Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., СтупакО.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4, відділу містобування та архітектури регіонального розвитку Рожнятівської районної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним і скасування рішення сесії селищної ради та визнання недійсним і скасування будівельного паспорта, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4, відділу містобування та архітектури регіонального розвитку Рожнятівської районної державної адміністрації, обґрунтовуючи вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 вересня 2009 року він є власником домоволодіння по АДРЕСА_1. Рішенням сесії Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 02 червня 2014 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку за вказаною вище адресою при умові врахування спільного заїзду до господарства ОСОБА_4 Проте спеціалізована організація відмовилася розробити технічну документацію, посилаючись на те, що спільні заїзди відносяться до земель загального користування, а генеральним планом смт Перегінське не передбачено проїзду через земельну ділянку позивача. У той же час відповідач відмовляється укласти договір земельного сервітуту на проїзд через його земельну ділянку, оскільки заїзд до його господарства через земельну ділянку позивача передбачений будівельним паспортом. Посилаючись на те, що відповідно до будівельного паспорта, виготовленого 21 березня 1986 року районною архітектурою, у схемі виносу у натурі земельної ділянки і розбивки будівель незаконно вказано спільний заїзд до земельної ділянки ОСОБА_4, оскільки такий заїзд генеральним планом забудови не передбачений, позивач просив визнати незаконним і скасувати п. 2 в частині встановлення земельного сервітуту та п. 2а рішення сесії Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 02 червня 2014 року №175-42/2014, зобов'язати Перегінську селищну раду Рожнятівського району Івано-Франківської області внести зміни до свого рішення та відмінити умови, що обтяжують розробку технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1, визнати незаконним будівельний паспорт на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_2 реєстраційний № 5/298, виданий 21 березня 1986 року ОСОБА_6

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним п. 2 в частині встановлення земельного сервітуту та п. 2а рішення сесії Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 02 червня 2014 року № 175-42/2014, зобов'язання Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області внести зміни до свого рішення та відмінити умови, що обтяжують розробку технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1, закрито.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 21 вересня 2009 року нотаріусом Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори.

ОСОБА_4 є суміжним землекористувачем по АДРЕСА_1.

У будівельному паспорті ОСОБА_6, виданому на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_3 (де зараз проживає ОСОБА_4.), від 21 березня 1986 року на схемі виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель передбачено заїзд спільного користування між його господарством та позивача.

Будівельний паспорт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 27 листопада 1985 року про надання дозволу ОСОБА_6 на будівництво житлового будинку та затверджений рішенням виконкому Рожнятівської районної Ради народних депутатів від 12 лютого 1986 року.

Отже, органами місцевого самоврядування було погоджено будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_3 та акт виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель.

Рішенням Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 02 червня 2014 року № 175-42/2014 затверджено акт комісії з питань земельних відносин від 26 лютого 2014 року та надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку технічної документації на земельну ділянку по АДРЕСА_3 за умови врахування спільного заїзду до господарства ОСОБА_4 згідно з будівельним паспортом забудови. Рекомендовано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укласти договір на встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку для проходу та проїзду до земельної ділянки ОСОБА_7 на підставі ст. 100 ЗК України або за рішенням суду.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спірний будівельний паспорт не суперечить вимогам чинного законодавства.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15, ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом АР Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує права або інтереси.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад дозволів на будівництво об'єкта містобудування.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 кв. м, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи із недоведеності позовних вимог, оскільки будівництво на земельній ділянці по АДРЕСА_3 та акт виносу у натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель було погоджено з відповідними органами місцевого самоврядування й позивачем не доведено незаконності вказаних документів.

Крім того, судами правильно взято до уваги акт обстеження земельних ділянок відділу містобудування та архітектури Рожнятівської районної державної адміністрації від 02 лютого 2015 року, у якому зазначено, що існуючий заїзд до будинковолодіння ОСОБА_4, яким він користується, передбачений будівельним паспортом від 1986 року. У генеральному плані забудови смт Перегінське у 2005 року проектний заїзд вказаний у іншому місці та в натурі є земельною ділянкою ОСОБА_5 Таким чином, в генеральному плані не точно відображено фактичне розташування земельних ділянок, а тому комісія рекомендувала залишити існуючий заїзд до будинковолодіння відповідача, вказаний в його будівельному паспорті.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак