Справа № 2-3220/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» до ОСОБА_1, третя особа: Військова прокуратура Київського гарнізону, ДК «Укроборонопром», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в гуртожитку ДП «Київський автомобільний ремонтний завод». розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та виселити відповідачку з вказаного житлового приміщення.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивачем не викладені обставини в обґрунтування пред'явленої позовної вимоги про виселення відповідачки з житлового приміщення, в змісті позовної заяви не викладені обставини, в чому саме полягає порушення прав позивача відповідачкою і всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, а також за яких обставин як правових підстав відповідачка має відповідати у такий спосіб захисту прав позивача.

Крім того, позивачем одночасно заявлено вимоги як про виселення ОСОБА_1 з приміщення гуртожитку, так і визнання особи такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням, які за своєю суттю є суперечливими та взаємовиключними одна до одної, випливають з окремих правових підстав та з різними юридичними наслідками.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини як правові підстави, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги відповідно до норм матеріального права, передбачені, зокрема ст.ст. 71, 125, 132 ЖК України, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені відповідачем, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та яким чином передбачені шляхи їх поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачами не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Крім того, позивачем не викладено обґрунтування залучення до участі в даному спорі третіх осіб, тобто як може вплинути рішення суду за результатами розгляду даного спору на прав та обов'язки третіх осіб по відношенню до сторін у справі чи навпаки.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, який засіб захисту права він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст.119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» до ОСОБА_1, третя особа: Військова прокуратура Київського гарнізону, ДК «Укроборонопром», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: