АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1389/16 Головуючий 1 інстанції - Слурденко О.І.
Справа № 636/2023/15-ц Доповідач Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 05 лютого 2008 року був укладений кредитно-заставний договір №DN81AR17670237, за яким Банк надає відповідачу кредит у розмірі 75789,70 грн. на терміни до 04 лютого 2015 року, а відповідач зобовязується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим за відповідачем станом на 03 жовтня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 375645,88 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 79039,40 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом 46286,28 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом 21563,52 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 210630,69 гривень, штрафу у розмірі 250 гривень фіксована частина та 17875,99 гривень процентна складова, яка до теперішнього часу відповідачем не погашена та яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на те, що суд не взяв до уваги докази, які були надані на підтвердження обставин зазначених в позовній заяві, а саме: документи про реалізацію заставленого майна та наявності заборгованості у відповідача на час постановлення рішення, у звязку із чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 лютого 2008 між ПриватБанк (правонаступником якого є ПАТ КБ ПриватБанк згідно статуту ПАТ КБ ПриватБанк, затвердженого Загальними зборами акціонерів від 26 квітня 2013 року та Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809) та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір №DN81AR17670237, згідно умов якого банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, встановлених у договорі, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у розмірі 75789,70 грн. зі сплатою 9,60% річних за користування кредитом з терміном повернення до 04 лютого 2015 року. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобовязань за договором, позичальник надає Банку в заставу легковий автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АХС від 01 лютого 2008 року. Сторони погодили, що на дату підписання договору вартість застави становить 73800 гривень. Зазначений кредитно-заставний договір підписаний сторонами по справі.

Механізм видачі кредитних коштів за зазначеним договором кредиту встановлений у п.3.3, п.17.4 договору, зокрема шляхом перерахування кредиту в сумі 66420 грн. на поточний рахунок автосалону ООО ОСОБА_2 Плюс, в сумі 4022,10 грн. на сплату страхових платежів на поточний рахунок Страхової компанії ЗАТ Страхова компанія «Інгострах», в сумі 34 грн. на сплату та реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна на рахунок ДП «Інформаційний центр» МЮУ, в сумі 5313,60 грн. для сплати винагороди Банку за надання фінансового інструменту. Відповідно до п.17.1.4 договору, видача кредиту повинна відбутися не пізніше 05 лютого 2008 року.

ОСОБА_1 не заперечує, що позивач свої зобов'язання за договором виконав.

Відповідно до п.п. 4.4.,17.8 зазначеного договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 1626,73 грн., до складу яких входять платежі за винагородою (у випадку їх наявності), процентами та кредитом.

Згідно п.п.4.1, 17.1.7 кредитного договору, за користування наданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дня погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою у розмірі 9,60% річних. Нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, про цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань за відповідачем утворилася заборгованості, яка станом на 03 жовтня 2014 року становить 375645,88 грн. з яких 79039,40 грн. заборгованість за кредитом, 46286,28 грн. заборгованість за процентами, 21563,52 грн. заборгованість по комісії, 210630,69 грн. пеня, 250 грн. штраф фіксована частина, 17875,99 штраф процентна складова.

Заборгованість за кредитом визначена також з урахуванням перерахування ПАТ КБ ПриватБанк за ОСОБА_1 страхових платежів у відповідності до вимог п. 3.4.1. кредитного договору (а.с. 217-220).

Про застосування позовної давності в суді першої інстанції позивач не заявляв.

Відповідач вважає безпідставним нарахування йому процентів за ставкою 21%, в той час, як договором передбачена ставка 9,6%.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно п. 6.3.1. кредитного договору, Банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Таким чином, умови кредитного договору між сторонами встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, таке письмове повідомлення було надіслане на адресу відповідача 25 грудня 2008 року, що підтверджується Реєстром вихідної кореспонденції №1103 avt (№23). У зазначеному повідомленні позивачем був розяснений порядок надання заперечень боржником у випадку незгоди останнього зі зміною процентної ставки. В ході судового розгляду відповідачем не надано будь-яких належних, беззаперечних та допустимих доказів на підтвердження його звернень до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами або повідомленнями щодо незгоди зі змінами кредитного договору, в тому числі збільшення процентної ставки.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язань настають наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідач наполягає, що на погашення заборгованості представнику банку був переданий автомобіль, що був предметом застави, після чого представник банку повідомив його про повне погашення заборгованості за кредитом.

Такі доводи відповідача знайшли своє підтвердження лише частково.

Так, зі змісту вищевказаного кредитно-заставного договору вбачається, що кредит був наданий ОСОБА_1 на придбання легкового автомобіля НОМЕР_2, 2007 року випуску, який останній надає Банку в заставу для забезпечення повного і своєчасного виконання своїх зобовязань за кредитним договором. Предмет застави належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №АХС від 01 лютого 2008 року. Сторони погодили, що на дату підписання договору вартість застави становить 73800 гривень. Згідно п. 7.2 договору, застава забезпечує забезпечені вимоги в розмірі їх повної вартості, незалежно від того, якою така вартість може бути в будь-який час протягом строку дії Договору.

З довідок Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Харківській області №10237 від 22 вересня 2015 року та №11494 від 21 жовтня 2015 року, зазначений автомобіль, зареєстрований за ОСОБА_1 29 квітня 2010 року був знятий з обліку для реалізації громадянином ОСОБА_3, який діяв на підставі нотаріального доручення ВМЕ 855241 від 03 червня 2009 року, підстави зняття з обліку знищено по закінченню терміну зберігання відповідно до п. 2.4 Наказу МВС України №379 від 11 серпня 2010 року «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них» та Наказу МВС України №5 ДСК від 10 січня 2014 року.

Таким чином, заставне майно автомобіль НОМЕР_2, 2007 року випуску було реалізовано.

З копії акту приймання в заклад ПриватБанку автомобіля НОМЕР_3, 2007 року випуску та копії довіреності від 03 червня 2009 року, посвідченої нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 03 червня 2009 року, вбачається, що вказаний автмообіль, технічний паспорт на нього та 2 комплекти ключів були передані предстанику ПАТ КБ ПриватБанк для реалізації автомобіля та ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 керувати та розпоряджатися, а також відчужувати вказаний належний йому автомобіль.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не заперечував, що автомобіль, який був предметом застави був переданий ПАТ КБ ПриватБанк для реалізації з метою спрямування отриманих коштів на погашення заборгованості.

Таким чином встановлено, що сторони визначили процедуру звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу предмета застави третій особі, що відповідає умовам п. 13.2. договору,

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, зазначивши про відсутність будь-яких достатніх даних щодо обставин звернення стягнення на предмет застави та розміру грошових коштів, отриманих від продажу автомобіля.

Між тим, з матеріалів справи, а саме з копій меморіальних ордерів, виписки з особового рахунку, розрахунків позивача вбачається, що 30.08.2010 року від погашення конфіската на рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 46700 грн., які були спрямовані на погашення заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 не заперечував, що зазначені кошти до ПАТ КБ ПриватБанк з інших джерел не надходили. Підстави зняття автомобіля з обліку знищено по закінченню терміну зберігання. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що від реалізації предмета застави були отримані кошти в іншому розмірі.

Згідно довідки суб*єкта оціночної діяльності (а.с. 209), середньоринкова вартість транспортного засобу аналогічного тому, що був предметом застави станом на 30.08.2010 року може складати 45660,29 грн. Стан автомобіля, що був врахований суб*єктом оціночної діяльності, повністю відповідає даним візуального огляду автомобіля, відображених в акті про передачу автомобіля в заклад (а.с. 59).

Продаж автомоібля за 46700 грн. не суперечить умовам кредитно-заставного договору, згідно п. 13.2. якого, при зверненні стягнення на предмет застави в позасудовому порядку, шляхом його продажу, Банк встановлює початкову ціну предмета застави в розмірі оціночної вартості встановоленої Банком, але не нижчому 50% від повної вартості згідно ст. 17.10 Договору - 73800 грн.

Звернення стягнення на предмет застави, в результаті чого сума кредитної заборгованості повністю погашена не була, не позбавляє ПАТ КБ ПриватБанк права на стягнення спірної кредитної заборгованості в загальному порядку з метою належного виконання кредитного зобов'язання.

Доводи відповідача про те, що після передачі автомобіля на реалізацію працівник ПАТ КБ ПриватБанк повідомив його про повне погашення заборгованості не підтверджені будь-якими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши кредит у лютому 2008 року відповідач лише перші декілька місяці погашав кредит, після чого за ним обраховувалась прострочена заборгованість на яку нараховувалась пеня.

Кошти, отримані від реалізації майна, були спрямовані на погашення складових заборгованості у черговості, визначеній ст. 534 ЦК України, згідно якої у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов*язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю - сплачується основна сума боргу.

Так, з виписки по рахунку відповідача (а.с.180-190) вбачається, що витрати кредитора, пов*язані з одержанням виконання склали 660,14 грн., на погашення заборгованості за процентами було спрямовано 11842,81 грн., на погашення пені - 31165,45 грн., на погашення комісії 3031,60 грн.

За таких обставин, сума заборгованості про стягнення якої просить позивач є обгрунтованою.

Між тим, за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із розрахунком банку (а.с. 5-7) нарахована відповідачу пеня складає 210630,69 грн., що значно перевищує розмір кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ураховуючи обставини справи та те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків та виходячи із визначених ст. 129 Конституції України та ст. 1 ЦПК України основних засад і завдань судочинства, якими є законність, справедливість та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, судова колегія вважає за можливе зменшити розмір пені до 79039,40 грн. Штраф (процентна складова) відповідно зменшується до 11296,43 грн.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п.3 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягунти з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DN81AR17670237 від 05 лютого 2008 року 237475,03 грн., з яких 79039,40 грн. заборгованість за кредитом, 46286,28 грн. заборгованість за процентами, 21563,52 грн. заборгованість по комісії, 79039,40 пеня, 250 грн. штраф фіксована частина, 11296,43 грн. штраф процентна складова.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді