Головуючий суду 1 інстанції - Ткач О.В.
Доповідач - Борисов Є.А.
Справа № 431/4704/15-ц
Провадження № 22ц/782/106/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді Борисова Є.А.

суддів: Єрмакова Ю.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря Попової Т.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2, діючи у власних інтересах та в інтересах свого брата - ОСОБА_3 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» (далі по тексту ПрАТ «СК «Провідна») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову послався на наступні обставини. Він та ОСОБА_3 є рідними братами і при цьому ОСОБА_3 є інвалідом та рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 02 липня 2015 року визнаний недієздатним, а його, ОСОБА_2, призначено опікуном.

16 березня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої загинула їх мати - ОСОБА_5 Згідно з постановою старшого слідчого СО Старобільського РВ ГУМВС України в Луганській області від 08.07.2015 року кримінальне провадження за фактом ДТП, внаслідок якої загинула ОСОБА_5, було закрите у зв'язку з відсутністю в діях водія транспортного засобу - ОСОБА_4, складу злочину. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 як власника транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» Відповідно до страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю особи складає 100000грн. на одного потерпілого, а за шкоду, заподіяну майну ліміт відповідальності на одного потерпілого становить 50000грн. У добровільному порядку страхова компанія відмовилась відшкодовувати спричинену шкоду та здійснювати страхові виплати у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому ставив питання про відшкодування матеріальної шкоди у наступному порядку:

Йому, ОСОБА_2, відшкодувати матеріальну шкоду у загальному розмірі 131538,05грн., з яких 100000 грн. - страхова сума за договором страхування та 31538,05 грн. - сума витрат на поховання та встановлення пам'ятника.

ОСОБА_3 відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 100000грн., яка полягає у страховій сумі відповідно до договору страхування.

Крім того, позивач ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача 100000 грн. в рахунок відшкодування завданої йому та його брату моральної шкоди ( по 50 000 грн. кожному з братів).

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року позов ОСОБА_2, який діяв у власних інтересах та в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3було задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному матеріальну шкоду в загальній сумі 131425 грн., яка складається з: 5565 грн. - витрати на поховання, 22500 грн. - витрати на спорудження надгробного пам'ятника, 3370 грн. - витрати на поминальний обід, 100000 грн. - страхова сума за договором страхування.

Крім того, зазначеним рішенням з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стягнуто 60000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди ( по 30000 грн. кожному з братів).

У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Крім того, стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 165 грн. 36 коп.

З даним рішенням не погодилось ПрАТ «СК «Провідна і в апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не в повному обсязі з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Тому ПрАТ «СК «Провідна» ставило питання про зміну рішення суду першої інстанції та про зменшення розміру задоволених позовних вимог. Апелянт вважає, що на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути відшкодування матеріальної шкоди в загальній сумі 4782,5грн. ( 2782,5 грн. - на відшкодування витрат на поховання та 2000грн. - на відшкодування витрат по встановленню пам'ятника), а також 2782,5грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. На користь недієздатної особи - ОСОБА_3 на думку апелянта слід стягнути лише відшкодування моральної шкоди в сумі 2782,5грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог просять відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПрАТ «СК «Провідна» скаргу підтримала. Представник позивача ОСОБА_2 скаргу не визнав рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процеса, які брали участь у судовому засіданні апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні. До таких висновків судова колегія дійшла виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що 16.03.2015 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ-21101» державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4, внаслідок якої була смертельно травмована ОСОБА_5

Загибла ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства та недієздатною особою

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2493764 між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір страхування власників наземних транспортних засобів від 07.12.2014 року строком на 12 місяців

Згідно з п. 2 страхового полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'ю особи складає 100000 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 131425грн. в рівних частках в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також стягуючи зі страхової компанії на користь зазначених осіб по 30000 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки внаслідок ДТП настала смерть ОСОБА_5, то її сини - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в однаковій мірі мають право на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі страхової суми, передбаченої страховим полісом (100000грн) і, крім того, мають право на відшкодування витрат, пов'язаних з похованням та спорудженням надгробного пам'ятника, які на думку суду першої інстанції, в даному випадку становили 31425грн. Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в даному випадку підстав для стягнення на користь кожного з братів ОСОБА_2 по 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому суд послався на положення ст.ст. 1166,1167,1168,1187 ЦК України, а також на приписи Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судова колегія не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства і до цих висновків суд дійшов внаслідок неправильного застосування та порушення норм матеріального права.

Так відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюються в порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III Закону № 1961-IV«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому страховому відшкодуванню підлягають і додаткові витрати, зумовлені необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Потреба у додаткових витратах встановлюється висновком медико-соціальної експертної комісії.

При вирішенні спорів про страхове відшкодування у наведених вище випадках суди повинні застосовувати положення Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховувати відповідні роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з відповідними змінами та доповненнями).

Відповідно до положень ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю

потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного

кодексу України, кожній особі, яка має право на таке

відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового

відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого

не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у

місячному розмірі, встановлених законом на день настання

страховоговипадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і

"ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього

Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю

фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та

дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового

відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного

померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному

розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового

випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка

здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного

пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що

підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва

про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного

померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у

місячному розмірі, встановлених законом на день настання

страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого,

може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний

розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних

виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не

може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно зі ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) інвалідам - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.

Розмір відшкодування може бути збільшений законом.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Відповідно до ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Із змісту зазначених норм діючого законодавства випливає, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, інвалідам - на строк їх інвалідності; дітям - до досягнення вісімнадцятирічного віку (студентам - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам, які досягли пенсійного віку - довічно; одному з батьків або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками, померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого і не відносяться до вище перелічених категорій громадян шкода відшкодовується протягом п'яти років після смерті потерпілого.

Зазначена шкода по своїй суті є частиною неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті. Відшкодування такої шкоди здійснюється у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особи, які безпосередньо понесли витрати на поховання потерпілого та на спорудження надгробного пам'ятника мають право на відшкодування цих витрат. При покладенні обов'язку по відшкодуванню шкоди, пов'язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; загальний розмір відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі; загальний розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи також не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат стосовно одного померлого. При цьому загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, тобто виплат в рахунок відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника, в рахунок відшкодування витрат на поховання та в рахунок відшкодування моральної шкоди не повинен перевищувати страхову суму за таку шкоду, а саме 100000 грн. у даному випадку.

З матеріалів справи вбачається, що один із синів померлої - ОСОБА_3 є інвалідом з дитинства і недієздатною особою, яка перебувала на утриманні матері - ОСОБА_5 на момент її смерті внаслідок ДТП. Другий син померлої - ОСОБА_2, є працездатною особою і також проживав разом з матір'ю (а.с. 8-14 ). Отже право на відшкодування шкоди, пов'язаної із втратою годувальника в сенсі ст. 1200 ЦК України має лише непрацездатний син - ОСОБА_3 Другий син померлої - ОСОБА_2 має право на відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника на підставі вимог ст. 1201 ЦК України, оскільки саме ним особисто були понесені відповідні витрати.

На момент своєї смерті потерпіла ОСОБА_5 отримувала дохід у вигляді пенсії за віком у розмірі 1101,16 грн. на місяць (а.с.32). Отже розмір втраченого непрацездатним ОСОБА_3 доходу становить 550,58грн. на місяць.

З матеріалів справи також вбачається, що недієздатний ОСОБА_3 останній огляд у МСЕК проходив лише у квітні 2005 року і інвалідність була встановлена на строк до 15 березня 2008 року. Після цього огляди у МСЕК не здійснювались до моменту розгляду справи у суді першої інстанції і формально наявність інвалідності у ОСОБА_3 на дату смерті його матері не була підтверджена, однак з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на момент смерті матері страждав на тяжкі неврологічні захворювання та залишався непрацездатним. На даний час ОСОБА_3 встановлена група інвалідності «Перша «Б» на строк з 08 лютого 2016 року до 01 березня 2018року. Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що на момент смерті потерпілої інвалідність ОСОБА_3 не була підтверджена у встановленому порядку, судова колегія вважає, що шкода, пов'язана із втратою годувальника повинна відшкодовуватись непрацездатному ОСОБА_3 як утриманцю померлої протягом п'яти років після її смерті, тобто за період 60 місяців. (п.5 ч.1 ст.1200 ЦК). Отже загальний розмір відшкодування за зазначений період становить 33034,8грн.(550,58 грн. х 60міс.= 33034,8грн.)

Враховуючи, що відповідно до п.27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, колегія суддів вважає, що в даному випадку в інтересах ОСОБА_3 підлягає стягненню сума відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника в загальному розмірі 43848грн. (1218грн.(мінімальна заробітна плата на день смерті потерпілої) х 36 = 43848грн.) Приймаючи до уваги положення ст. 1202 ЦК України розмір щомісячного платежу в рахунок відшкодування шкоди ОСОБА_3 повинен становити 730,8грн. щомісяця і такі щомісячні страхові виплати повинні здійснюватись протягом п'яти років після смерті потерпілого.

