Справа № 580/425/16-ц
Номер провадження 2/580/205/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі - Івановій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лебединської міської ради Сумської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно;

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.04.2003 року помер їх батько ОСОБА_6 Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з 47/80 частин житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Зарудка, 12 м. Лебедин Сумської області та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована за тією ж адресою. Спадщину після смерті батька прийняла його дружина ОСОБА_7, мати позивачів, але за життя належним чином не встигла оформити і 09.06.2015 року також померла. Після смерті матері спадщину бажають прийняти вони, але не можуть цього зробити, оскільки зазначене майно за ОСОБА_7 не зареєстроване у встановленому законом порядку і правовстановлюючі документи на її імя відсутні.

Також при оформленні спадщини виявилося, що інша частина будинку, а саме 33/80 частин згідно договору купівлі-продажу від 09.12.1959 року зареєстрована за громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Позивачі посилаються на те, що все своє життя вони проживають у даному помешканні і ніколи не бачили та не знають хто ці особи. Їх батьки відкрито, безперервно й добросовісно володіли будинком. Вони займалися благоустроєм господарства, здійснювали його ремонт, підтримували помешкання в належному стані. В теперішній час це здійснюють позивачі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 просили визнати за ними право власності на 47/80 частин житлового будинку з надвірними спорудами, по вул. Зарудка, 12 м. Лебедин Сумської області в порядку спадкування за законом, визнати за ними право власності на земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою, а також визнати право власності на 33/80 частин даного будинку з надвірними спорудами за набувальною давністю, приєднавши при цьому до часу свого володіння час, протягом якого будинком володіли їх батьки.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися.

Позивачі в наданих заявах свої вимоги підтримали та просили справу розглянути у їх відсутності.

Представник відповідача та треті особи в своїх заявах вказали те, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути без їх участі.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про набуття права власності та про спадкове право, а позовна заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне.

18.04.2003 року помер гр. ОСОБА_6, який був батьком позивачів та третіх осіб по справі.

Зі смертю ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої входило 47/80 частин житлового будинку з надвірними спорудами та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку по вул. Зарудка, 12 м. Лебедин Сумської області площею 0,0982 га.

Дане майно належало ОСОБА_6 згідно договорів купівлі-продажу (а.с. 20, 21) та державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 22).

Спадщину останнього прийняла його дружина ОСОБА_7, оскільки після смерті чоловіка вступили в фактичне управління та володіння спадковим майно.

Згідно зі ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 № 1540-VI (який діяв на час відкриття спадщини ОСОБА_5М.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Прийнявши спадщину чоловіка, ОСОБА_7 не встигла за життя належним чином її оформити. 09.06.2015 року остання померла, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_7 спадщину бажають оформити позивачі, так як вони її діти та відповідно спадкоємці за законом у першу чергу і прийняли спадщину шляхом спільного проживання, що стверджується записами в будинковій книзі (а.с. 29-32) та довідкою депутата міської ради (а.с. 34). Двоє старших її синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають претензій на майно матері.

Хоча ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і являються спадкоємцями за законом на спадщину ОСОБА_7, але вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки частка зазначеного домогосподарства, яку ОСОБА_7 прийняла після смерті свого чоловіка, за нею не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Оформлюючи спадщину, позивачі також виявили, що 33/80 частин батьківського будинку згідно договору купівлі-продажу від 09.12.1959 року зареєстровано за іншими особами громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яких вони не знають, ніколи не бачили і про них не чули.

ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 посилаються на те, що їх батьки відкрито, безперервно й добросовісно володіли будинком більш ніж 30 років.

З пояснень мешканців вулиці Зарудка м. Лебедин Сумської області громадян ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 37, 38, 39) вбачається, що громадяни ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ніколи в будинку по вул. Зарудка, 12 м. Лебедин не проживали, даних осіб вони не знають і ніколи не бачили. Саме померлі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 весь час відкрито користувалися усим будинком як своєю власністю, а в теперішній час ним володіють їх діти.

Такі пояснення ОСОБА_10, ОСОБА_11 і ОСОБА_12, а також доводи позивачів, які викладені в позовній заяві, стверджуються записами будинкової книги (а.с. 29-32), де відсутні жодні згадування про гр. ОСОБА_9. Договором на газифікацію будинку від 16.12.1986 року (а.с. 40), листом Лебединського міського голови від 21.12.1987 року, адресованим ОСОБА_6 (а.с. 41), рішенням про підключення до міського водогону від 31.01.1992 року № 9 (а.с. 42), квитанцією (а.с. 43), актами (а.с. 44, 45), довідками (а.с. 46) та договорами (а.с. 47-51), стверджується, що виключно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 займалися вирішенням різного роду питань, повязаних з будинком по вул. Зарудка, 12 м. Лебедин. Згадування про гр. ОСОБА_9 в даних матеріалах відсутні.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що 33/80 частин будинку хоча і зареєстровані за ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що вбачається з довідки (а.с. 33), але більш ніж 10 років дане майно перебуває у відкритому, безперервному володіти інших осіб. Спочатку ним володіли подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тепер володіють їх спадкоємці ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які в порядку ч. 4 ст. 344 ЦК України мають право приєднати до свого володіння час, протягом якого цим майном володіли їх батьки, чиїми правонаступниками вона є.

Відповідно до вимог ст. ст. 325, 328, 1216, 1222 1223 ЦК України фізичні особи можуть бути субєктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки обставини, які викладені ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в їх позовній заяві, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, то їх вимоги про визнання права власності на домогосподарство по вул. Зарудка, 12 м. Лебедин Сумської області в порядку спадкування та в порядку набувальної давності суд вважає обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 57, 60, 209, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, ст. ст. 325, 328, 344 1216, 1222 1223, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лебединської міської ради Сумської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати в рівних частинах за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на 47/80 частин та право власності в порядку набувальної давності на 33/80 частин домогосподарства, розташованого за адресою: вул. Зарудка, 12 м. Лебедин Сумської області, яке складається з житлового будинку деревяного під літ. «А», 1914 року побудови, загальною площею 103,5 кв.м., житловою 51,7 кв.м. та надвірних будівель: веранди дощатої під літ. «а», веранди цегляної під літ. «а1», сараю деревяного під літ. «Б», сараю дощатого під літ. «В», сараю шлакоблочного під літ. «Г», погреба цегляного під літ. «п/г», огорожі дощатої під «№ 1-2» по 1/3 частині за кожним.

Визнати в рівних частинах за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку по вул. Зарудка, 12 м. Лебедин Сумської області площею 0,0982 га., по 1/3 частині за кожним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.