У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1, зацікавлені особи: головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лисенко Оксана Вікторівна, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» про визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною скаргою, в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Лисенко О.В. про відкриття виконавчого провадження № 48053476 від 07 липня 2015 року за виконавчим листом № 2-933/11 від 30 травня 2012 року, виданим Шевченківським районним судом м. Києва, посилаючись на те, що 30 травня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» суми 214 620,15 доларів США, що становить 1 719 107,40 грн, який було подано стягувачем до ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві 29 травня 2013 року.

По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження 31 травня 2013 року та в подальшому 23 червня 2014 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві в якій зазначено про можливість повторного звернення із даним виконавчим листом в строк до 23 червня 2015 року.

В подальшому уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб Стрюковою О.І. було подано заяву про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом. Як зазначає заявниця, повноваження зазначеної особи закінчилися 05 травня 2015 року, а до ДВС Шевченківського РУЮ м. Києва вона звернулась 06 липня 2015 року, з огляду на що на момент звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження вона не мала відповідних повноважень.

Крім того, державним виконавцем у порушення вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, строк пред'явлення якого було пропущено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що в матеріалах виконавчого провадження є довідка про автоматичний розподіл виконавчого провадження між державними виконавцями, яка датована 19 червня 2015 року, з урахуванням чого суди дійшли вірного висновку, що заява про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів подана до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в строк передбачений законом.

Крім того, заявником не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження надходження заяви про відкриття виконавчого провадження після 23 червня 2015 року.

Також, відмовляючи у задоволенні скарги суди правильно встановили, що уповноважена особа фонду на здійснення тимчасової адміністрації діє без довіреності, інформація щодо її повноважень на здійснення тимчасової адміністрації є загальновідомою та державний виконавець мав можливість перевірити її особисто, а відсутність довіреності не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 з указаних підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова