Справа № 642/61/16-ц
Провадження 2/642/447/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.09.1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харків, запис №1509.

В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з чоловіком не склалося, на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин з 08.01.2016 року. Спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З приводу утримання і виховання доньки спору не виникає, після розірвання шлюбу вона буде проживати з позивачкою.

Позивачка подала через канцелярію заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити

Відповідач про день та час слухання справи повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харків, 24.09.1999 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №1509 (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, 28.12.2001 року від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.6).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені.

Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам ОСОБА_2

Ухвалою суду від 17.02.2015 року сторонам був наданий строк для примирення тривалістю два місяця, який не дав позитивних результатів.

За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215-218 ЦПК України, ст. 112 Сімейного Кодексу України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 24.09.1999 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харків, запис №1509

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище - «ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв