Справа № 348/2175/15-ц
Провадження № 22-ц/779/543/2016
№22-ц/779/544/2016
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Малєєва А.Ю.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» -

ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом представника ОСОБА_3 до ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» про визнання неправомірним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення премії, за апеляційними скаргами ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» на рішення Надвірнянського районного суду від 15 січня 2016 року та додаткове рішення цього ж суду від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року представник ОСОБА_3 предявив до ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» вищезазначений позов, в обґрунтування якого вказав, що наказ №754 від 26.10.2015 року про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани та позбавлення його премії за жовтень 2015 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки в діях ОСОБА_3 не було грубого порушення трудової та виробничої дисципліни в частині незабезпечення дієвого керівництва ділянкою бригади, дотримання технологічних режимів роботи свердловини, неналежне ведення первинної документації з обліку та достовірності обліку.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 15 січня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Постановлено визнати незаконним наказ начальника НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ОСОБА_5 №754 від 26.10.2015 року «Про факти порушення виробничої, трудової дисципліни та притягнення винного працівника НГВУ «Надвірнанафтогаз» про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді догани та скасувати його.

Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду від 25 січня 2016 року постановлено стягнути з ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» в користь ОСОБА_3 3487,20 грн судових витрат.

Не погоджуючись із даними рішеннями суду, представник ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» подав апеляційні скарги, у яких посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції без належних підстав відкрив провадження в даній справі, оскільки позовна заява подана представником позивача, який не долучив документи про підтвердження своїх повноважень на ведення справи, а також судовий збір за подання такого позову був сплачений частково. Крім того, зазначає апелянт, рішення було прийнято без представника відповідача, якого завчасно не було повідомлено про розгляд справи, чим позбавлено можливості надати свої доводи та заперечення. Апелянт не погоджується із висновком суду про те, що відповідачем у згаданому вище наказі не зазначено, які саме дисциплінарні проступки допустив ОСОБА_3, оскільки в акті службового розслідування вказано конкретні пункти нормативних документів та посадової інструкції, які порушив позивач, а також детально зазначено дні змін, в які працювали працівники на свердловині, і в які відбувалось викрадення нафтової сировини. Тому роботодавець вважав за необхідне не дублювати зазначені матеріали службового розслідування в наказі. Представник відповідача вважає, що судом помилково взято до уваги норми ППВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів», оскільки вона стосується лише правовідносин із поновлення на роботі, а не оскарження дисциплінарних стягнень, та норми КЗпП України, зокрема ст. ст. 139, 140, 142, оскільки дані норми не містять визначення поняття трудової дисципліни. Апелянт звертає увагу суду на те, що притягуючи до дисциплінарної відповідальності не лише позивача, а й інших працівників, роботодавець керувався п.3.1 Правили внутрішнього трудового розпорядку працівників НГВУ «Надвірнанафтогаз». Також, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено факту відмови ОСОБА_3 від ознайомлення із актом службового розслідування. Не погоджується представник апелянта також із висновком суду про те, що НГВУ «Надвірнанафтогаз» розпочало службове розслідування задовго до того, як були отримані матеріали, які стали підставою для притягнення позивача до відповідальності, оскільки 07.09.2015 року було опубліковано повідомлення в ЗМІ про викрадення нафти, цього ж дня створено комісію, матеріали від СБУ було отримано 10.09.2015 року, а пояснення позивач давав 15.09.2015 року. Крім того, зазначає апелянт, судом безпідставно не було задоволено клопотання ПАТ «Укрнафта» про зупинення провадження у справі у звязку із розглядом кримінального провадження від 30.07.2015 року, а також у додатковому рішенні неправильно визначено розмір судових витрат, оскільки будь-яких доказів, окрім квитанції про сплату судового збору у сумі 487,20 грн, в матеріалах справи немає. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення від 15 січня 2016 року та додаткового рішення суду, просить їх скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову та у заяві про стягнення судових витрат.

В судовому засіданні представник НГВУ «Надвірнанафтогаз» апеляційні скарги з вищенаведених мотивів підтримав, зазначивши, зокрема, що вина ОСОБА_3 у вчиненні дисциплінарних проступків доведена актом службового розслідування. На його думку, дисциплінарне стягнення на позивача було накладено обґрунтовано і з дотриманням встановленого нормами трудового законодавства порядку. Вважаючи оскаржені судові рішення незаконними, представник відповідача просить їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_3 та у стягненні в його користь судових витрат.

Представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги на основне рішення заперечив, вважаючи його законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін. Апеляційну скаргу на додаткове рішення представник позивача визнав частково, зазначивши, що документального підтвердження оплати ОСОБА_3 3000 грн витрат на правову допомогу до розгляду даної справи судом першої інстанції у нього немає.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга на основне рішення не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на те, що адміністрацією НГВУ «Надвірнанафтогаз» ПАТ "Укрнафта" у наказі №754 від 26.10.2015 року «Про факти порушення виробничої, трудової дисципліни та притягнення винного працівника НГВУ «Надвірнанафтогаз» до дисциплінарної відповідальності не наведено конкретних дисциплінарних порушень, вчинених працівником.

Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки у згаданому наказі наведено тільки загальний перелік вимог, якими повинен керуватися в своїй роботі помічник майстра, і які він не виконував. Однак, у цьому наказі не розкрито змісту порушень трудової дисципліни, за які на ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення.

Посилання апелянта на те, що вчинення ОСОБА_3 дисциплінарних проступків доведено відомостями, які містяться у акті службового розслідування від 21.09.2015 року, не може бути прийнято до уваги. Адже, у цьому акті фактично відтворено відомості, викладені у повідомленнях органу, який проводить розслідування викрадення частини видобутої нафти-сирцю з Лопушнянського нафтового родовища (копії повідомлень а.с69-70; 80-81; 82-85). Детального аналізу в чому конкретно полягають порушення трудової і технологічної дисципліни, були допущені ОСОБА_3, і за які його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, у зазначеному акті комісії не наведено.

Так, у наказі №754 від 26.10.2015 та в акті службового розслідування зазначено, що помічник майстра ОСОБА_3 порушував "Положення про порядок проведення пломбування запірних пристроїв, технологічного обладнання в НГВУ "Надвірнанафтогаз", затвердженого 24.12.2011 року. Однак, ні в наказі, ні в акті службового розслідування не відображено, в чому саме полягає вказане порушення. Адже, із змісту згаданого "Положення", копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.206-208), вбачається, що сам по собі факт відсутності пломб або їх не встановлення не доводить вину конкретної посадової особи без з'ясування всіх деталей цієї обставини. У п.16 "Положення" вказано, що за кожним фактом виявлення відсутності або порушення цілісності пломб проводиться службова перевірка. Відповідачем матеріалів такої перевірки суду не надано, і відомостей про те, чи в дійсності такі перевірки проводились, немає.

В засіданні апеляційного суду представником НГВУ "Надвірнанафтогаз" було зазначено, що факт відсутності пломби на запірному пристрої ємкості, в якому зберігалась видобута нафта, мав місце, зокрема, 03.09.2015 року. Він пояснив, що в той день нафта з Лопушнянського родовища відвантажувалась на автомашинах підприємства, і тому пломба знімалась. Однак, документальних доказів коли саме відвантажувалась нафта, і з чиєї вини запірний пристрій ємкості не було своєчасно опломбовано, відповідачем не надано. З цього приводу колегія суддів констатує, що із змісту п.п.17, 18, 22 згаданого вище "Положення" вбачається, що опломбування має право проводити не тільки помічник майстра, а й інші матеріально-відповідальні особи, зокрема, оператори з добування нафти й газу, і процедура опломбування повинна відбуватись з дотриманням правил, вказаних у "Положенні".

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_3 допускав порушення технологічного режиму роботи свердловини та неналежне ведення первинної документації з обліку видобутої нафти, суд першої інстанції не прийняв до уваги правильно, оскільки такі твердження не ґрунтуються на об'єктивних та належних документальних доказах. Підтвердженням такого висновку є й пояснення допитаного в якості свідка ОСОБА_6 - голови комісії, яка проводила службове розслідування. В засіданні апеляційного суду ним, зокрема, було зазначено, що НГВУ "Надвірнанафтогаз" фактично не контролювало об'єми видобутку нафти, а цехова комісія тільки 01; 11 і 21 числа кожного місяця фіксувала об'єм залишку нафти в ємкостях Лопушнянського нафтового родовища. Свідок ОСОБА_6 зазначив, що про неналежне ведення ОСОБА_3 документального обліку видобутої нафти можуть підтверджувати відображені у наданому для огляду журналі відомості про нижчі показники видобутку нафти, ніж відповідні відомості про роботу іншої бригади. Однак, на думку колегії суддів, такий висновок не можна вважати достовірним, оскільки він ґрунтується на припущеннях.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення про задоволення позову ОСОБА_3 з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування названого рішення немає.

Що ж стосується додаткового рішення, то судом першої інстанції при його ухваленні не було перевірено, чи дійсно позивачем у встановленому порядку було внесено плату за надання йому правової допомоги. В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 визнав факт відсутності документального підтвердження внесення позивачем до завершення розгляду даної справи коштів за надання правової допомоги. Наведена обставина унеможливлює визначення дійсних витрат ОСОБА_3 на правову допомогу та стягнення таких витрат з відповідача. Оскільки додаткове рішення у зазначеній частині не являється законним і обґрунтованим, воно у цій частині не може бути залишено в силі.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» на рішення Надвірнянського районного суду від 15 січня 2016 року відхилити, а вищезазначене рішення в даній справі залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» на додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 25 січня 2016 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 25 січня 2016 року в частині стягнення із ПАТ «Укрнафта» в особі НГВУ «Надвірнанафтогаз» в користь ОСОБА_3 3000 грн витрат на правову допомогу скасувати. В заяві представника ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн відмовити. В решті додаткове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_7