Приймаючи до уваги ту обставину, що з моменту смерті потерпілої, яка сталася 16 березня 2015 року і до моменту розгляду справи у суді апеляційної інстанції непрацездатний та недієздатний ОСОБА_3 не отримував будь-якого відшкодування у зв'язку з втратою годувальника, судова колегія вважає за можливе стягнути зі страхової компанії відповідну суму відшкодування за період часу з моменту смерті годувальника та до моменту розгляду справи в Апеляційному суді Луганської області, а саме за період з 16.03.2015 року по 16.04.2016 року в розмірі 9500грн. 40 коп. одноразово, виходячи з наступного розрахунку: 730,8 (щомісячний платіж ) х 13 місяців = 9500,4грн. Починаючи з 16 квітня 2016 року і до 16 березня 2020 року відшкодування шкоди повинно здійснюватись щомісячними платежами - по 730,80грн. щомісяця (загальний період відшкодування шкоди - 47 місяців).

Що стосується відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, то ці витрати підлягають стягненню на користь працездатного сина померлої - ОСОБА_2 в загальному розмірі 7565грн. (5565- витрати на поховання, 2000- витрати на спорудження пам'ятника).

До таких висновків колегія дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.13 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під похованням померлого розуміється комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Поняття «поминки» або поминальний обід» діючим законодавством не передбачене, а відтак витрати на проведення таких поминальних обідів відшкодуванню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що витрати на поховання померлої становили 5565 грн. і понесені ці витрати безпосередньо ОСОБА_2 (а.с14а, 15), а тому саме він має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» з наступними змінами витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Оскільки гранична вартість стандартних пам'ятників та огорож в Луганській області на момент смерті потерпілої діючим законодавством, яке регулює відносини, пов'язані з відшкодуванням шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, не встановлена, судова колегія вважає, що з урахуванням вимог ч.8 ст.8 ЦПК України при визначенні в даному випадку розміру витрат на виготовлення пам'ятника, які підлягають відшкодуванню, слід керуватись положеннями Постанови Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45, згідно з якими гранична вартість надгробного пам'ятника в Луганській області яка підлягає відшкодуванню становить 2000 грн. Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що на користь позивача ОСОБА_2 в даному випадку підлягають стягненню 2000 грн. в рахунок відшкодування витрат на спорудження пам'ятника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що братам ОСОБА_2 була завдана моральна шкода внаслідок смерті їх матері, як погоджується і з висновками стосовно розміру такої шкоди. Однак при цьому вважає за необхідне зазначити, що загальний розмір відшкодування моральної шкоди, який може бути стягнутий зі страховика, не повинен перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а саме не більше ніж 14616грн. (п.27.3 ст. 27 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ) Отже на користь кожного з братів ОСОБА_2 належить стягнути по 7 308 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3, підлягають стягненню наступні суми:

-7565 грн. - в рахунок відшкодування витрат на поховання та спорудження пам'ятника;

-7308грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої особисто ОСОБА_2

-7308грн.-в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої недієздатному ОСОБА_3

- 43848грн.- в рахунок відшкодування шкоди, завданої недієздатному ОСОБА_3 у зв'язку з втратою годувальника.

Доводи апелянта стосовно того, що розмір відшкодування шкоди слід зменшити на 50% у зв'язку з наявністю вини потерпілої ОСОБА_5 у скоєнні ДТП не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ч.3 ст1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

В даному випадку під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції були порушені та невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

При цьому резолютивну частину рішення слід викласти у наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3, до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 14873грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої особисто йому внаслідок смерті ОСОБА_5 .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3 7308грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої особисто ОСОБА_3 внаслідок смерті ОСОБА_5.

Стягнути одноразово з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3 9500грн. 40 коп. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої останньому внаслідок втрати годувальника.

Стягнути щомісячними платежами з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особиОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої останньому внаслідок втрати годувальника в розмірі 730,8грн. щомісяця протягом часу з травня 2016року по березень 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити у зв'язку з необґрунтованістю»

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1001,33грн. обрахований згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір»

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року змінити, виклавши резолютивну частину зазначеного рішення в наступні редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_2, який діє у власних інтересах та в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3, до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 14873грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої особисто йому внаслідок смерті ОСОБА_5.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3 7308грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої особисто ОСОБА_3 внаслідок смерті ОСОБА_5.

Стягнути одноразово з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3 9500,4грн. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої останньому внаслідок втрати годувальника.

Стягнути щомісячними платежами з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої останньому внаслідок втрати годувальника в розмірі 730грн.80коп. щомісяця протягом часу з травня 2016року по березень 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2, заявлених до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» у власних інтересах та в інтересах недієздатної особи - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого, - відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» в дохід держави витрати зі сплати судового збору в сумі 1001грн 33коп.

Це рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: