Провадження № 22-ц/780/1946/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 04.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Пиходька К.П.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» та Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про визнання майнових прав на обєкт будівництва на підставі інвестиційного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 01 травня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_5 щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним , ОСОБА_3, право власності на майнові права на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2, загальною площею 62,4 кв.м, житловою площею 31,8 кв.м., розташовану на 12 поверху будинку.

У лютому 2016 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити позов та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 на праві власності та заборонити відповідачам ОСОБА_4 і ОСОБА_2 користування квартирою. В обґрунтовування заяви послався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення судом позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 лютого 2016 року заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 01 травня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_5 шляхом заборони на вчинення ОСОБА_4, ОСОБА_2 та Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області дій щодо відчуження вказаного житлового будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

По справі встановлено, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, треті особи: ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Центробуд» та Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про визнання майнових прав на обєкт будівництва на підставі інвестиційного договору, а саме, на 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з положеннями п.1 ч.1, ч.3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вживаючи заходи забезпечення позову за заявою представника позивача, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду є правильними й такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При вжитті заходів забезпечення позову судом обґрунтовано враховано позовні вимоги, які носять майновий характер, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову (пункт 3 і 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд в ухвалі не мотивував підстави для забезпечення позову, є необґрунтованими, оскільки не відповідають змісту оскаржуваної ухвали.

Інші доводи апеляційної не спростовують висновків суду про наявність законних підстав для забезпечення даного позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошенняі оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді