Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 311/3864/14-ц
Провадження № 2/321/2/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2016

у складі: головуючого судді - Ворожбянова А.М.

при секретарі - Бородіної І.В.

за участю прокурора Коваленко Я.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні залу суду смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацького ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацького ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує наступним.

05.03.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками ч.4 ст. 190 та ч. 1 ст. 358 КК України, йому було предявлено обвинувачення та було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Постанови та обвинувальні вироки відносно нього по кримінальній справі скасовувалися апеляційним судом Запорізької області, кримінальна справа поверталася на додаткове розслідування чи на новий розгляд. Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року кримінальну справу за його обвинуваченням закрито у звязку з невстановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1

Внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності він був позбавлений можливості займатися юридичною діяльністю на зайняття якою у нього є ліцензія, а також охоронною діяльністю та будівельною. Вважає, що він втратив грошовий дохід за час знаходження під слідством на протязі 15 місяців. Середній дохід громадян України визначає в розмірі 5300 грн. що за 15 місяців складає 79500 грн. 00 коп. Також вважає, що законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди за час перебування особи під слідством в розмірі мінімальної заробітної плати, що в даному випадку вважає є 1358 грн. х 15 місяців, що складає 20370 грн. Остаточну суму моральної шкоди визначає в розмірі 300 000 грн., в обгрунтування якого посилається на те, що переніс глибокі душевні хвилювання через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, внаслідок чого він був позбавлений можливості реалізувати своє право на зайняття юридичною діяльністю, порушено його право на ділову репутацію. Він був позбавлений права здійснювати свою професійну діяльність. Йому також завдано приниження його честі та достоїнства, іміджу як юриста, внаслідок розповсюдження недостовірних відомостей про скоєний ним злочин. Крім того, посилається на рішення інших судів, якими були задоволені аналогічні позови про стягнення моральної шкоди. Просить суд стягнути з відповідачів на його користь спричинену йому матеріальну шкоду в сумі 79500 грн. 00 коп. а також моральну шкоду в розмірі 300 000 грн.

В судове засіданні позивач не зявився у звязку з похилим віком, просить розглянути позовні вимоги у його відсутність, на задоволенні яких наполягає.

В судовому засіданні представник Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області прокурор Михайлівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 за довіреністю заперечував проти позовних вимог позивача ОСОБА_1 Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди немає. Крім того пояснив, що є рішення Пологівського районного суду Запорізької області з приводу розгляду позовних вимог ОСОБА_1 згідно стягнення моральної шкоди, яким вже було вирішено вказане питання. За вказаних обставин просив суд позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди залишити без розгляду, в задоволенні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди відмовити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача Токмацького ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомлено. У суду є достатньо підстав для розгляду справи у їх відсутність.

Суд, ознайомившись в судовому засіданні з позовними вимогами позивача ОСОБА_1, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, судом встановлено, що дійсно 05.03.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області відносно ОСОБА_1 була порушена кримінальна справа за ознаками ч.4 ст. 190 та ч. 1 ст. 358 КК України та йому було предявлено обвинувачення. Запобіжний захід було обрано у вигляді підписки про невиїзд.

Постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 було закрито у звязку з невстановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1

Судом встановлено, що внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності він був позбавлений можливості впродовж вказаного часу, а саме: - 15 місяців займатися юридичною діяльністю на зайняття якою у нього є ліцензія, що підтверджується наданим доказом ліцензією на здійснення юридичної практики від 23 липня 1999 року за № 2-4547

Згідно із ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії, або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду встановлюється законом.

З огляду на спеціальний делікт, який обумовлений заявленими вимогами, відповідальним за шкоду в даних правовідносинах є не безпосередній заподіювач шкоди, а особа, відповідальна за поведінку заподіювача, а саме держава в особі Державної казначейської служби України. Вказані норми права за загальним змістом є бланкетними і мають відсилання до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» в редакції, яка діяла на час порушення кримінальної справи та притягнення позивача до кримінальної відповідальності, відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» в редакції 19.11.2012 року право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадках, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Стаття 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначає, що відшкодуванню підлягають зокрема, 1) заробіток та інші грошові доходи, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Вищевказане свідчить про порушення відносно позивача ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11.09.1997 року, і згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» щодо застосування судом при розгляді справ Конвенції та практики Суду як джерела права, - права на справедливий і публічний розгляд її справи впродовж розумного строку. Відповідно до ст.6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. У сенсі зазначених положень Конвенція під справедливим та відкритим розглядом протягом розумного строку слід розуміти також розумні строки ведення досудового слідства, оскільки відповідно до норм УПК України під час ведення розслідування з приводу підозри у скоєні кримінального злочину особа обмежується у певних правах та зазнає певні обмеження життя, зокрема: обмеження свободи пересування, свободи працевлаштування, свободи спілкування тощо. Отже тривалість досудового слідства та судового розгляду протягом необмеженого строку може завдавати особі певну шкоду.

Таким чином, наявність постанови заступника Токмацького міжрайонного прокурора Савран О.М. від 28.07.2013 року про закриття кримінального проваження на підставі п. 3 ч. 1ст. 284 КПК України у звязку з невстановленням достатніх доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, тобто за реабілітуючими підставами, відповідно до ст. 2, ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» дає право позивачу порушити питання про відшкодування втраченого доходу, який він втратив внаслідок незаконних дій. Суд вважає, що матеріальна шкода, завдана позивачу, яка полягає у вигляді втраченого доходу, який він міг би отримати у звязку з зайняттям юридичною діяльністю, підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, сума яка підлягає до відшкодування стосовно втраченого позивачем грошового доходу, який він втратив внаслідок незаконних дій - неможливістю займатися юридичною діяльністю, повинна бути відшкодована за 15 місяців за весь період незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності саме у відповідності до наданого Головним Управлінням Статистики у Запорізькій області розміру нарахованої середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника Токмацького району. Так, згідно до наданого розрахунку, розмір нарахованої середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника Токмацького району за 2002 рік, починаючи з березня місяця становив - 248 грн. 42 коп., за квітень - 256 грн. 33 коп., за травень -264 грн. 99 коп., за червень -283 грн. 00 коп., за липень -330 грн. 29 коп., за серпень -285 грн. 87 коп., за вересень - 273 грн. 49 коп., за жовтень - 276 грн. 10 коп., за листопад - 244 грн. 41 коп., за грудень - 284 грн. 30 коп. За 2003 рік , починаючи з січня, становив 247 грн. 58 коп., за лютий -242 грн. 91 коп., за березень - 291 грн. 91 коп., за квітень 282 грн. 98 коп., за травень - 310 грн. 10 коп. Загальний розмір до відшкодування становить 4 122 грн. 68 коп.

Стосовно вимоги позивача про стягнення на його користь моральної шкоди, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цієї вимоги з тих підстав, що вже є рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року про стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у звязку з безпідставно притягненням його до кримінальної відповідальності. Так, на користь ОСОБА_1 вказаним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року була стягнута моральна шкода в сумі 19 200 грн. За вказаних обставин, суд вважає необхідним залишити позовні вимоги в частині стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. без розгляду, так як вказана вимога вже була вирішена іншим судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,11, 57, 60 88, 208, 213-215 ЦПК України, ст. 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Токмацького ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити частково.

Відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_1 4 122 грн. (чотири тисячі сто двадцять дві ) грн. 68 коп. матеріальної шкоди, завданої в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. - залишити без розгляду, так як вказана вимога вже була вирішена Пологівським районним судом Запорізької області від 16.07.2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М. Ворожбянов