Справа № 307/3703/15-ц
Провадження № 2/307/236/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 квітня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Тячівського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_7 та Новоселицька сільська рада Тячівського району, про визнання недійсним та скасування договору дарування права на майнові паї, посвідчені свідоцтвом від 10 квітня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Тячівського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_7 та Новоселицька сільська рада Тячівського району, про визнання недійсним та скасування договору дарування права на майнові паї, посвідчені свідоцтвом від 10 квітня 2013 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10 квітня 2013 року начебто від імені ОСОБА_7 громадянкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування права на майнові паї, за яким Дарителька в особі представника ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 право на майновий пай члена КСП "Полонина", посвідчений свідоцтвом №ЗК №ХІ088999, виданого Новоселицькою сільською радою в розмірі 621 гривень. Від імені дарительки діяла ОСОБА_5, за довіреністю. Однак, із довіреності не вбачається, що ОСОБА_7 уповноважувала ОСОБА_5 на продаж майнового паю.Зазначає, що вказаним договором порушуються його права як пайовика, оскільки ОСОБА_4 має намір повторно скористатися правом на майновий пай та претендує набути у власність майно колишньої будівлі фуражного складу по вул. Борканюка,17, в с. Новоселиця. Крім цього, ОСОБА_4 протизаконно використовує свідоцтво на майновий пай та надає його до суду в підтвердження наявності в нього майнового паю на будівлю колишнього фуражного складу. Також зазначив, що доручення, яким ОСОБА_7 уповноважила ОСОБА_5 подарувати ОСОБА_4 майновий пай не відповідало вимогам ЦК України та посадова особа Новоселицької сільської ради не мала права посвідчувати дане доручення, оскільки воно стосувалося розпорядження корпоративними правами.

Просить визнати недійсним договір та скасувати договір дарування права на майнові паї посвідчені Свідоцтвом від 10 квітня 2013 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №1638.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечили. В подальшому, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

Відповідач ОСОБА_5 та приватний нотаріус Тячівського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи буди повідомлені належним чином.

Представник третьої особи Новоселицької сільської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗК № ХІ088999, виданого Новоселицькою сільською радою, ОСОБА_7 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства "Полонина" на суму 621 грн. (а.с.147).

Із доручення, посвідченого Новоселицькою сільською радою Тячівського району від 05 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_7 доручила ОСОБА_5 подарувати належний їй майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЗК № ХІ088999, виданого Новоселицькою сільською радою, ОСОБА_4 за неї розписуватися і виконувати всі дії, пов'язані з виконанням даного доручення (а.с.148).

Згідно заяви, посвідченої Новоселицькою сільською радою Тячівського району від 05 квітня 2013 року, ОСОБА_8 дав згоду своїй дружині ОСОБА_7, на укладення договору дарування права на майновий пай, посвідчений свідоцтвом серії ЗК № ХІ088999, з ОСОБА_4 (а.с.152).

Із договору дарування права на майновий пай від 10 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_4 право на майновий пай КСГП "Полонина" на суму 621 гривень, згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства "Полонина", с.Новоселиця Тячівського району Закарпатської області, серії ЗК № ХІ088999, виданого Новоселицькою сільською радою (а.с.146).

Згідно до ч.1 та п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_9 Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається право власності набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ст.718 ЦК України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до ч.3 ст.719 ЦК України, договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.720 ЦК України, сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, ОСОБА_9 Крим, територіальна громада. Договір дарування від імені дарувальника може укласти його представник. Доручення на укладення договору дарування, в якому не встановлено імені обдаровуваного, є нікчемним.

Відповідно до ч.3 ст.245 ЦК України (в редакції станом на 05 квітня 2013 року), довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.

Правовідносини щодо порядку посвідчення таких довіреностей регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року N 419 "Про порядок посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених", що діє у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 липня 2006 року N 940.

Право на майновий пай у колективному сільгосппідприємстві визначається Законом України "Про колективне сільськогосподарське підприємство". Таке право мають усі члени КСП, які були такими станом на 1 березня 1992 року, в тому числі пенсіонери і тимчасово відсутні члени господарства, не позбавлені членства в КСП. При цьому за ст.7 цього Закону суб'єктом права власності на такому підприємстві є саме підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Майновий пай не дає його власнику права на управління підприємством чи одержання певної частки прибутків від його діяльності.

Відповідно до статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, корпоративне право включає в себе відносини, які виникають між акціонером, учасником господарської організації і самою корпорацією, а також між самими учасниками чи акціонерами з приводу реалізації їх прав власності на акції чи права власності на частку в статутному фонді корпорації.

Оскільки, право власності на майновий пай не визначає прав власника цих паїв у статутному фонді господарської організації та не встановлює його прав на участь в управлінні підприємством та отриманні частки прибутку, то таке право не може бути віднесено до корпоративних прав.

Отже, свідоцтво про право власності на майновий пай члена підприємства посвідчують саме право на майновий пай члена підприємства, а не право власності на статутний фонд господарської організації, включаючи правомочність на участь цієї особи в управління господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, що становить зміст корпоративних прав відповідно до ст.167 ГК України, тобто майнове, а не корпоративне право власника.

Крім того, комерційна власність - крім права можливості конкретного власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд, у межах, передбачених законом, включає і право на отримання прибутку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що при посвідченні договору дарування права на майновий пай від 10 квітня 2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 не було порушено жодних вимог закону, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 245, 328, 386, 717-720 ЦК України, 167 ГК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Тячівського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_7 та Новоселицька сільська рада Тячівського району, про визнання недійсним та скасування договору дарування права на майнові паї, посвідчені свідоцтвом від 10 квітня 2013 року відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Ніточко