У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (далі - ТОВ «Аверс-Сіті») про визнання права власності на квартиру та зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 07 вересня 2006 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіональні будівні інвестиції» укладено договір бронювання об'єкта нерухомості щодо бронювання житлового приміщення загальною площею 86,92 кв.м. в секції № 1 у 454-квартирному, 21/22 поверховому житловому комплексі по АДРЕСА_1. ОСОБА_6 придбала майнові права на вказану квартиру. Судовим рішенням господарського суду визнано право власності на зазначений об'єкт нерухомості за відповідачем ТОВ «Аверс-Сіті», яке в подальшому неодноразово підтверджувало, що позивач дійсно є інвестором квартири та обіцяло передати її у власність, уклавши договір купівлі-продажу. Позивач є єдиним інвестором вказаного вище житлового приміщення загальною площею 86,92 кв.м. та сплатила 100% його вартості. В межах рішення суду щодо визнання права власності на об'єкт за ТОВ «Аверс-Сіті» між ОСОБА_6 та відповідачем було укладено і нотаріально посвідчено попередній договір від 16 листопада 2010 року щодо купівлі-продажу квартири (будівельний НОМЕР_1), загальною площею 86,92 кв.м. Після введення будинку в експлуатацію позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виконати умови попереднього договору та укласти з нею основний договір купівлі-продажу квартири, а також передати їй, як власнику, відповідні документи на квартиру. Представником відповідача ОСОБА_7 передано їй під розписку свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 жовтня 2012 року, а саме, на квартиру НОМЕР_1. Позивач власноручно підписала у селищного голови ОСОБА_8 свідоцтво і передала також під розписку представнику відповідача ОСОБА_9, але ніяких дій щодо оформлення квартири з боку відповідача зроблено не було. Позивач має оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 травня 2014 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 травня 2014 року та технічний паспорт, усі ці документи оформлені на квартиру НОМЕР_1. ОСОБА_6 сплачено державне мито по оформленню квартири НОМЕР_1 згідно квитанції від 01 квітня 2014 року та сплачено оформлення витягу з Державного реєстру прав по квартирі НОМЕР_1 згідно квитанції від 01 квітня 2014 року, але право власності на спірну квартиру залишилось зареєстровано за відповідачем. Вказувала, що існує різниця у розмірі загальної площі (метрах квадратних) квартири НОМЕР_1. Згідно п. 1.4 договору бронювання загальна площа квартири НОМЕР_1 складає 86,92 кв.м, а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 травня 2014 року, технічного паспорта - 83,6 кв.м., а тому вважала, що сума різниці вартості загальної площі 3,32 кв. м. - 10 023,27 грн повинна бути стягнута з відповідача на її користь. Позивач просила визнати за нею право власності на спірний об'єкт нерухомості; зобов'язати відповідача відшкодувати їй різницю вартості загальної площі квартири НОМЕР_1, між зазначеною у п. 1.4 договору бронювання - 86,92 кв. м. та фактично вказаних у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, технічному паспорті - 83,6 кв. м.; судові витрати у справі покласти на відповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 вересня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано ТОВ «Аверс-Сіті» відшкодувати на користь ОСОБА_6 різницю вартості квартири АДРЕСА_1 в розмірі 10 023,27 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2015 року відкрито касаційне провадження в справі.

23 березня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від позивача ОСОБА_6 надійшла заява про відмову від позову, в якій зазначено про обізнаність та зрозумілість її наслідків.

Відповідно до ст. 334 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з осіб, які беруть участь у справі, було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 340 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в касаційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України встановлено, що підставою закриття провадження у справі є відмова позивача від позову.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача у цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 3 ст. 206 цього Кодексу).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про скасування судових рішень і закрити провадження в справі або залишити заяву без розгляду.

Враховуючи встановлені обставини і вимоги процесуального закону, а також те, що відмова від позову не порушує законні права або охоронювані законом інтереси інших осіб, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача, яка скористалась наданими їй ст.ст. 27, 31, 174, 205, 334 ЦПК України правами, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 205, 206, 334, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_6 задовольнити.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про визнання права власності на квартиру.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 вересня 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук