Провадження № 22-ц/779/315/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Пнівчук О.В., Мелінишин Г.П.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №499-22/340 від 02.09.2008 року в розмірі 3 940,45 доларів США, стягнення судових витрат в розмірі 828,21 грн.,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №499-22/340 від 02.09.2008 року, посилаючись на те, що відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 18 929 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 6,79 % на рік та зобовязався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов кредитного договору до 01.09.2015 року. 02.09.2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між сторонами було укладено договір застави №4463. Відповідно п.1.1. Договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме, автомобіль марки «SEAT Toledo», № кузова VSSZZZ5PZ8R076928, державний номерний знак НОМЕР_1. 10.04.2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту №499-22/340 від 02.09.2008 року, відповідно до якої було змінено графік погашення кредиту. Внаслідок порушення графіку сплати коштів за відповідачем наявна заборгованість за кредитними зобов'язаннями в розмірі 3 940,45 доларів США, яку позивач просив стягнути в судовому порядку.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 3 940 (три тисячі девятсот сорок) доларів 45 центів США заборгованості за кредитним договором №499-22/340 від 02.09.2008 року та 828 грн. 21 коп. витрат по оплаті судового збору.

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення.

Так, зазначає, що відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Умовами договору передбачено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, що діє у період прострочення.

Відповідно наданого розрахунку банком, з яким погодився суд, пеня нарахована в доларах США і по курсу НБУ долар США становить 21,0182 грн. на 06.07.2015 року, а не на день сплати чергового платежу, прострочки.

Окрім того, вказує апелянт, розрахунок пені проведено в доларах США, з яким погодився і суд, не врахувавши, що розрахунок пені слід проводити у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України. Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Окрім того, в резолютивній частині рішення зазначено про стягнення боргу в іноземній валюті без переведення її в українську грошову одиницю за курсом, установленим НБУ на час виникнення заборгованості, що не відповідає положенням статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Також суд вийшов за межі правового поля і стягнув одночасно нарахування пені за несвоєчасне повернення, прострочку відсотків по кредиту.

Не в повній мірі, вважає апелянт, суд дослідив розрахунок боргу за кредитним договором №499-22/340 від 02.09.2008 року і по тілу кредиту.

У порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України суд належним чином не дав оцінки всім обставинам про наявність підстав для зменшення розміру неустойки, що передбачено ст. 551 ЦК України.

Зазначене вище свідчить про порушення судом норм процесуального та матеріального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору.

Апелянт не мав можливості надати необхідних доказів, які мали б істотне значення при вирішенні цивільної справи, а саме, відповідні розрахунки за кредитним договором №499-22/340 від 02.09.2008 року по заборгованості, оскільки, як він вказує, його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Проте в ході апеляційного розгляду надав новий, уточнений розмір розрахунку по пені у національній грошовій одиниці гривні.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні в частині стягнення пені за кредитним договором.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам в частині стягнення пені не відповідає.

Судом встановлено, що 02.09.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», найменування якого змінено на ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів, за яким банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит в розмірі 18 929 доларів США. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 6,79% на рік. Кінцевий термін повернення кредитних коштів 01.09.2015 року (а.с.6-8).

02.09.2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між сторонами було укладено договір застави №4463. Відповідно п.1.1. Договору застави предметом застави є рухоме майно, а саме, автомобіль марки «SEAT Toledo», № кузова VSSZZZ5PZ8R076928, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.9, 10).

10.04.2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту №499-22/340 від 02.09.2008 року на купівлю автотранспортних засобів, відповідно до якої було змінено графік погашення кредиту (а.с.12, 13).

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач порушив строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

Позивачем станом на 06.07.2015 року проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитними зобов'язаннями в сумі 3 940 доларів США (а.с.4, 5).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем не представлено суду.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Згідно ст.ст. 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.41) банк мав право здійснювати операції з валютними цінностями, а тому стягнення заборгованості по кредитному договору №499-22/340 від 02.09.2008 року слід здійснювати в іноземній валюті.

Враховуючи наведене, суд правильно стягнув заборгованість за кредитом (3 185,72 доларів США) та заборгованість за відсотками (174,68 доларів США) у доларах США.

Разом з тим не можна погодитись із висновком суду про стягнення пені, нарахованої за невиконання умов кредитного договору, в іноземній валюті, оскільки такий висновок суперечить нормам матеріального права.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Умовами кредитного договору передбачено нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу (п.4.1 кредитного договору), що діє у період прострочення.

Таким чином, оскільки розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного Банку України, яка визначається у національній валюті та не встановлюється для іноземної валюти, то пеня повинна обчислюватись та стягуватись за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

На вимогу апеляційного суду позивачем надано розрахунок заборгованості по пені в національній валюті, згідно якого заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 13 144 грн. 27 коп., а заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 797 грн. 71 коп.

Вищенаведене залишилось поза увагою місцевого суду, що призвело до ухвалення незаконного рішення в частині стягненні пені за кредитним договором, тому в цій частині рішення підлягає зміні, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду, оскільки вони були предметом розгляду у суді і їм судом дана належна оцінка.

В іншій частині рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 24 листопада 2015 року в частині стягнення розміру пені за кредитним договором змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором №499-22/340 від 02.09.2008 року з пені по тілу кредиту в сумі 13 144 грн. 27 коп. та з пені по відсотках в сумі 797 грн. 71 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_5