ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/975/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубіву С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 квітня 2015 року була затоплена квартира АДРЕСА_1, власником якої є позивач. Згідно акту комісії ЖЕД № 201 від 28.04.2015 року залиття квартири сталося по причині відірвання фільтру на лічильнику ХВП в квартирі № 114, що розташована поверхом вище над квартирою позивача та власником якої є ОСОБА_3. В результаті залиття було пошкоджено стелю, стіни та підлогу у кімнаті, на кухні, у ванній кімнаті, коридорі. При повторному обстеженні даної квартири 13.05.2015 року встановлено пошкодження у кімнаті та кухні - на стелі та стінах (шпалери) сліди залиття з частковим відшаруванням шпалер, в коридорі, кухні, туалеті - на стелі та стінах сліди залиття. Згідно зведеного кошторису від 14.07.2015 року з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблення квартири, складеного КП «Київжитлоспецексплуатація» розмір матеріальної шкоди становить 2 916 грн. 00 коп., які вона просить стягнути з відповідача разом із витратами на послуги на здійснення зведеного кошторису в розмірі 274 грн. 40 коп., а також моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2200 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали з підстав заявлених в позові, вважали їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, пояснивши, що його з актами від 28.04.2015 року та 13.05.2015 року не ознайомили, причину аварії фактично не встановили, факти його вини не представили, майстри до його квартири не приходили. Вважає, що причиною вологості в квартирі АДРЕСА_1 могло бути затоплення з квартири АДРЕСА_3, яке мало місце 02.03.2015 року у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не відомі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24 листопада 1998 року ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

27 квітня 2015 року була затоплена квартира АДРЕСА_1, що підтверджується актом про залиття від 28.04.2015 року.

Як вбачається з акту комісії ЖЕД № 201 від 28.04.2015 року залиття квартири сталося по причині відірвання фільтру на лічильнику ХВП в квартирі № 114, що розташована поверхом вище над квартирою позивача.

Згідно договору купівлі-продажу від 07 липня 1999 року власником квартири АДРЕСА_4є ОСОБА_3.

При повторному обстеженні даної квартири 13.05.2015 року встановлено пошкодження у кімнаті та кухні - на стелі та стінах (шпалери) сліди залиття з частковим відшаруванням шпалер, в коридорі, кухні, туалеті - на стелі та стінах сліди залиття, що засвідчено в акті про залиття від 13.05.2015 року.

В судовому засідання позивач пояснила, що 27 квітня 2015 року була на базарі. В цей час їй подзвонила консьєрж та повідомила, що її квартиру затопили. Коли вона приїхала, побачила, що квартира була залита, а її знайома Катя прибирала воду. Піднявшись в квартиру № 114, яка розташована поверхом вище побачила, що в квартирі № 114 на підлозі була вода, яку прибирала жінка. Потім слюсар їй сказав, що в квартирі № 114 було відірвано фільтр на лічильнику ХВП внаслідок чого сталося залиття. Також був присутній електрик, який сказав не включати електроенергію один місяць.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що 27 квітня 2015 року їй подзвонила мама та повідомила, що її квартиру затопили, попросила приїхати. Коли вона приїхала, то побачила, що води було по щиколотку, всі стіни були залиті.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 повідомили, що 27 квітня 2015 року поступив виклик на диспетчерську службу про залиття квартири № 105. Цю інформацію було передано слюсарю ОСОБА_9, який вийшов на об'єкт, щоб виявити причину залиття. Після огляду квартири № 114 слюсар повідомив, що причиною залиття квартири № 105 є відірвання фільтру на лічильнику ХВП в квартирі № 114. Крім того, ОСОБА_7 повідомила, що стеля в квартирі була залита, шпалери відклеїлись, кухня, коридор були залиті. Так як відчувалась волога під ногами, вона порадила власнику квартири зняти лінолеум. Зазначили, що відомості, які зазначені в актах є достовірними та такими, що відповідають дійсності.

Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Положеннями ст. ст. 319, 312 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Наведені норми матеріального права встановлюють зобов'язання власника нерухомого майна щодо його утримання, це стосується перевірки цілісності фільтру на лічильнику.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов'язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). Шкода це не тільки обов'язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі.

З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що залиття у квартирі АДРЕСА_1сталося з вини відповідача як власника квартири, у зв'язку відірванням фільтру. Будь-яких належних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири матеріали справи не містять.

Згідно зведеного кошторису від 14.07.2015 року з визначення вартості збитку нанесеного власнику через пошкодження оздоблення квартири, складеного КП «Київжитлоспецексплуатація» розмір матеріальної шкоди становить 2 916 грн. 00 коп.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири в сумі 2 916 грн. 00 коп.

Судом, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України роз'яснювавсь право для вирішення питань, які потребують спеціальних знань, в т.ч. щодо визначення причин залиття квартири, вартості матеріального збитку звернулись до суду з клопотанням про призначення судової експертизи, проте таких клопотань до суду не надходило, а з власної ініціативи суд не може призначити судову експертизу.

Водночас, відповідно до приписів ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Твердження відповідача, щодо неналежних доказів вартості збитків суд відкидає, оскільки, жодних доказів на його спростування відповідачем в ході всього розгляду надано не було, а з клопотанням про призначення експертизи відповідач до суду не звертався.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки матеріальний збиток завданий позивачу внаслідок залиття відповідно до зведеного кошторису від 14.07.2015 року з становить 2 916 грн. 00 коп., а відповідач є власником квартири, з якої і відбулось це залиття, то він зобов'язаний відшкодувати завдані збитки в розмірі 2 916 грн. 00 коп. та витрати за складання кошторису в сумі 274,40 грн.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи, що при розгляді справи встановлено підстави для відповідальності відповідача за заподіяну матеріальну шкоди, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди.

Однак, при визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та вважає, що на користь позивача необхідно стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

Крім того, стягненню підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 2200 грн., оскільки позивачем та її представником надано до суду підтвердження суми понесених витрат, а також розрахунок розміру відповідно до вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Розподіл судового збору здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 10, 11, 60‚ 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2916 (дві тисячі дев'ятсот шістнадцять) грн. 40 коп. витрат на відшкодування майнової шкоди, 274 (двісті сімдесят чотири) грн. 40 коп. - витрат за здійснення розрахунку зведеного кошторису, 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. - моральної шкоди, 2 200 (дві тисячі двісті) грн. витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА