АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3363/16 Справа № 202/2864/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором № DNH4KS95860200 від 05.08.2006 року05.08.2006 року ОСОБА_2 отримала в банку кредитні кошти у сумі 11 160 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2008 року та зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн. згідно укладеного 20.10.2010 року з ПАТ "А-Банк" договору поруки, але в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконала і станом на 17.01.2014 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 76 599 грн. 40 коп. (заборгованість за кредитом - 10 419 грн. 16 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 986 грн. 46 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 35 070 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 3 623 грн. 78 коп.), з якої позивач просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 66 599 грн. 40 коп. та солідарно з відповідачів 10 000 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 3 200 грн. і судовий збір.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KS95860200 від 05.08.2006 року на рах. НОМЕР_2: заборгованість за кредитом - 10 419 грн. 16 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 986 грн. 46 коп.; на рах. НОМЕР_3: судовий збір в розмірі 374 грн. 06 коп., а в задоволені решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить змінити рішення суду в частині відмови у стягненні неустойки,ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення таких позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, за укладеним між сторонами кредитним договором № DNH4KS95860200 від 05.08.2006 року ОСОБА_2 отримала у позивача кредит у розмірі 11 160 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2008 року та зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн. згідно укладеного 20.10.2010 року між позивачем і ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки, але в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконала і станом на 17.01.2014 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 76 599 грн. 40 коп., з якої заборгованість за кредитом - 10 419 грн. 16 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 986 грн. 46 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 35 070 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 3 623 грн. 78 коп., що нею не спростовано.

Між тим, відмовляючи в задоволенні вимог банку у стягненні неустойки (пені та штрафів) за відсутності обґрунтованого її розрахунку та явною невідповідністю наслідків порушення зобов'язання принципам розумності і справедливості, суд залишив без уваги і належної оцінки наданий банком до свого позову розрахунок (а. с. 5), який позичальницею нічим не спростовано, тому законних підстав для відмови в задоволенні таких позовних вимог з вищезазначених обставину суда не було.

Крім того, заявляючи вимоги про стягнення з відповідачів пені та штрафних санкцій за порушення умов договорупозивач не врахував, а суд при розгляді справи залишив поза увагою, щовідповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання зазначених у статті 61 Конституції України положень щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Колегія суддів також не може погодитися з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" як до поручителя за не пред'явленням до нього вимог про виконання зобов'язань за договором поруки протягом встановленого законом строку, виходячи знаступного.

Так, відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року по справі № 6-745ц15.

Тобто суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості.

Оскільки під час розгляду справи апеляційним судом встановлено істотне порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги і рішення суду скасувати в повному обсязі на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України, ухваливши нове рішення згідно ст. ст. 205, 309, 310 ЦПК України про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача кредитної заборгованості в сумі в розмірі 47 824 грн. 78 коп., з яких заборгованість за кредитом - 10 419 грн. 16 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 986 грн. 46 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 10 419 грн. 16 коп. зі зменшенням її до такої суми з 35 070 грн. згідно положень ч. 3 ст. 551 ЦК України у зв'язку із значним її перевищенням розміру основного боргу, та відмовивши в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_2 штрафу (фіксована частина) - 500 грн. і штрафу (процентна складова) - 3 623 грн. 78 коп., а провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості закрити, повідомивши позивача про віднесення розгляду таких позовних вимог до юрисдикції господарських судів.

Підлягає також стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір відповідно до вимог ст. ст. 79 - 81, 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з урахуванням понесених ним витрат у судах першої і апеляційної інстанцій, тобто судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 478,24 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 525,77 грн., а всього 1004,01 грн..

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р НОМЕР_2, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № DNH4KS95860200 від 05.08.2006 року станом на 17.01.2014 року в розмірі 47 824 грн. 78 коп., з яких заборгованість за кредитом - 10 419 грн. 16 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 986 грн. 46 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 10 419 грн. 16 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , р/р НОМЕР_3, МФО 305299) судовий збір в розмірі 1004 грн. 01 коп..

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: