Номер провадження: 22-ц/785/1363/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Громіка Р.Д., Панасенкова В.О.

За участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 26.04.2012р. між ним та відповідачем було укладено кредитний договір б/н , за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором, із процентною ставкою 30,0 % річних на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При цьому відповідач ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг на підставі Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ними договір, про що свідчить неодноразовий підпис позичальника в заяві.

При укладанні кредитного договору сторони керувались ст. ч.1 ст. 634 ЦК України.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором від 26.04.2012р. станом на 31.03.2015р. в нього перед банком утворилась заборгованість у розмірі 45 423,39 грн., що складається з: 33 138,35 грн. - заборгованості за кредитом; 9 273,40 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 372,43 грн. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 2 139,21 грн. - штрафу (процентна ставка), а тому ПАТ КБ "ПриватБанк" просило стягнути з відповідача зазначену заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

У письмових заперечень на позов відповідач визнав, що він дійсно 26.04.2012р. підписав заяву до ПАТ КБ "ПриватБанк" на отримання кредитної картки. Проте у вказаній заяві визначено, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Саме договір про надання банківських послуг, а не кредитний договір. В заяві від 26.04.2012р. відсутня вказівка, що ця заява є кредитним договором.

ОСОБА_2 з підстав, передбачених ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 215, 1054 -1056 ЦК України вважав цей договір є неукладеним (нікчемним), у якому також відсутні істотні умови. Просив відмовити у позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Рішенням суду від 30 вересня 2015р. позов задоволено у повному обсязі, вирішено питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі відповідачпросить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що, надана позивачем ОСОБА_3 не може бути доказом укладення кредитного договору, оскільки сторони не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів не підтверджено доказами по справі. Крім того, заявив про пропуск позивачем строку позовної давності на звернення до суду із зазначеними вимогами.

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи повторно не зявився у судове засідання. Він надав до апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з його хворобою. Проте на підтвердження факту хвороби, яка перешкоджає йому участі у справі, жодного документу не надав.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 26.04.2012р. між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, за яким позивач надав відповідачу на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника, ОСОБА_4 про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів. (а.с. 7 - 35).

Факт ознайомлення із умовами і тарифами кредитування, отримання відповідачем ОСОБА_4 про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку за вищевказаним кредитним договором і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак і укладення кредитного договору, підтверджується особистим підписом ОСОБА_2, (а.с. 7).

За п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.5, 2.1.1.7.6, тощо вищевказаних Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного сторонами кредитного договору, відповідач мав погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. (а.с. 10-35).

За п. 2.1.1.12.9 вищеназваних Умов боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань.

Позивачем надані належно завірені копії вищевказаних документів.

Доказів припинення дії договору внаслідок його закінчення (припинення строку дії картки) відповідач ОСОБА_2 не надав. Проте за довідкою Банку, 05.07.2013р. у ОСОБА_2 було здійснено перевипуск карти на переоформлення на універсальну карту та здійснювалася зміна кредитного ліміту, (а.с. 6).

З розрахунку заборгованості за цим кредитним договором за період з 05.07.2013р. до 31.03.2015р. відповідач ОСОБА_2 за отриманою ним кредитною картою неодноразово отримував від Банку кредитні кошти та частково погашав заборгованість, проте має не погашену заборгованість, (а.с. 4-5).

Право Банку надати кредит на визначених сторонами умовах підтверджується наданими до суду доказами, зокрема: ліцензією, свідоцтвом про реєстрацію та Статутом. (а.с.36-39).

Цих обставин отримання кредитної картки, грошей на вищевказаних Умовах і у вищевказаному розмірі, наявність непогашеної заборгованості перед Банком відповідач ОСОБА_2 не спростував як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта не можуть бути визнані підставою для його звільнення від зобов'язань за укладеним ним кредитним договором.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, а відтак й не укладення кредитного договору, оскільки законодавством не виключається укладення договору на умовах, які були запропоновані Банком та схвалені відповідачем ОСОБА_2

Відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість.

Обов'язок боржника сплатити 45 423,39 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 33 138,35 грн. - заборгованість за кредитом; 9 273,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 372,43 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штрафу (фіксована частина); 2 139,21 грн. штрафу - (процентна ставка), розрахунки такої заборгованості наведені позивачем, право кредитора вимагати повернення кредитних коштів передбачені і відповідають змісту Умов надання кредиту саме на таких умовах, укладеним Банком і ОСОБА_2 договору карткового кредиту від 26.04.2012р.

При цьому, наведені Банком розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення відповідачем умов договору і часткове погашення ним заборгованості.

За витягом із зазначеного розрахунку заборгованості убачається, що відповідач 17.01.2015р. востаннє погашав заборгованість чим вчинив дію, що свідчить про визнання ним боргу, із зазначеним позовом Банк звернувся 25.05.2015р., тому з огляду на положення ст. 264 ЦК України колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав застосування наслідків спливу трьохрічного строку позовної давності, як підставу відмови у задоволенні позову.

Оскільки за положеннями Анкети-заяви, яка містить особистий підпис про ознайомлення, а відтак й згоду відповідача ОСОБА_2 з такими Умовами кредитування, передбачений обов'язок відповідача сплатити штраф 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій, розрахунок позивачем штрафних санкцій виконаний виходячи з фіксованої суми штрафу та суми заборгованості по кредитному договору на час звернення до суду із зазначеним позовом, підстав для застосування п. 1 ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 267 ЦК України не вбачається.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхиляє.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_5

ОСОБА_6