ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, за касаційною скаргою Музички Марії Володимирівни, яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулось до суду з указаним позовом.

Зазначало, що 25 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 50003014, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 95 535 грн 30 коп., з цільовим призначенням - придбання автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», 2012 року випуску, строком на 60 місяців, із сплатою щомісячних платежів відповідно до умов кредитного договору та графіка погашення кредиту.

Умовами кредитного договору від 25 січня 2012 року визначено, що ОСОБА_4 як поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником своїх кредитних зобов'язань.

Справа № 136/923/14-ц Провадження № 6-45636св14 Головуючий у суді І інстанції: Кривенко Д.Т. Доповідач: Гончар В.П.
З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 26 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 укладено договір застави, згідно з яким останній передав у заставу товариству автомобіль «Volkswagen Polo Sedan», д.н.з. НОМЕР_1.

Починаючи з липня 2013 року ОСОБА_3 здійснював оплату чергових щомісячних та інших платежів з порушенням строків, визначених кредитним договором та графіком погашення кредиту, у зв'язку із чим позивач направив на адресу позичальника та поручителя письмову вимогу про дострокове повернення кредитних коштів відповідно до положень п. 3.2 кредитного договору.

Відповідачі у добровільному порядку письмову вимогу позивача про дострокове повернення кредитних коштів не виконали.

Позивач зазначав, що неправомірними діями відповідачів товариству завдані збитки, які полягають у витратах на правову допомогу з урахуванням ПДВ у розмірі 16 051 грн 83 коп. та сплаті страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу в розмірі 3 040 грн 76 коп.

На підставі викладеного позивач просив стягнути у солідарному порядку із відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 283 грн 23 коп., збитки у розмірі 19 092 грн 59 коп., штраф - 33 437 грн 36 коп. та 3 % річних у розмірі 1 500 грн 87 коп., звернути стягнення на автомобіль «VolkswagenPolo Sedan», д.н.з. НОМЕР_1, заставною вартістю 136 479 грн, шляхом його вилучення у власника та подальшого продажу на прилюдних торгах.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 жовтня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі Музичка М.В., яка діє від імені ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення боржником строків сплати чергового платежу понад один місяць, що є підставою для дострокового повернення кредиту відповідно до вимог п. 3.2 кредитного договору, не надано розрахунку заборгованості, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судами встановлено, що 25 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 50003014, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 95 535 грн 30 коп. з цільовим призначенням - для придбання автомобіля «Volkswagen Polo Sedan», 2012 року випуску, строком на 60 місяців, із сплатою щомісячних платежів відповідно до умов кредитного договору та графіка погашення кредиту, що є невід'ємною частиною договору.

Умовами кредитного договору від 25 січня 2012 року визначено, що ОСОБА_4 як поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань 26 січня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 укладено договір застави, згідно з яким останній передав у заставу товариству автомобіль «Volkswagen Polo Sedan», д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до умов кредитного договору та графіка погашення кредиту боржник зобов'язаний вносити щомісячні платежі на пізніше 15 числа поточного місяця (п. 1.4.2 та п. п 2.4, 2.5 кредитного договору).

Згідно із п. 3.2.1 кредитного договору сторони погодили, що компанія має право визначити термін повернення кредиту таким, що настав, та/або вимагати дострокового розірвання кредитного договору, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 60 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судами встановлено, що позивачем не надано доказів про порушення ОСОБА_3 терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення кредитних коштів відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк, який перевищує 1 (один) календарний місяць, тобто відсутні правові підстави для дострокової вимоги про повернення кредитних коштів.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно встановив фактичні обставини справи, визначив характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягала застосуванню, дійшов обґрунтованого висновку про те, що боржником не порушено термін внесення щомісячного чергового платежу за кредитним договором більше ніж на один календарний місяць, тому відсутні підстави, передбачені п. 3.2 кредитного договору, для дострокового повернення кредиту на вимогу кредитора.

З огляду на викладене та положення ст. 335 ЦПК України про те, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваних судових рішень без змін.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Музички Марії Володимирівни, яка діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 26 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян
Судді:В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко