Справа № 438/23/11 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/2258/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

та сторін у справі, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради Львівської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки на вул. Чхаїдзе в м. Бориславі, площею 0,664 га, укладеного між ОСОБА_4 міською радою та ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2005 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про зобов'язання останньої не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою розміром 0,664 га, що знаходиться по вул.Чхаїдзе у м.Бориславі, а також відновити стан спірної земельної ділянки, якій існував до порушення права позивача (т.1 а.с.5).

В травні 2007 року ОСОБА_3 змінила свої позовні вимоги, заявивши позов до відповідача ОСОБА_2 та, окрім зобов'язання відповідача не чинити перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою та відновлення її попереднього стану, додатково просила стягнути з ОСОБА_2 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй внаслідок порушення земельних прав. (т.1 а.с.244-245).

В подальшому позивач ОСОБА_3 неодноразово доповнювала та змінювала свої позовні вимоги (16.03.2009р., 19.11.2009р.) та в позовній заяві від 28.01.2015 р., зменшивши обсяг позовних вимог, остаточно просила стягнути з ОСОБА_2 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди (т.2 а.с.42, 128-131, т.3 а.с. 27-29).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що рішенням ОСОБА_4 міської ради від 09.11.2004 року № 429 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста», зокрема: п.п.3.3 ч.3 даного рішення їй, ОСОБА_3, передано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку для городництва, площею 664 кв.м., що по вул.Чхаїдзе в м.Бориславі Львівської області.

На підставі даного рішення та відповідно до вимог Закону України „Про оренду землі, між нею, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 міською радою укладено договір оренди землі від 05.05.2005 року за №71, який станом на даний час є чинним і ніким не скасований. Відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, укладений договір оренди землі було зареєстровано того ж таки 05.05.2005 року за №71, про що зроблено відповідну відмітку на договорі оренди землі.

При цьому зазначає, що в 2005 році відповідач ОСОБА_2 без її відома і згоди, грубо порушуючи права орендаря, протиправно захопила належну їй спірну земельну ділянку розміром 0,664 га., розоравши її, та незаконно позбавивши її прав орендаря протягом п'яти років безпідставно не давала їй користуватись належною їй на праві оренди земельною ділянкою, що негативно впливало на її моральний стан та призвело до тривалих душевних страждань і переживань внаслідок неможливості реалізувати своє право орендаря.

В липні 2005 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення ОСОБА_4 міськоїради №429 від 09.11.2004 р. в частині надання в оренду ОСОБА_3 терміном на 25 років земельної ділянки площею 0,664 га, по вул.Чхаїдзе у м.Бориславі та про визнання недійсним договору оренди №71, укладеного 05.05.2005 р. між ОСОБА_4 міською радою та ОСОБА_3, про передачу в оренду вказаної земельної ділянки.

Уточнивши свої позовні вимоги в червні 2007 року, ОСОБА_2 залучила до участі у справі ОСОБА_3, як співвідповідача та, зменшила обсяг позовних вимог, залишивши лише вимогу щодо визнання недійсним договору оренди, яка залишилась незмінною продовж розгляду справи.( т.1 а.с.263-264 т.3 а.с.66-68).

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що згідно договору довічного утримання від 28.12.2004 року між нею та її тіткою ОСОБА_6, вона (ОСОБА_2Р.) є власницею будинку в м.Бориславі по вул.Чхаїдзе, 11, що знаходиться напроти спірної земельної ділянки площею 0,664 га.

Її тітка ОСОБА_6 постійно користувалася спірною земельною ділянкою, тому після смерті останньої, вона, ОСОБА_2, весною 2005 року, як власниця будинку і землекористувач спірної земельної ділянки, з допомогою своїх батьків, зорала дану земельну ділянку. Тоді ж дізналася, що рішенням ОСОБА_4 міської ради №429 від 09.11.2004 р. та договору оренди земельної ділянки від 05.05.2005р., вказана земельна ділянка була незаконно передана в оренду ОСОБА_3.

Вказує на те, що заява ОСОБА_3 про надання їй земельної ділянки в оренду на 25 років на постійній депутатській комісії не розглядалася, тому рекомендовано міській раді відмінити п.3.3 рішення ОСОБА_4 міської ради №429 від 09.11.2004 р.. В самому рішенні міської ради № 429 від 09.11.2004р. про надання ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду не зазначено за рахунок яких земель надається земельна ділянка та склад угідь.

Вважає, що в даному випадку порушено ст.15 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що невід'ємною частиною договору оренди земельної ділянки є кадастровий план з відображенням обмежень у її використанні; межі земельної ділянки по вул.Чхаїдзе не виносилися на місцевості та не погоджено її межу із суміжним землекористувачем будинковолодіння №22. В абрисі вказано, що межа земельної ділянки по лінії А-Б проходить по землях міськземфонду - прохід, який згідно кварталу генплану м.Борислава не передбачений; укладений договір оренди не пройшов державної реєстрації в ОСОБА_4 центрі ДЗК. У зв'язку з цим рекомендовано ОСОБА_4 міській раді переглянути рішення № 429 від 09.11.2004 року. Спірна земельна ділянка не вилучалась з користування ОСОБА_6, у якої перебувала в користуванні все її життя, а тому вона, як спадкоємець, отримала спірну земельну ділянку в користування.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 11 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Судом постановлено стягнути на її користь з відповідача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В той же час, у задоволенні позову ОСОБА_2 судом відмовлено.

Це рішення суду оскаржила ОСОБА_2. Вважає його незаконним і необґрунтованим, винесеним внаслідок неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що таке постановлене без повного і всебічного зясування обставин, що мають значення для справи. Апелянт вважає, що своїми діями не заподіяла моральної шкоди ОСОБА_3, крім того, спірною ділянкою користувалася правомірно, не захоплювала, так як не знала про те, що ОСОБА_4 міської радою прийнято рішення про надання в оренду земельної ділянки ОСОБА_3 Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним договір оренди земельної ділянки на вул. Чхаїдзе в м. Бориславі, площею 0,664 га, укладеного між ОСОБА_4 міською радою та ОСОБА_3 05.05.2005 року (а.с. 163-166).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7 на обґрунтування доводів апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України,ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В той же час, за змістом положень ст.15 ЦК України, право особи на захист свого цивільного права виникає у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно рішення ОСОБА_4 міської ради від 09.11.2004 року №429 „Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста, зокрема: п.п.3.3 ч.3 даного рішення, ОСОБА_3, передано в оренду терміном на 25 років земельну ділянку для городництва, площею 664 кв.м., що по вул.Чхаїдзе в м.Бориславі Львівської області.

Згідно договору оренди землі №71 від 05.05.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 міською радою в особі міського голови ОСОБА_9 та орендаря ОСОБА_3, на підставі рішення ОСОБА_4 міської ради №429 від 09.11.2004 року орендодавець ОСОБА_4 міська рада надала, а орендар ОСОБА_3 прийняла в строкове платне користування земельну ділянку по вул.Чхаїдзе в м.Бориславі Львівської області, загальною площею 0,0664 га, для ведення городництва, строком на 25-ть років. Укладений договір оренди землі зареєстровано того ж таки 05.05.2005 року за №71, про що свідчить відповідна відмітка на договорі оренди землі.

Договір оренди землі №71 від 05.05.2005 року на даний час є чинним і діє до 09.11.2029 року.

У відповідності до вимог ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

А згідно положень ч.ч.1,2 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року у адміністративній справі №2а-4688/11/1370 за позовом ОСОБА_3 до Прокурора м.Борислава, Прокуратури м.Борислава, ОСОБА_4 міської ради, за участю третіх осіб: Управління Держкомзему м.Борислава Львівської області, ОСОБА_2, про визнання протиправним і скасування рішення ХХІІІ сесії ОСОБА_4 міської ради ІV демократичного скликання №672 від 28.10.2005 року «Про розгляд протесту прокурора м.Борислава від 12.10.2005року №14-30» та зобовязання вчинити певні дії адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Цим судовим рішенням відповідача ОСОБА_4 міську раду зобовязано привести у відповідність до норм чинного законодавства (ст.124 Земельного кодексу України) рішення №429 від 09.11.2004 року вказавши склад угідь і за рахунок яких земель надано в оренду терміном на 25 років ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення городництва площею 664 кв.м. по вул.Чхаїдзе м.Борислава Львівської області (т.а.с.95-97).

Вказана постанова окружного суду набрала законної сили та звернута до виконання.

На виконання цього судового рішення адміністративного суду з врахуванням, рішення постійної депутатської комісії з питань охорони навколишнього природного середовища, регулювання земельних відносин, будівництва та архітектури від 08.02.2012 року №65/17, рішенням 31 сесії міської ради 6 демократичного скликання 1 пленарного засідання ОСОБА_4 міської ради Львівської області від 29.02.2012 року за №546 «Про внесення змін до рішення міської ради від 09.11.2004 року №429 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста», міська рада вирішила внести зміни до п.3 п.п.3.3 рішення міської ради №429 виклавши його у новій редакції: «п.3 Надати громадянам міста в оренду терміном на 25 років земельні ділянки для ведення городництва, а саме: п.п.3.3 664 кв.м. по вул.Чхаїдзе, громадянці ОСОБА_3, що проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1, за рахунок земель запасу міста під ріллею» (т.3 а.с.40).

Згідно постанови Бориславського міського суду Львівської області від 31.05.2012 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради Львівської області про визнання нечинними рішень ОСОБА_4 міської ради №326 від 05.08.2011 року, №546 від 29.02.2012 року та №429 від 09.11.2004 року - в позові ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с.30-33).

Вказане судове рішення в частині відмови у визнанні нечинними рішень ОСОБА_4 міської ради №429 від 09.11.2004 року «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста» та №546 від 29.02.2012 року Про внесення змін до рішення міської ради від 09.11.2004 року №429, як постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 року так і ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 07.08.2014 року залишені без змін, а апеляційна та касаційна скарги ОСОБА_2 - без задоволення (т.3 а.с.21-22, 69-72).

При цьому, в супереч твердженням апелянта про те, що на час надання спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_3В, вказана земельна ділянка перебувала в законному користуванні інших осіб, за висновками Вищого Адміністративного Суду України судами попередніх інстанцій встановлено, що на час прийняття рішення ОСОБА_4 міською радою Львівської області від 09 листопада 2004 за №429 земельна ділянка площею 664 м.кв. по вул. вул.Чхаїдзе в м.Бориславі Львівської області належала до території ОСОБА_4 міської ради, не була передана іншим особам, в тому числі позивачу(ОСОБА_2Р.).

Вищий Адміністративний Суд України також в своєму рішенні зробив висновок про правомірність дій відповідача ОСОБА_4 міської ради Львівської області щодо надання ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки по вул.Чхаїдзе в м.Бориславі Львівської області, площею 664 м.кв. встановлена судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2011 року у адміністративній справі №2а-4688/11/1370, рішення ОСОБА_4 міської ради за №429 та №546 прийняті відповідачем ОСОБА_4 міською радою в межах наданих повноважень та у визначений законом спосіб, доводи позивача (ОСОБА_2Р.) щодо порушення вказаними рішеннями її прав та інтересів є безпідставними.

Твердження апелянта про те, що після скасування постановою Львівського Апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 року рішення ОСОБА_4 міської ради №326 від 05.08.2011 року «Про нову редакцію рішення міської ради від 28.10.2005 року №672«Про розгляд протесту прокурора м.Борислава від 12.10.2005 року №14-30», фактично залишилась в силі попередня редакція про скасування п.3.3.ч.3 рішення ОСОБА_4 міської ради за №429 про надання спірної земельної ділянки в оренду, не ставить під сумнів правильність висновків суду першої інстанції у даній справі, оскільки своїм рішенням №546 від 29.02.2012 року ОСОБА_4 міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 09.11.2004 року №429 «Про надання в оренду земельних ділянок громадянам міста», фактично підтвердила правомірність надання ОСОБА_3 в довгострокову оренду спірної земельної ділянки, уточнивши лише, що така була надана за рахунок земель запасу міста під ріллею.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 на відповідній правовій підставі користувалась спірною земельною ділянкою площею 664 кв.м. по вул.Чхаїдзе у м.Бориславі, та що до неї перейшло таке право від попереднього користувача до моменту надання цієї земельної ділянки в оренду ОСОБА_3, що потребувало б попереднього вилучення земельної ділянки з користування, остання не надала та не вбачається таких і з матеріалів справи, а от же судова колегія не знаходить доведеним факт порушення права ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку внаслідок надання її в оренду ОСОБА_3

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спірна земельна ділянка була надана ОСОБА_3 в оренду з порушенням положень ст.124 ЗК України.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 05.05.2005 року за №71, який було укладено між ОСОБА_4 міською радою та ОСОБА_3 та вважає обґрунтованою відмову суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

В той же час, враховуючи фактичні обставини справи, доведеність факту тривалого перешкоджання ОСОБА_2 в користуванні орендованою ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 664 кв.м. по вул.Чхаїдзе у м.Бориславі, та можливості реалізації позивачем свого права орендаря, суд, правомірно виходячи з положень ст.152 ЗК України та ст.ст.23, 1167 ЦК України, розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України N4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаними діями ОСОБА_2 заподіяла позивачу моральну шкоду, а визначений судом розмір грошової компенсації такої шкоди відповідає принципу розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно і правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального і процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_10