Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/326/16-ц
Номер провадження 2/540/115/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

у лютому 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 01.12.2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № РLJОRХ00060045, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5071, 44 грн, зі сплатою 24,00 % річних на суму залишку заборгованості. Оскільки зобовязання за договором позичальник належним чином не виконує, а тому станом на 15.02.2016 року має заборгованість в розмірі 60200, 40 грн. В той час, за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2011р. з відповідача на користь банку стягнуто 46668, 20 грн, а тому до стягнення підлягає різниця від цієї суми 13532, 20 плюс штрафи. У звязку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14708, 81 грн та судовий збір.

У судове засідання сторони не зявилися, представник позивача виклав прохання у позовній заяві, що у випадку неявки не заперечує проти розгляду справи без його участі.

Відповідач, після відкладення розгляду справи за її участю, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, але не зявилася без поважних причин, що не є підставою згідно ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 01 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк ПриватБанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк) та ОСОБА_1 укладений кредитно-заставний договір № РLJОRХ00060045, що складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Росзтрочка») (Станадарт) та Тарифів, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 5071, 44 грн, строком на 2 роки, процентною ставкою 2% на місяць на залишок заборгованості, щомісячної винагороди в розмірі 91, 29 грн. Погашення заборгованості здійснюється з 07 по 12 число кожного місяця в розмірі 360, 27 грн (а.с. 7-11).

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15.02.2016р. заборгованість за даним кредитним договором перед банком становить 60200, 40 грн, з яких: 2836, 29 заборгованість за кредитом; 20244, 57 грн - заборгованість за процентами; 1825, 80 грн заборгованість з комісії; пеня 35293, 74 грн; сума задоволена за рішенням суду 46668, 20 грн; штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (відсоток від суми) 676, 61 грн (а.с. 5, 6).

В той час, з рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2011р. видно, що предметом розгляду вказаного суду вже були позовні вимоги банку до відповідача ОСОБА_1 за цим же кредитним договором, зокрема заборгованості, яка мала місце 13.11.2010р. та складала 46668, 20 грн з яких: 4927, 56 грн - заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками 39042, 15 грн, та штрафи (фіксована частина та процентна складова). За рішенням суду позов в частині стягнення вказаного розміру заборгованості з відповідача ОСОБА_1 було задоволено (а.с. 4).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, в даній справі оцінці підлягають вимоги позивача про стягнення різниці сум зазначених в розрахунках у даній та попередній справах, зокрема: заборгованість по кредиту 0 грн, так як різниця складає мінус 2091, 27 грн (2836, 29-4927, 56), по відсотках 0 грн, оскільки різниця складає мінус 18797, 58 грн (20244, 57-39042, 15), комісії 1825, 80 грн, заборгованості з пені 35293, 74 грн та штрафам: фіксована частина та відсоткова складова, виходячи з зазначених сум.

Термін позовної давності сторонами визначено тривалістю у 5 років (п. 5.5. Умов).

Згідно п. 5.1. Умов при порушенні будь-якого із зобовязань банк має право нарахувати пеню у розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн за кожний день прострочення.

Пунктом 5.3. Умов визначено сплату штрафу в розмірі 500 грн + 5% від суми позову при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів.

В той час, за змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Таким чином, ставлячи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки п. 5.1 Умов (стягнення пені) та п. 5.3 (стягнення штрафу) визначена відповідальність за порушення строків виконання зобовязань, а відтак одночасне їх застосування є неприпустимим.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України викладеній у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р.

Таким чином, оскільки умовами договору передбачено першочергове стягнення неустойки у вигляді пені (п. 5.1), а тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення штрафу, який передбачений п. 5.3 Договору, є безпідставним.

В той час, оскільки за змістом позову сума, яка підлягає до стягнення за виключенням рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2011р. складає 13532, 20 грн, а враховуючи те, що судом обрахований загальний розмір заборгованості, який підлягає оцінці, зокрема комісія - 1825, 80 грн та пеня - 35293, 74 грн, а відтак суд вважає, що пеня, яка підлягає до стягнення складає 11706, 40 грн, що складає різницю між заявленою сумою позивачем та комісією (13532, 20-1825, 80), тобто в межах позовних вимог.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не виконала свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в установлені договором строки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати комісію за користування кредитом, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у звязку з чим з відповідачана користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № РLJОRХ00060045 від 01.12.2006 року, яка виникла станом на 15.02.2016, у розмірі 13532, 20 грн, що складається з комісії та пені в межах позовних вимог, за виключенням штрафу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в розмірі 1267, 76 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № РLJОRХ00060045 від 01.12.2006 року у розмірі 13532, 20 грн та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1267, 76 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: