Справа № 565/142/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

судді Малкова В.В.

при секретарі Руднік Л.С.

розглянувши в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

05.02.2016 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з 10.09.2015 року в розмірі 7000 гривень та аліментів на утримання сина ОСОБА_3 щомісячно в розмірі 1000 гривень з дня звернення з позовом до досягнення дитиною повноліття. У позовних заявах від 05.02.2016 та від 22.02.2016 вказує, що їх з відповідачем син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,проживає разом з нею, відповідач з вересня 2015 року не надає коштів на утримання сина, тому просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам та присудити аліменти щомісячно.

В судове засідання позивач не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв, заяви про відкладення судового засідання та заперечень проти позову не подав.

За таких обставин, слід вирішити справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення, згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК. У зв"язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь в справі, судовий розгляд проводиться без фіксування технічними засобами, у відповідності із ч.2 ст.197 ЦПК.

Дослідивши наявні в справі докази та керуючись законом, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Як стверджує позивач, її з відповідачем малолітній син проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, відповідач коштів на утримання сина не надає. Відповідач вказані обставини та факти не спростував.

Відповідно до ст.180 СК, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності із ст.ст.181, 183, 184, ч.1 ст. 191 СК, розмір аліментів може встановлюватись судом у частці від доходу матері, батька дитини та не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні судом розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як передбачено ч.2 ст. 191, частинами 1-3 ст.194 СК, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Врахувавши вказані факти та обставини, виходячи із засад розумності і справедливості, керуючись внутрішнім переконанням, приймаючи до уваги встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, суд вважає, що присудження з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, забезпечить як задоволення матеріальних потреб дитини сторін, так і надасть змогу відповідачу забезпечити власні матеріальні потреби.

Разом з тим, слід відмовити через необґрунтованість у задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам з 10 вересня 2015 року в розмірі 7000 гривень, оскільки будь-яких доказів виникнення у відповідача із вказаної дати аліментних зобов»язань перед позивачем суду не надано. Також не надано доказів на підтвердження того, що позивач вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, згідно із ст.5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності із п.п.1 п.1 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», п. 3 ч.1 ст.80, ч.3 ст. 88 ЦПК, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 180-184, 191, 194 СК України, ст.ст. 80, 88, 212-215, 224-225, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 06 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Відмовити у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості по аліментам з 10 вересня 2015 року в розмірі 7000 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач може оскаржити заочне рішення суду в поряду і в строк, що встановлені ч.1 ст.296 та ч.1 ст.294 ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий