Справа № 466/8502/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/758/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Штефаніци Ю. Г., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Страхова компанія «Дельта» про визнання недійсними договорів підряду, споживчого банківського кредиту, договору про відкриття карткового рахунку та договору добровільного страхування, -

в с т а н о в и л а:

27.11.2014 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій уточнивши вимоги просив суд визнати недійсними: договір № BM-512L від 15.02.2014 року, укладений між ним та ФОП ОСОБА_4 Ю, договір споживчого кредиту з ПАТ «Дельта Банк» № 002-13109-150214 від 15.02.2014 року, договір про відкриття поточного рахунку з ПАТ «Дельта Банк» № 004-13109-1502014 від 15.02.2014 року, договір добровільного страхування з ПАТ «Страхова компанія «Дельта» № 002-13109-150214, так як такі підписані ним під впливом обману та психологічного тиску, свою згоду на їх укладення він відкликав. Також, у разі задоволення позову, просить, в порядку ст. 216 ЦК України стягнути з ОСОБА_4 на користь Банку всієї одержаної останнім суми кредиту разом із відсотками, комісією та іншими платежами, які виникають внаслідок недійсності оспорюваних договорів.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договору № BM-512L від 15.02.2014 року, укладеного між ним та ФОП ОСОБА_4 Ю, договору споживчого кредиту з ПАТ «Дельта Банк» № 002-13109-150214 від 15.02.2014 року, договору про відкриття поточного рахунку з ПАТ «Дельта Банк» № 004-13109-1502014 від 15.02.2014 року, договору добровільного страхування з ПАТ «Страхова компанія «Дельта» № 002-13109-150214 з моменту їх підписання сторонами. Судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_2 підписав тільки примірники договорів в одному екземплярі. Примірники договорів, наданих ОСОБА_2, останнім не підписувалися. Судом першої інстанції не взято до уваги Висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 466 у кримінальному провадженні № 0000581 від 26 лютого 2015 року, згідно з яким визначити чи підписаний оспорюваний Договір індивідуального замовлення № ВМ 512L ОСОБА_4 виявилося не можливим. Крім того, суд при прийнятті оскаржуваного судового рішення не взяв до уваги встановлену цим же судом обставину, що ОСОБА_2 ні товару, ні грошових коштів на підставі оспорюваних договорів не отримував, оспорюваний договір споживчого кредиту є безтоварним та укладений на підставі домовленості ПАТ «Дельта Банк» з ФОП ОСОБА_4 Підписання оспорюваних договорів було вчинено з порушенням ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Страхова компанія «Дельта» та ФОП ОСОБА_4 положень ст. 203 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», що тягне за собою визнання таких недійсними.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Судом встановлено, що 15.02.2014 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір № ВМ-512L на виготовленя ПВХ конструкцій, договір споживчого кредиту з ПАТ «Дельта Банк» № 002-13109-150214 від 15.02.2014 року, договір про відкриття поточного рахунку з ПАТ «Дельта Банк» № 004-13109-1502014 від 15.02.2014 року та договір добровільного страхування з ПАТ «Страхова компанія «Дельта» № 002-13109-150214 від 15.02.2014 року.

На виконання умов вказаних договорів ПАТ «Дельта Банк» було надано кредитні кошти ОСОБА_2 у розмірі 10852,13 грн., які за умовами договору були перераховані ФОП ОСОБА_4

Відповідач ФОП ОСОБА_4 взяті на себе зобов»язання за договором № BM-512L від 15.02.2014 року не виконав, у зв»язку з чим ОСОБА_2 звернувся до СВ Залізничного РВ ЛМУ ГУМВСУ України у Львівській області та було відкрито кримінальне провадження № 0000581 від 25.02.2014 року за фактом скоєння шахрайських дій та визнано ОСОБА_2 потерпілим.

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України та та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки (а.с. 43-61).

Зазначеним вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 10 852,13 грн. матеріальної шкоди та 10 852,13 грн. моральної шкоди, з яким він звернувся до Залізничного районного суду м. Львова як потерпілий у кримінальному провадженні та у якому зазначив, що спричинена йому матеріальна шкода це кошти, які ОСОБА_2 змушений буде заплатити на виконання умов договору, укладеного ним з ПАТ «Дельта Банк» 15.02.2014 року. Однією підстав для задоволення моральної шкоди ОСОБА_2 зазначає ту обставину, що кредитним договором встановлено приховані проценти, комісії та інші платежі, які йому в подальшому слід буде сплачувати.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 06.10.2015 року щодо ОСОБА_4, яким задоволено і цивільний позов ОСОБА_2, набрав законної сили.

Враховуючи, що позивач не надав, а судом не здобуто доказів того, що договір на встановлення ПВХ конструкцій між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 було укладено під впливом обману, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним цього догоовру, як і інших договорів, які були укладені позивачем з метою виконання договору на виготовлення ПВХ конструкцій.

Доводи скарги вірних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Штефаніца Ю. Г.

ОСОБА_5