РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9156/15-ц

Провадження № 2/643/225/16

23.03.2016Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Марченко О.М.,

при секретарі Накеурі І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах: ОСОБА_1, та малолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом в якому просили відібрати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 та малолітніх: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_16 у батьків, ОСОБА_7, ОСОБА_8. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачі, мають на вихованні вказаних вище дітей, вихованням та розвитком яких не займаються, не створюють належних умов для проживання дітей, не піклуються про їх навчання, фізичний і духовний розвиток, не готують їх до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей. В зв'язку з чим діти взяті на облік служб у справах дітей як діти, що перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, та зазначили, що підстав для відібрання дітей не має. Вони ведуть нормальний спосіб життя, виховують дітей, не зловживають спиртними напої та наркотиками. На даний час вони зробили ремонт у кімнаті, купили всі необхідні меблі для дітей, батько працює неофіційно на пекарні вантажником.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, зазначив, що батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не є хронічними алкоголіками, вони люблять та піклуються про дітей, випадків жорстокого поводження батьків з дітьми не було, а тому підстав для відібрання дітей немає.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовну заяву, пояснила, з підстав вказаній в ній, також додатково вказала, що в квартирі відповідачів дуже брудно, що за дітьми вони не доглядають, діти ходять голодні, гуляють по вулиці без нагляду дорослих. Просила відібрати дітей від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав. .

Прокурор в судовому засіданні підтримав думку представника позивача та просив позов задовольнити.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він працював дільничним інспектором Московського РВ ХМГУ УМВС в Харківській області, добре знає родину ОСОБА_8, часто знаходив дітей на вулиці брудними, голодними, приводив їх до дому де просто неможливі умови для проживання дітей. При цьому зазначив, що в нетверезому стані батьків не бачив.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона працює завучем ЗОШ № 167, зазначила, що діти ходять голодні, що в них педікульоз, від них неприємно пахне, вони приходять до школи без шкільного приладдя.

Вислухавши пояснення представника позивача,прокурора, представника відповідачів, відповідачів, свідків суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

В судовому засіданні встановлено,що відповідачі мають малолітніх дітей : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 який на даний час є повнолітнім.

Позивач в підтвердження позовних вимог про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, послався на те, що відповідачі не займаються їх вихованням та утриманням. Крім того не створюють належних умов для виховання та розвитку дітей, але належних доказів в підтвердження своїх вимог суду не надав.

Суд критично ставиться до наданих представником позивача характеризуючих матеріалів відносно відповідачів,оскільки під час розгляду справи з наданих суду пояснень, не було виявлено факту невиконання батьками своїх обов'язків.

Характеристиками наданими ЗОШ № 167 на ОСОБА_4 учня 2-Г класу, ОСОБА_3 учня 4 -Г класу, ОСОБА_2 учня 3 -А класу вбачається, що діти виховуються в малозабезпеченій багатодітній родині, не виявляють інтересу до будь-якого навчального предмету, потребують детальнішого кількаразового пояснення, роботу виконують під безпосереднім керівництвом. При цьому вони дисципліновані, посидючі, не конфліктні, спокійні, поступливі, доброзичливі. Охоче і сумлінно виконують громадські доручення.

Всі вищевказані риси характеру, вказують на моральні цінності у вихованні дітей, на їх відносини з однолітками та повазі до вчителів, а труднощі в навчанні дітей не можуть вказувати на той факт, що батьки не займаються вихованням дітей..

Відповідачами було надано сертифікат Всеукраїнської федерації військово-спортивних багатоборств наданим ОСОБА_4, з якого вбачається, що останій займається у спортивному гуртку.

Дані факти суперечать твердженню представника позивача, щодо не виховання дітей батьками.

Крім того позивач не надав суду доказів загрози життю і здоров'ю дитини, через недостатність коштів і через особисті якості батьків, неспроможність забезпечувати дитину належним харчуванням, одягом, підтримувати належні санітарні умови, належним чином дбати про здоров'я дітей, а також забезпечувати дитині соціальну адаптацію та справляти на неї відповідний виховний вплив, і що така ситуація була небезпечною для життя, здоров'я та морального виховання дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідачі ОСОБА_12 та ОСОБА_8 заперечуючи проти позову, посилаються на те, що вони не ухиляються від участі у вихованні дітей, матеріально забезпечують дітей та створюють їм умови для нормального існування. Також батьки вказують, що діти виховуються у любові і турботі.

Відповідно до актів обстеження умов проживання, в квартирі АДРЕСА_1 в якій мешкають ОСОБА_8 - мати, ОСОБА_9 - батько, діти: ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_10 , в яких вказано, що квартира потребує ремонту, в ній брудно, бігають таргани, холодильник зломався, столів для навчання немає, кухонний посуд знаходиться в сумках. Але акти умов проживання не відповідають дійсності, згідно фотокарток наданих ОСОБА_9, з яких вбачається, що квартира маленька, при цьому батьки в межах можливості створили дітям умови для нормального існування, є дитяче ліжко, двоповерхові ліжки, коляска, шафа, в квартирі прибрано.

Згідно інформації з КЗОЗ «Харківської міської дитячої поліклініки № 7», з якої вбачається, що діти мають профілактичні щеплення не в повному обсязі. Останнє відвідування матір*ю ОСОБА_8 до поліклініки без дітей, було 20.03.2015 року з метою отримання рецепту на безоплатне молочне харчування. Посилання на часткову відсутність щеплень у дітей не є доказам безвідповідальності батьків, а лише їх право погоджуватись або відмовлятись від деяких щеплень.

Відповідно до ст.11 Закону № 2402-111 "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. А підстави про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав передбачені ст.170 СК України. Та обставина, що батьки не працюють та не мають достатніх коштів не може слугувати підставою для відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело прав. Згідно п.п.58-60 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», Суд, зауважив, що витребувана конкретна інформація у цьому зв'язку могла б допомогти визначити, чи виконали відповідні органи свій конвенційний обов'язок зі збереження єдності сім'ї і чи дослідили вони достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків. А національні органи обґрунтовували своє рішення про відібрання дітей від батьків, ці аргументи не були достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя заявників.

Однак позивачів не було надано суду не яких доказів, що органами опіки і піклування були виконані будь які дії для збереження єдності сім'ї і чи дослідили вони достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків.

У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, про те, що підстав про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав не виявлено, а тому позовна заява органу опіки і піклування не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208,209,213-215,218 ЦПК України, суд -,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 та малолітніх: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_14., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_16 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Марченко О.М.