Справа № 373/2662/15-ц Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 22-ц/780/2103/16 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 49 28.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Волохова Л.А., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - відділ державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Рівненської області про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

В С Т А Н О В И Л А :

08 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, де, із внесеними змінами та уточненнями, просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку претендує відповідач до подачі виконавчого листа до відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області у березні 2013 року, в розмірі 25 089,77 грн.

На обґрунтування заявлених вимог він зазначив, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 28 грудня 1998 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно.

Відповідач звернулася до суду із даним позовом з метою зменшення суми аліментів, які він виплачував на утримання дітей від попереднього шлюбу.

ОСОБА_3 відкликала даний виконавчий лист, поскільки сторони проживали однією сім"єю, мали спільний бюджет.

У березні 2013 року, коли шлюб між сторонами був розірваний, відповідач подала на виконання виконавчий лист, а державний виконавець відкрив виконавче провадження та нарахував заборгованість по сплаті аліментів з 1998 року, розмір якої на вказаний у позові період часу вважає необгрунтованим.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено з посиланням на положення ст.ст. 191, 194, 195, 197 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України.

Окрім цього, судом першої інстанції, серед іншого, зазначено, що згідно довідки-розрахунку по аліментах ОСОБА_2 вбачається, що станом на 01 листопада 2015 року йому нараховано аліменти у розмірі 39502,20 грн., сплачено - 22 108,14 грн., заборгованість - 17 394,06 грн. ( а.с. 24 ).

З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 17.12.1998 року по 01.11.2013 року №726 від 12.11.2013 року вбачається, що у виконавчому документі є відмітка КСП ім. Черняхівського про утримання аліментів по 01.11.1999 рік.

В матеріалах справи наявні докази стягнення аліментів з позивача на користь відповідача у 1999 році, що свідчить про пред'явлення нею виконавчого листа до виконання; даних про те, що відповідач ОСОБА_3 відкликала виконавчий лист, немає.

Крім того, позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів розміру суми заборгованості від сплати якої просить відповідач його звільнити, оскільки довідки-розрахунки, які маються в матеріалах справи, постанови про звернення стягнення на доходи боржника містять різні суми заборгованості, а розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем з посиланням на відповідні докази, зроблено не було.

За таких обставин, проаналізувавши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено законність та обгрунтованність своїх позовних вимог, тому задоволенню вони не підлягають.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, рішенням Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 28 грудня 1998 року стягувато з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 17 грудня 1998 року, до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 175-177 ).

На підставі зазначеного рішення 28 грудня 1998 року судом виданий виконавчий лист за яким з 17 лютого по 01 листопада 1999 року стягнуто із позивача на користь ОСОБА_3 379,17 грн. ( там же ).

05 березня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Іораш С.М., згідно поданої 04 березня 2013 року заяви ОСОБА_3, відкрито виконавче провадження №36856251 по виконанню виконавчого листа №2-326, виданого 28 грудня 1998 року Переяслав-Хмельницьким районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 55 ).

Після проведення виконавчих дій виконавчий лист надійшов до відділу ДВС Сарненського районного управління юстиції Рівненської області і постановою державного виконавця від 10 січня 2014 року відмовлено у його прийнятті та відкритті виконавчого провадження ( а.с. 152 ).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано ( а.с. 8-9 ).

Згідно заяви останньої від 03 лютого 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області Іораш С.М. 04 лютого 2014 року повторно відкрито виконавче провадження і, після проведення певних виконавчих дій, 21 березня 2014 року закінчено та направлено до відділу державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Рівненської області ( а.с. 62, 164-165, 183 ).

24 квітня 2014 року зазначеним відділом відкрито виконавче провадження і на його вимогу державним віконавцем відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області 16 липня 2014 року надано довідку-розрахунок заборгованості позивача за аліментами, згідно якої вона розрахована з 04 березня 2010 року по 01 березня 2014 року та становить 26 374,77 грн. ( а.с. 29 ).

Раніше видану - 20 березня 2014 року довідку зазначено вважати недійсною ( там же ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд правильно прийшов до переконання про необґрунтованість заявлених позовних, оскільки заборгованість позивача за аліментами розрахована за три роки до пред'явлення виконавчого листа до виконання у повній відповідності до положень ст. 194 СК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 194, 195, 195 СК України, ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 10, 11, 58-60, 213-215, ЦПК України, правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог та ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі доказів по справі.

При цьому, дав відповідну оцінку належних і допустимих доказів у справі згідно положень ст. 212 ЦПК України.

А тому, доводи ОСОБА_2 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 194, 197 СК України, ст.ст. 213, 214 ЦПК України, при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не відповідають дійсності, оскільки не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про звернення відповідача у справі до суду із заявою про стягнення аліментів з метою зменшення аліментів на дітей від іншого шлюбу, відкликання виконавчого листа відповідачем, проживання сторін однією сім'єю, нарахування державним виконавцем заборгованості за аліментами з 1999 року, неодноразове її перерахування, неналежне виконання своїх обов'язків працівниками відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, неправильне зазначення у рішенні процесуального положення апелянта, нез'ясування місцезнаходження виконавчого листа, правовідносин між сторонами, які випливають із обставин справи, на переконання апеляційного суду, у даному випадку, правового значення не мають та не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог та не є законною підставою, самі по собі, для задоволення апеляційних вимог.

Окрім цього твердження апелянта про нарахування заборгованості за аліментами з 1999 року, неналежне виконання своїх обов'язків працівниками відділу ДВС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області, нез'ясування правовідносин між сторонами, які випливають із обставин справи, на переконання апеляційного суду, не відповідають дійсності, оскільки вони повністю спростовуються зазначеними судом апеляційної інстанції доказами, які він відносить до числа належних та допустимих у відповідності до положень ст.ст. 58, 59 ЦПК україни.

Що ж до неправильного зазначення у рішенні процесуального положення апелянта, то зазначене може бути усунуто, шляхом виправлення описки у відповідності до вимог ст. 219 ЦПК України.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - відділ державної виконавчої служби Корецького районного управління юстиції Рівненської області про звільнення від сплати заборгованості по аліментах залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С.Сержанюк

Судді: С.О. Журба

Л.А. Волохов