Справа № 363/480/14-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С.І.
Провадження № 22-ц/780/1966/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 04.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 квітня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Скайд» (далі - ПАТ «СК «Скайд») укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 280/-20, предметом якого є належний йому на праві власності автомобіль «Mescedes-Benz E 200 K», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, загальна страхова сума встановлена у розмірі 200 000 грн. Зазначав, що листом від 23 травня 2013 року він повідомив відповідача про зміну державного реєстраційного номеру автомобіля на ВІ 7968 ВТ.

Позивач зазначав, що 28 травня 2013 року належний йому автомобіль було знищено в результаті пожежі, про що він повідомив ПАТ «СК «Скайд». Однак, відповідачем у виплаті страхового відшкодування йому було відмовлено у звязку з тим, що на момент настання страхового випадку дія договору страхування була припинена. З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з ПАТ «СК «Скайд» на свою користь: 142 840 грн. 85 коп. страхового відшкодування; 5 000 грн. за надання правової допомоги; витрати у розмірі 400 грн., що були понесені ним у звязку з проведенням експертизи та 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Скайд» на користь ОСОБА_2 142 840 грн. 85 коп. страхового відшкодування та 400 грн. витрат за проведення експертизи. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позову відмовлено (а.с.169-170, т.1).

Рішенням апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. (а.с.228-233, т.1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що апеляційний суд у порушення ст.ст. 212-214, 316 ЦПК України обставини справи зясував неповно, не дав належної оцінки запереченням позивача на апеляційну скаргу, не навів достатніх мотивів на спростування висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, суд касаційної інстанції зазначив, що дійшовши висновку, що на дату настання події ОСОБА_2 було сплачено лише першу частину страхового платежу у розмірі 1 125 грн., а тому з 00 год. 00 хв. 13 травня 2013 року договір страхування припинив свою дію, суд не взяв до уваги надану позивачем в якості доказу сплати ним чергового страхового платежу квитанцію до прибуткового касового ордеру № 321-20 від 11 квітня 2013 року, пославшись на те, що відповідно до виданої довіреності № 238 від 03 жовтня 2012 року директор департаменту у м. Кременчуку ОСОБА_4, який прийняв цей платіж, за відсутності окремого договору доручення між ним та ПАТ «СК «Скайд» не мав повноважень щодо приймання страхових платежів готівкою. Такий висновок суду суперечить змісту зазначеної довіреності, якою ОСОБА_4 уповноважений приймати страхові платежі як готівкою, так і у безготівковій формі. При цьому довіреність не містить посилання на можливість виконання таких функцій директором департаменту ОСОБА_4 лише після укладення договору доручення.

Також суд касаційної зазначив, що обґрунтовуючи висновки щодо відсутності підстав для задоволення позову, апеляційний суд послався на те, що 13 травня 2013 року ПАТ «СК «Скайд» своїм листом повідомляло позивача про призупинення дії договору добровільного страхування наземного транспорту від 10 квітня 2013 року у звязку з несплатою частини страхового платежу в строки та розмірах, передбачених умовами договору страхування, на який позивач не відреагував. Однак, в матеріалах справи не міститься належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України на підтвердження того, що таке повідомлення відповідачу направлялось та ним отримане (а.с.42-44, т.2).

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Скайд» просить змінити рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, враховуючи висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасоване рішення та які відповідно до вимог ч.4 ст.338 ЦПК України є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «СК «Скайд» підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив із їх доведеності.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій особі.

Згідно зі ст.988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобовязаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Скайд», в особі директора департаменту у м.Кременчуці ОСОБА_4, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого є належний позивачеві автомобіль марки «Mescedes-Benz-E 200 K», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в подальшому змінений на ВІ7968ВТ. Термін дії договору один рік (а.с.6-10, 16, 113-121, т.1).

Згідно з пунктом 6.6 договору добровільного страхування наземного транспорту загальна страхова сума становить 200 000 грн.

У пункті 7 договору договір добровільного страхування наземного транспорту визначено перелік страхових випадків, зокрема, пошкодження або знищення транспортного засобу внаслідок пожежі.

За змістом пункту 7.6 умов страхування, які є додатком № 1 до договору страхування, розмір страхового відшкодування за пошкоджений або втрачений автотранспортний засіб визначається виходячи з розрахункового розміру збитку з урахуванням, зокрема, страхової суми і обсягу відповідальності страховика за договором.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28 травня 2013 року автомобіль позивача було знищено в результаті пожежі, що підтверджується копією акту про пожежу (а.с.11, т.1).

Того ж дня ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Скайд» із заявою-повідомленням про знищення його автомобіля внаслідок пожежі, в якій просив виплатити йому розмір страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (а.с.12, т.1).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 429 від 12 серпня 2013 року вартість матеріального збитку автомобіля марки «Mescedes-Benz-E 200 K», 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 дорівнює вартості автомобіля на момент пошкодження та становить 198 226 грн., а вартість залишків пошкодженого автомобіля становить 55 385 грн. 15 коп. (а.с.18-44, т.1).

Тобто, розмір збитків, завданих ОСОБА_2, у звязку з пошкодженням його автомобіля становить 142 840 грн. 85 коп.

Листом від 30 липня 2013 року ПАТ «СК «Скайд» відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що згідно з пунктом 9.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного транспорту) № 003 ТЗ, страховий платіж за договором страхування, укладеним на один рік, страхувальник має право внести як одноразово, так і частинами. Страховик несе відповідальність за укладеним договором страхування тільки за оплачуваний платежами період. При несплаті чергової частини платежу (незалежно від причин) дія договору страхування припиняється на наступний день після встановленого строку сплати чергової частини. ПАТ «СК «Скайд» зазначало, що в ході розслідування вказаного страхового випадку було виявлено, що друга частина страхового платежу у розмірі 1 1500 грн. (замість 1 125 грн.), який у відповідності до умов договору повинен був сплачений до 12 травня 2013 року, був сплачений ОСОБА_2 28 травня 2013 року о 13 год. 07 хв., тобто як в момент припинення дії договору страхування, так і після настання самого страхового випадку, який стався 28 травня 2013 року об 11 год. 45 хв. Крім того, при укладенні договору добровільного страхування наземного транспорту ОСОБА_2 надані дані щодо реєстраційного номерного знаку ВІ 3730ВТ, а в момент настання пожежі на автомобілі НОМЕР_3 (а.с.17).

Однак, статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

За правилами ст. 997 ЦК України договір страхування припиняється у випадках, встановлених договором та законом.

Пунктом 10.1 договору добровільного страхування наземного транспорту (страхові внески, строки їх сплати) передбачено, що страховий платіж сплачується страхувальником 5-ма частинами в такі терміни: I частина в сумі 1 125 грн. до 12 квітня 2013 року; II частина в сумі 1 125 грн. до 12 травня 2013 року; III частина в сумі 2 250 грн. до 12 липня 2013 року; IV частина в сумі 2 225 грн. до 12 жовтня 2013 року; V частина в сумі 2 225 грн. до 12 січня 2014 року.

Згідно з пунктом 9.1.3 умов договору добровільного страхування наземного транспорту дія договору припиняється у разі несплати страхувальником страхової премії у встановлені договором строки, при цьому договір вважається призупиненим у випадку, якщо перша (або чергова) частина страхової премії не буда сплачена. Дія договору відновлюється після сплати страхової премії без подовження строку його дії на термін призупинення.

При апеляційному розгляді справи встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно з умовами договору ОСОБА_2 було сплачено страхові платежі: 11 квітня 2013 року відповідно до прибуткового касового ордеру № 321-20 готівкою у розмірі 1 125 грн., 12 квітня 2013 року відповідно до квитанції «ПриватБанк» №100422.452.1 у розмірі 1125 грн., 12 травня 2013 року відповідно до прибуткового касового ордеру № 321-20 готівкою у розмірі 1 125 грн., 11 липня 2013 року відповідно до прибуткового касового ордеру № 321-20 готівкою у розмірі 2 250 грн. та 12 липня 2013 року відповідно до квитанції «ПриватБанк» №100514.826.1 у розмірі 2 250 грн. (а.с.14, т.1; а.с.51, т.2).

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що на час страхового випадку ОСОБА_2 були виконані умови договору добровільного страхування наземного транспорту щодо сплати другої частини страхового платежу до 12 травня 2013 року, а відтак у відповідача були відсутні законні підстави для його припинення.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що договір страхування на момент страхового випадку припинив свою дію у звязку з несплатою позивачем чергових страхових платежів, є необґрунтованими та спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Посилання відповідача про направлення 13 травня 2013 року ПАТ «СК «Скайд» на адресу ОСОБА_2 повідомлення про призупинення дії договору, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав. Крім того, в матеріалах справи не міститься належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України на підтвердження того, що таке повідомлення про призупинення дії договору позивачу направлялось та ним отримане (а.с.128, т.1).

Що стосується доводів відповідача про те, що в момент настання пожежі на автомобілі був встановлений інший реєстраційний номерний знак ніж той, що був зазначений на момент укладення договору страхування, то з наявного в матеріалах справи листа ОСОБА_2 від 02 серпня 2013 року, адресованого начальнику КМУ УМВС України в Полтавській області видно, що 22 травня 2013 року ОСОБА_3 змінив державний реєстраційний номер автомобіля марки «Mescedes-Benz-E 200 K», 2005 року випуску на державний реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.16, т.1).

При цьому колегія суддів вважає, що зміна державного реєстраційного номеру автомобіля не є передбаченою законом чи договором підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону, умови договору та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для стягнення з ПАТ «СК «Скайд» на користь ОСОБА_2 страхового відшкодування та понесених ним судових витрат.

Таким чином рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що відповідно до виданої довіреності № 238 від 03 жовтня 2012 року директор департаменту у м. Кременчуку ОСОБА_4 не мав повноважень щодо приймання страхових платежів готівкою, за відсутності окремого договору доручення між ним та ПАТ «СК «Скайд», не заслуговують на увагу, оскільки суперечить змісту зазначеної довіреності, якою ОСОБА_4 уповноважений приймати страхові платежі як готівкою, так і у безготівковій формі. При цьому довіреність не містить посилання на можливість виконання таких функцій директором департаменту ОСОБА_4 лише після укладення договору доручення (а.с.15, т.1).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дав їм належну оцінку і ухвалив рішення в частині задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Рішення судув частині відмови в задоволення позову ОСОБА_2 не оскаржується, тому відповідно до положень ст.303 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді