У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Демяносова М.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» про визнання незаконним та скасування наказу, зміну формулювання причини звільнення, стягнення за порушення законодавства про охорону праці середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 18 серпня 2010 року він перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка - Тера» (далі - ТОВ «МСП Ніка - Тера») і займав посаду докера механізатора комплексної бригади на вантажно-розвантажувальних роботах вантажного району № 2. Наказом ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 27 грудня 2013 року його звільнено з роботи з 25 листопада 2013 року на підставі п. 4 ч 1 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Зазначає, що його звільнення є незаконним та таким, що порушує вимоги закону, крім того, прогулу він не вчиняв, звертався до товариства з заявою про звільнення його на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням товариством трудового законодавства. Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просив задовольнити його позов і визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 27 грудня 2013 року про його звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, змінити формулювання причини звільнення з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України і внести відповідні зміни до трудової книжки, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути вихідну допомогу в розмірі середнього заробітку за три місяці, а також стягнути 3 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2014 року позов задоволено. Визнано незаконним наказ ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 27 грудня 2013 року про припинення трудового договору з ОСОБА_4 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_4 - замість п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України зазначено ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Зобов'язано ТОВ «МСП Ніка - Тера» внести запис до трудової книжки про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_4 замість п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України зазначити - ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Стягнуто з ТОВ «МСП Ніка - Тера» на користь ОСОБА_4 3 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 змінено. Визнанонезаконним наказ ТОВ «МСП Ніка - Тера» від 27 грудня 2013 року про звільнення ОСОБА_4 з роботи з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України й зобов'язано ТОВ «МСП Ніка - Тера» внести зміни до трудової книжки ОСОБА_4 про недійсність запису про його звільнення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зобов'язано ТОВ «МСП Ніка - Тера» видати наказ про припинення трудових відносин з ОСОБА_4 з 2листопада 2013 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, й внести відповідний запис до трудової книжки. Стягнуто з ТОВ «МСП Ніка - Тера» на користь ОСОБА_4 500 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Рішення суду про відмову в задоволенні позову про стягнення вихідної допомоги скасовано й ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 в цій частині задоволено, стягнуто з ТОВ «МСП Ніка - Тера» на користь ОСОБА_4 9 531 грн. 92 коп. у рахунок оплати вихідної допомоги, розмір якої визначено без утримання прибуткового податку з громадян й інших обов'язкових платежів. Рішення в частині вирішення судових витрат змінено і зменшено розмір стягнення до 974 грн. 40 коп. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової плати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та задоволених позовних вимог про зміну формулювання причин звільнення із зобов'язанням внесення відповідних змін до трудової книжки скасовано та ухвалено в цих частинах нове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про зміну формулювання причини звільнення з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України та внесення відповідних змін до трудової книжки. Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди змінено. Стягнуто з ТОВ «МСП Ніка - Тера» на користь ОСОБА_4 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Рішення суду в частинах вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання незаконним наказу про припинення трудового договору та стягнення вихідної допомоги залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду частині відмови у задоволенні позовних вимог про зміну формулювання причин звільнення із зобов'язанням внесення відповідних змін до трудової книжки та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції, скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні вихідної допомоги та в цій частині прийняти нове рішення про задоволень позову,обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального права.

У касаційній скарзі ТОВ «МСП Ніка - Тера» просить про часткове скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 18 серпня 2010 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «МСП «Ніка-Тера» та займав посаду докера-механізатора комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах вантажного району № 2.

19 листопада 2013 року він подав заяву про звільнення з 21 листопада 2013 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням законодавства про працю. Того ж дня, ТОВ «МСП «Ніка-Тера» відмовило у задоволенні цієї заяви про звільнення, посилаючись на відсутність доказів порушення трудового законодавства.

У зв'язку з відмовою роботодавця у звільненні із зазначених підстав 21 листопада 2013 року ОСОБА_4 подав заяву про надання відпустки за власний рахунок за сімейними обставинами з 21 по 23 листопада 2013 року. Наказом ТОВ «МСП «Ніка-Тера» від 21 листопада 2013 року йому надано відпустку без збереження заробітної плати на строк 3 календарних дні з 21 по 23 листопада 2013 року.

Позивач мав стати до роботи 25 листопада 2013 року.

22 та 25 листопада 2013 року позивач повторно подавав заяви про розірвання трудового договору за п. 3 ст. 38 КЗпП України. В останній заяві просив звільнити його з 25 листопада 2013 року.

Не визнавши фактів порушення трудового законодавства, ТОВ «МСП «Ніка-Тера» знову відмовило позивачу у звільненні за п. 3 ст. 38 КЗпП.

Наказом ТОВ «МСП «Ніка-Тера» від 27 грудня 2013 року ОСОБА_4 звільнено з роботи на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з прогулом без поважних причин з 25 листопада 2013 року.

Звертаючись до відповідача із заявою про звільнення, позивач зазначив однією з підстав звільнення, незаконність зменшення персональної надбавки у жовтні 2013 року. Наказом від 29 жовтня 2013 року № 776 стивідору та докерам-механізаторам комплексної бригади № 1 вантажного району № 2, в тому числі і ОСОБА_4 зменшено розмір персональної надбавки за жовтень 2013 року у зв'язку з порушенням трудової дисципліни та відсутністю на робочому місці у зміну 5-6 жовтня 2013 року.

Оскільки зазначений наказ у встановленому трудовим законодавством порядку позивач не оскаржував, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зменшення розміру персональної надбавки не можна вважати порушенням трудового законодавства.

Іншим порушенням трудового законодавства ОСОБА_4 вказував порушення умов оплати праці, зокрема встановлення докерам-механізаторам мінімальних окладів як некваліфікованим працівникам.

На підприємстві встановлені різні за кваліфікацією посади: докер-механізатор, докер-механізатор 1 класу, докер-механізатор 2 класу. Система оплати праці докерів встановлена як змішана: погодинна та відрядна. Погодинна частина заробітної плати складається з окладу і надбавки за шкідливі умови праці, які є однаковим для докерів всіх кваліфікацій, а також надбавки, яка залежить від кваліфікації докера (посади). Відрядна частина заробітної плати визначається з урахуванням колективного заробітку бригади, паїв всіх робочих бригади та інших показників. Розмір паю кожного докера-механізатора в залежності від його кваліфікації встановлюється штатним розписом.

Отже, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що хоча на підприємстві і була відсутня тарифна сітка як окремо розроблений документ, але діяли чинники, які безпосередньо впливали на формування та диференціацію розмірів оплати праці докерів-механізаторам в залежності від їх кваліфікації та розряду.

Крім того, структура заробітної плати позивача свідчить про щомісячну виплату йому заробітної плати, яка складалась з окладу, персональної надбавки, доплат за шкідливі умови праці, працю у нічний час, наднормові, премії та відрядної частини. Загальний розмір щомісячної заробітної плати значно перевищує мінімальний розмір заробітної плати, встановленої для оплати некваліфікованої праці.

За таких обставин сам по собі факт відсутності тарифної сітки оплати праці при наявності інших показників (системи оплати праці, надбавки, доплати тощо) при формуванні та диференціації заробітної плати, не можна вважати таким порушення умов трудового законодавства, яке може бути достатньою підставою для звільнення за п. 3 ст. 38 КЗпП з виплатою вихідної допомоги за статтею 44 КЗпП.

Оскільки не встановлено порушень трудового законодавства, в тому числі про оплату праці та охорони праці, які би негативно вливали та дійсно порушували права ОСОБА_4 як докера-механізатора підприємства та були би достатньою підставою для звільнення за п. 3 ст. 38 КЗпП, а тому ТОВ «МСП «Ніка-Тера» обґрунтовано відмовив позивачу у звільненні з роботи з 25 листопада 2013 року за п. 3 ст. 38 КЗпП, про що своєчасно його повідомило листом від того ж числа.

Крім того, встановивши, що звільнення позивача з роботи проведено з ініціативи роботодавця в порушення ст. 43 КЗпП України без попередньої згоди профспілки працівників морського транспорту Миколаївського морського порту, та цехової профорганізації ТОВ «МСП «Ніка-Тера», суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність наказу відповідача про припинення трудового договору з ОСОБА_4 за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що заподіяло позивачу моральних страждань, а тому правильно стягнув моральну шкоду на підставі ст. 237-1 КЗпП України, враховувши ступінь доведеності цих позовних вимог позивачем, відсутності доказів про погіршення стану його здоров'я, в зв'язку зі звільненням.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

М.В.Демяносов