Справа № 369/5722/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1663/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 24.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив поділити в натурі домоволодіння за № 18, по вул. Самойленко, в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, відповідно до першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5295/5296/8709/12-43 від 25 вересня 2012 року, визнавши за ним та ОСОБА_3 право власності по ? за кожним на вказане домоволодіння та виділивши кожному з них у власність відповідні приміщення цього будинку, а також просив зобовязати сторін провести роботи по переобладнанню приміщень в житловому будинку та стягнути з нього на користь відповідачки 39 702 грн. 50 коп. компенсації за перевищення вартості частки у виділеному майні.

Обґрунтовуючи позов зазначав, що у жовтні 2010 року шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було розірвано, та визнано за ними право спільної часткової власності по ? за кожним на домоволодіння за № 18, розташоване по вул. Самойленка, у м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. Вказує, що оскільки сторони більше не проживають разом та не ведуть спільне господарство, то у нього виникла необхідність звернутися до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішенням виконкому Боярської міської ради було погоджено поділ спірного домоволодіння та надано дозвіл на його переобладнання, тому вважає висновок суду про відмову у позові з підстав відсутності дозволу органу місцевого самоврядування на переобладнання будинку безпідставним.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону рішення відповідає не у повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням виконкому Броварської міської ради від 10 лютого 2015 року не було чітко надано дозволу на переобладнання спірного будинку, а лише вказано про можливість здійснення такого поділу з дотриманням вимог закону, то підстави для задоволення позову відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1962 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року (а. с. 14).

За час шлюбу сторони придбали будинок, що розташований по вул. Самойленко під № 18, в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області (а. с. 9-10).

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 08 липня 2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя було задоволено, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності по ? частині за кожним вказаного будинку (а. с. 15-16).

Також з матеріалів справи вбачається та було встановлено судом, що у лютому 2012 року ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі, за результатами розгляду якого судовим рішенням суду апеляційної інстанції було відмовлено у позові з підстав відсутності дозволу органу місцевого самоврядування щодо переобладнання будинку (а. с. 23-25).

За клопотанням ОСОБА_2 у даній справі було проведено судову будівельно-технічну експертизу та надано висновок експерта за № 5295/5296/8709/12-43 від 25 вересня 2012 року, яким було запропоновано три можливі варіанти розподілу між співвласниками спірного домоволодіння(а. с. 29-49).

Рішенням виконкому Броварської міської ради від 10 лютого 2015 року було погоджено варіанти поділу зазначеного будинку та господарських споруд (а. с. 55).

Статтею 152 ЖК УРСР (у редакції на день предявлення позову) передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт

введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у звязку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК ). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив поділити вказаний будинок за першим варіантом висновку судово-будівельної експертизи та надав до суду рішення виконкому Броварської міської ради від 10 лютого 2015 року, відповідно до якого виконком міської та відділу містобудування та архітектури вбачає можливість переобладнання зазначеного домоволодіння за умови дотримання норм та правил, встановлених для здійснення такої перебудови, та не має заперечень щодо проведення такого поділу (а. с. 50-54).

Таким чином, вищезазначене свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, що, в порушення вимог ст.ст.1, 3, 4 ЦПК України, призвело до поверхневого розгляду справи та необґрунтованої формальної відмови у вирішенні спору .

З огляду на це, колегія суддів вважає, що оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірним будинком та господарськими спорудами, з приводу чого між сторонами наявний досі не вирішений спір, то, із врахуванням вимог ст. 152 ЖК України та ст. 357 ЦК України, позовні вимоги у частині поділу спірного домоволодіння є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Однак, на думку колегії, запропонований позивачем варіант розподілу спірних будівель найменше відповідає ідеальним часткам сторін у спірному майні, а тому апеляційний суд вважає необхідним поділити його відповідно до варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5295/5296/8709/12-43 від 25 вересня 2012 року, як такого, що найбільш наближений до розміру ідеальних часток сторін, як співвласників цього домоволодіння.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Виділити у власність та користування ОСОБА_2 наступні приміщення будинку, господарських будівель і споруд домоволодіння № 18, по вулиці Самойленка, в місті Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, а саме : коридор 1-1 площею 7,0 м2, вартістю 10 098 грн., житлову кімнату 1-2 площею 15,7 м2, вартістю 22 648 грн., житлову кімнату 1-3 площею 22,3 м2, вартістю 16 350 грн., житлову кімнату 2-4 площею 21,9 м2, вартістю 16 056 грн., ганок (1/2 частина) вартістю 463,5 грн., сарай Б вартістю 17 589 грн., підвал під будівлею «під Б» вартістю 4 489 грн., вбиральню «Г» вартістю 2331 грн., сарай «Ж» вартістю 1130 грн., 1/2 частину Колодязя «№1» вартістю 1260,5 грн., ворота/хвіртку «№ 2» вартістю 1942 грн., 1/2 частину Огорожі «№4» вартістю 1663,5 грн., всього на загальну вартість 96 020 (девяносто шість тисяч двадцять) грн. 50 коп., що відповідає ? частині житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5295/5296/8709/12-43 від 25 вересня 2012 року.

Виділити у власність та користування ОСОБА_4 наступні приміщення будинку, господарських будівель і споруд домоволодіння № 18, по вулиці Самойленка, в місті Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, а саме: житлову кімнату 1-4 площею 13,5 м2, вартістю 9897 грн., кухню 1-5 площею 10,2 м2, вартістю 14715 грн., ванну 1-6 площею 2,9 м2, вартістю 4183 грн., туалет 1-7 площею 1,2 м2, вартістю 1731 грн., коридор 2-1 площею 4,3 м2, вартістю 3055 грн., кухню 2-2 площею 11,2 м2, вартістю 7956 грн., житлову кімнату 2-3 площею 13,5 м2, вартістю 9897 грн., веранду I вартістю 7775 грн., ганок (1/2 частину) вартістю 463, 5 грн., 1/2 частину колодязя «№1» вартістю 1260,5 грн., огорожу «№3» вартістю 2738 грн., 1/2 частину огорожі «№ 4» вартістю 1663,5 грн., гараж «В» вартістю 21 211 грн., яма оглядова «під В» вартістю 1885 грн., всього на загальну вартість 88 430 (вісімдесят вісім тисяч чотириста тридцять) грн. 50 коп., що відповідає ? частині житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5295/5296/8709/12-43 від 25 вересня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3795 (три тисячі сімсот девяносто пять) грн. різниці вартості частки у виділеному майні.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 провести роботи по переобладнанню відповідних приміщень в зазначеному житловому будинку відповідно до схеми розподілу житлового будинку по варіанту № 3 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 5295/5296/8709/12-43 від 25 вересня 2012 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: