12.2006 року. За умовами п.1.1. Договору поруки Поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року, укладеного між Кредитором та Боржником , в повному обсязі-як існуючих на теперішній час, так і таких, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно Довідки-розрахунку заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 01.09.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» на суму основного боргу нараховує проценти в розмірі 7,99% річних, а також 15,98% річних. Проте за умовами Договору поруки, позивач поручався за умов невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року із процентною ставкою 7,99% річних. Всупереч умовам договору відповідач в односторонньому порядку змінив умови Кредитного договору та нараховує проценти в розмірі 15,98% річних. Крім цього, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором. З 11 січня 2010 року у ОСОБА_4 виникла прострочена заборгованість по сплаті основного боргу. Таким чином термін повернення кредиту настав 20.03.2010 року. Проте з позовом про стягнення заборгованості з поручителя позивач звернувся лише у вересні 2014 року. Тому, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний преявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Просить визнати поруку за Договором поруки №0/1 від 28.12.2006 року укладеною між ПАТ « УкрСиббанк» та ОСОБА_3 припиненою.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, суду пояснив , що в договорі поруки зазначений строк дії договору до повного припинення всіх зобовязань за основним договором. Відповідно до ст.559 ч. 4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Враховуючи те що позивач пред'явив позов в суд про стягнення суми за кредитним договором тобто просив повністю виконати кредитний договір , то з дня пред'явлення позову в суд , порука діяла протягом 6 місяців. За вказаний термін позивач не пред'являв жодних вимог до поручителя тому порука вважається припиненою. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ « УкрСиббанк» в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, в забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем ОСОБА_3 та АТ « УкрСиббанк» 28.12.2006 року був укладений договір поруки №0/1. Згідно п.1.1 Договору поруки « Поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року, укладеного між Кредитором та боржником, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть уникнути у майбутньому. Відповідно до умов кредитного договору та у звязку з направленням повідомлення Позичальнику було передбачено, що у випадку прострочення на прострочену суму боргу будуть нараховуватись проценти у розмірі вдвічі збільшеному від діючої. Так, як діюча ставка відповідно до п.1.3.1 Кредитного договору становить 7,99% річних , то на прострочену суму кредиту нараховується 15,98% річних. Дана зміна процентної ставки була передбачена умовами кредитного договору, з якими позивач був ознайомлений при укладенні договору поруки і укладеням договору поруки дав згоду відповідати за можливе збільшення процентної ставки у випадку дотримання Банком порядку підвищення розміру процентної ставки без отримання згоди Поручителя. Підставою визнання поруки припиненою в позові зазначено також зміну кредитором строку виконання основного зобовязання у звязку з предявленням вимоги до позичальника- Василевського С.В. у лютому 2010 року, та зверненням з позовом до поручителя лише у вересні 2014 року та пропушенням у звязку з цим шестимісячного строку зазначеного у ст.559 ЦК України. У звязку з тим, що після скерування вимоги позичальником були здійснені погашення простроченої заборгованості по кредитному договору, чергова частина боргу була частково погашена, ОСОБА_4 подав заяву реструктуризацію кредиту, то у кредитора були відсутні підстави зазначені у ч.2 ст.1050 ЦК України для дострокового повернення кредиту та звернення з позовом до суду. Тому висновки позивача, про те, що термін дострокового повернення кредиту настав 20.03.2010 року не відповідають обставинам справи. Крім того, позивач не надає доказів коли саме Позичальник отримав дану вимогу і чому саме 20.03.2010 року настав термін дострокового повернення кредиту. Дана вимога не була підставою для подачі позову у вересні 2014 року. Крім того, в провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ПАТ « УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ТзОВ « КовЕл», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним. В даній справі позивач ПАТ « УкрСиббанк» зменшив розмір позовних вимог нараховуючи відсотки у розмірі 7,99 % річних тобто не збільшив їх. Також просить врахувати висновок зроблений у рішенні Апеляційного суду Волнської області від 02.03.2016 року про припинення договору поруки щодо до цього ж кредитного договору. Просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, попередньо подавши суду заячвву в якій просить справу слухати у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд вважає що в позові слід відмовити.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

28.12.2006 року між Акціонерним комерційним іноваційним банком « УкрСиббанк» та ОСОБА_4, укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (надалі Кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору , Банк зобовязувався надати ОСОБА_4 кредит ( грошові кошти ) в іноземній валюті у розмірі 103 000, 00 швейцарських франків 00 сантимів, а ОСОБА_4 зобовязувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.12.2017 року , згідно з графіком погашення кредту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредту відповідно до умов Договору. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_4 за Кредитним договором між Акціонерним комерційним іноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем, ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №0/1 від 28.12.2006 року.

За умовами п.1.1. Договору поруки Поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0 від 28.12.2006 року, укладеного між Кредитором та Боржником , в повному обсязі-як існуючих на теперішній час, так і таких, що можуть виникнути в майбутньому.

Твердження представника позивача про те що ПАТ « УкрСиббанк» пропустив строк позовної давності тобто строк звернення до суду. Спростовується п. 3.1 Договору поруки де зазначено, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржником основним договором.

Ст. 559 ЦК України передбачає підстави припинення відносин поруки, зокрема відповідно до ч. 4 порука припиняється після закінчення строку встановленого у договорі поруки . У разі якщо такий строк не встановлено , порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя . Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги порука припиняється якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Невиконання боржником за кредитним договором чергового платежу згідно графіку погашення боргу може бути початком перебігу шестимісячного строку передбаченого ст.. 559 ч. 4 ЦК України тільки за умови що у договорі поруки не встановлено строк на який він забезпечує виконання зобов'язання. . Саме по собі право кредитора вимагати виконання зобов'язання достроково у випадку порушення його виконання не змінює загального строку, протягом якого зобов'язання повинно бути виконане, та відповідно забезпечувалось порукою. На відносини поруки як і на зобов'язання поширює свою дію принцип виконання зобов'язання належним чином, у тому числі, у передбачений строк.

У даному випадку банком не змінено строк виконання зобов'язання, у зв'язку із зміною умов договору, а застосовано як санкцію за порушення виконання зобов'язання вимогу про дострокове повернення кредиту.

Оскільки в договорі поруки чітко передбачено строк його дії, який співпадає зі строком дії основного договору, то відсутні підстави вважати що банк пропустив встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк , оскільки у договорі поруки зазначено строк його дії до повного виконання зобов'язань по кредитному договору тобто до 27 грудня 2017 року.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України, встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно пункту 5.3. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісії у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Розділ 11 договору про надання споживчого кредиту передбачає, що сторони договору погодили, що у випадку настання обставин, зазначених у пунктах 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору, та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень, умов за цим договором протягом 31-го календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку .

Із матеріалів справи вбачається, що 15 лютого 2010 року банк направив позичальнику ОСОБА_4 вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому банк зазначив, що станом на 15 лютого 2010 року за позичальником перед банком рахується прострочений основний борг в сумі 1572,28 швейцарських франків та прострочені відсотки в сумі 1050,17 швейцарських франків, в зв'язку з чим банк вимагав у позичальника в строк, що не перевищує 5-ти днів від дня отримання даної вимоги, погасити прострочену заборгованість та пеню шляхом внесення коштів через касу банку в термін, що не перевищує 31 календарний день від дня отримання даної вимоги, повернути достроково всю суму кредиту та сплатити відсотки, включно по день дострокового погашення кредиту. (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що позичальником ОСОБА_4 після отримання 15 лютого 2010 року вимоги банку про погашення простроченої заборгованості та пені була частково сплачена прострочена заборгованість і до лютого місяця 2013 року позичальником та поручителем виконувалися взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів, що вбачається з наданої банком довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_4

Судом також встановлено, що банком повторно 10 липня 2014 року позичальнику та поручителю була направлена вимога про погашення простроченого зобов'язання по кредитному договору в розмірі 46463,92 швейцарських франків протягом 31-го календарного дня з дня одержання цього повідомлення .

Крім того, представником відповідача подані заяви позичальника ОСОБА_4 від березня 2014 року на реструктуризацію заборгованості по договору про надання споживчого кредиту, в яких позичальник просить банк продовжити термін виплати основного боргу до грудня 2021 року. Позичальником ОСОБА_4 також була написана анкета на реструктуризацію заборгованості.

Отже, після погодження зазначених заяв, скерування вимог про погашення заборгованості по кредиту, почався новий відлік строку, протягом якого позикодавець був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Оскільки позичальник і поручитель у встановлений термін не виконали вимогу банку про погашення простроченого зобов'язання, у вересні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом до позичальника ОСОБА_4 поручителя ОСОБА_3 та інших осіб про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, як вбачається з пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» та матеріалів заяви про зменшення позовних вимог, банк провів зменшення суми заборгованості, без збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку, тобто посилання ОСОБА_3 про їх збільшення в цій частині є також безпідставними.

За таких обставин суд вважає що в позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10 60, 80, 88, 209, 213- 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 554, 1050 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_4 про припинення договору поруки відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:ОСОБА_1