Справа № 464/1473/16-ц
пр.№ 2/464/780/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Мички Б.Р.

при секретарі судових засідань Янишин М.Б.

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на утримання, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право на отримання аліментів ОСОБА_3 з нього, ОСОБА_2, призначених рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 травня 2010 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в період з 19 квітня 1980 року по 27 січня 2010 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 травня 2010 року з нього в користь ОСОБА_3 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно. В 2012 році він вже звертався до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 вересня 2012 року його позов було задоволено, однак таке не набрало законної сили, та рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2013 року було скасоване. У 2015 році знову звернувся до суду про припинення стягення з нього аліментів, проте рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Зазначає, що підставами відмови в задоволенні аналогічних позовів було, зокрема, те, що він був засновником ПП "Світлана-Квіт", хоча таке не працювало вже багато років, а також його володіння кількома транспортними засобами та наявність заборгованості перед відповідачем по сплаті аліментів. Зазначає, що на даний час його життєві обставини істотно змінились. З 1 лютого 2015 року він є пенсіонером по віку, а відтак сам став непрацездатним. З 20 квітня 2015 року він ніде не працює та окрім пенсії, жодних доходів не отримує. Запевняє, що ПП "Світлана-Квіт" повністю ліквідоване згідно рішення від 07 грудня 2015 року. В даний час за ним зареєстрований лише один транспортний засіб, присуджений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 квітня 2012 року при поділі майна подружжя. Станом на кінець 2015 року повністю погасив заборгованість перед відповідачем. Окрім цього, на сьогодні сам потребує матеріальної допомоги, враховуючи вік, має проблеми із здоров'ям, регулярно лікується, витрати на лікування є значними і додаткова сплата аліментів ставить його на межу виживання. Зазначає, що у відповідачки ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка і зобов'язана утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов заперечили, надали суду пояснення аналогічні викладеним в письмових запереченнях. Зазначили, що відповідач ОСОБА_3 є непрацездатною, визнана інвалідом II групи безтерміново, окрім пенсії в розмірі 1086 грн. жодних доходів не отримує. Її стан здоров'я незадовільний, вона постійно перебуває на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні, що потребує значних коштів. Стверджує, що позивач використовує будь-які засоби для того, щоб припинити право відповідача на утримання, зокрема, раніше його було знято з обліку Львівському міському центрі зайнятості як безробітного у зв'язку з виявленням факту подання недостовірних даних. Окрім цього, позивач за весь час обов'язку сплати аліментів належним чином не виконував його. Хоча у позовній заяві позивач стверджує, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня, однак з таким відповідач не погоджується, вважає таку заборгованість не погашеною. Вважає, що позивачем не надано жодних доказів того, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу. Стверджує, що розмір пенсії позивача становить 1922,37грн., що значно перевищує розмір пенсії відповідача. Вважає безпідставними покликання позивача на те, що утримувати ОСОБА_3 повинна її дочка ОСОБА_4, оскільки остання безробітна та має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому позбавлена можливості надавати матеріальну допомогу своїй матері.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в період 19 квітня 1980 року по 27 січня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

2 жовтня 2003 року відповідача ОСОБА_3 визнано непрацездатною, встановлено інвалідність II групи у зв'язку з загальним захворюванням безтерміново, рекомендовано лікування в невропатолога, що стверджується довідкою МСЕК серії ЛВА -1 №194523 від 09.10.2003р.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи; один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 вересня 2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2010 року, з позивача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання непрацездатної дружини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 300грн., щомісячно, починаючи з 18 лютого 2009 року (а.с.3).

Як встановлено в судовому засіданні, раніше позивач ОСОБА_2 вже звертався до суду з позовом про припинення права ОСОБА_3 на утримання. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 вересня 2012 року його позов був задоволений, однак рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25 квітня 2013 року таке було скасовано, та в задоволенні позову відмовлено (а.с.4, 5-6).

В подальшому, позивач ОСОБА_2 знову звернувся до суду з позовом про припинення права ОСОБА_3 на утримання. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Вказане рішення не оскаржувалось в апеляційноу порядку, а відтак набрало законної сили.

Пункт 2 ч.3 ст.82 Сімейного кодексу України, на який покликається позивач при зверненні до суду з даним позовом передбачає, що право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.З ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, стан здоров'я відповідача ОСОБА_3 незадовільний - наслідки видалення менінгіоми задньої черепної ями, арахноенцефаліт задньої черепної ями, післятравматична енцефалопатія ІІ ст., внутрішньо-черепна гіпертензія, мозочкова атаксія з вираженими розладами статики, координації і ходи, асенізація особистості, що потребує відповідного лікування, фінансових витрат, що стверджується представленими суду витягами із медичної карти та іншими медичними документами (а.с.29-35).

Згідно довідки управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова від 09 лютого 2015 року, позивач ОСОБА_2 з 01 лютого 2015 року отримує пенсію за віком в розмірі 1922,37грн. (а.с.9).

З пояснень позивача вбачається, що з 20 квітня 2015 року він ніде не працює, окрім пенсії за віком додаткових доходів не отримує.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено вищезазначеними рішеннями суду, ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку фінансово спроможний надавати ОСОБА_2, який займається підприємницькою діяльністю, є директором, бухгалтером, засновником ПП «Світлана-Квіт» та володіє кількома транспортними засобами.

На даний час, встановлені згаданими рішеннями суду обставини змінились.

Так, як вбачається з повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, 17 лютого 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Приватне Підприємство "Світлана-Квіт".

Окрім того, згідно довідки Територіального сервісного центру №4641 від 02 грудня 2015 року за позивачем зареєстрований лише один транспортний засіб.

Твердження відповідача ОСОБА_3 про існуючу заборгованість позивача ОСОБА_2 в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження та спростовані матеріалами справи.

Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01 березня 2016 року, наданим Галицьким відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, з 01 липня 2014 року по 01 березня 2016 року всього нараховано аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 9602,51грн., які повністю сплачені позивачем ОСОБА_2, а відтак, в останнього відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Суд враховує також те, що з 01 лютого 2015 року ОСОБА_2 отримує пенсію за віком в розмірі 1922,37грн., а з 20 квітня 2015р. не працює та не отримує жодних доходів окрім пенсії.

Крім цього, судом встановлено, що у позивача незадовільний стан здоров'я (гіпертонічний криз, хронічний бронхіт) (а.с.14-15), що зумовлює додаткові витрати на лікування.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що вказані вище обставини є такими, що погіршили матеріальне становище позивача ОСОБА_2 та він неспроможний в подальшому надавати матеріальну допомогу своїй колишній дружині - відповідачу ОСОБА_3.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 75, 76, 82 СК України, та керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 57- 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на утримання - задоволити.

Припинити з часу набрання цим рішенням суду законної сили право ОСОБА_3 на отримання аліментів з ОСОБА_2, призначених рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 травня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.