Номер провадження: 22-ц/785/745/16 ,
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

з участю секретаря судового засідання - Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт», за участю третіх осіб - незалежної профспілки працівників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт ОСОБА_3, першого заступника директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт ОСОБА_4, профспілки робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, спілки професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту, про визнання незаконними та скасування наказу, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника незалежної профспілки працівників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту ОСОБА_5 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.11.2015 року та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01.02.2016 року,

встановила :

09.06.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, згідно якого просила поновити строк на оскарження наказу директора ДП Іллічівський морський торговельний порт від 26.01.2015 року за №33 «Про переміщення працівників підприємства» та наказу директора ДП Іллічівський морський торговельний порт від 26.01.2015 року за №46/О про переміщення ОСОБА_2; визнати наказ директора ДП Іллічівський морський торговельний порт від 26.01.2015 року за №33 «Про переміщення працівників підприємства» в частині виключення зі штатного розпису четвертого терміналу посади тальмана, яку займала ОСОБА_2 незаконним та скасувати; визнати наказ директора ДП Іллічівський морський торговельний порт від 26.01.2015 року за №46/О про переміщення ОСОБА_2 незаконним та скасувати; визнати наказ директора ДП Іллічівський морський торговельний порт від 29.04.2015 року за №247-О про переміщення ОСОБА_2 незаконним та скасувати; стягнути з ДП Іллічівський морський торговельний порт на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за час вимушеного прогулу, починаючи з 02.02.2015 року по 05.05.2015 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідно до наказу начальника порту №74/Л від 20.04.2005 вона (позивачка) працює в ДП «ІМТП» тальманом четвертого терміналу. 26.01.2015 року відповідачем було видано накази за №33 та №46/О «Про переміщення працівників підприємства». Позивачка вказувала в позові, що 05.05.2015 року відповідач ознайомив її з наказом директора ДП «ІМТП» від 29.04.2015 року за №247-О про її переміщення постійно на посаду тальману 4 терміналу з оплатою за штатним розписом з багатозмінним цілодобовим режимом роботи з укладанням договору про повну матеріальну відповідальність. Позивач вважає, що шляхом видання наказу №46-0 від 26.01.2015 року про переміщення роботодавець фактично провів переведення без її згоди та роботодавець ДП «ІМТП» в односторонньому порядку запровадив скорочення штату та чисельності працівників на підприємстві, та фактично провів не переміщення, а скорочення чисельності та штату працівників терміналів та зміну суттєвих умов трудового договору, що відповідно до ст.32 КЗпП України кваліфікується як переведення.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.11.2015 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду та у задоволенні її позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказу відмовлено в повному обсязі.

Додатковим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 01.02.2016 року у задоволені позовної вимоги про стягнення з ДП «ІМТП» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 02.02.2015 року по 05.05.2015 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі піддати до негайного виконання відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду та додатковим рішенням ОСОБА_2 та представник незалежної профспілки працівників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту ОСОБА_5 подали апеляційні скарги, в яких з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права, просять рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому посилалися на те, що суд першої інстанції без належних правових підстав, без наявності відповідного клопотання позивача залучив до участи і справі співвідповідачами незалежну профспілку працівників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту, директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт ОСОБА_3, першого заступника директора Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт ОСОБА_4, профспілку робітників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту та спілку професіоналів докерів-механізаторів Іллічівського морського торговельного порту. ОСОБА_3 того зазначили, що при наявності клопотання представника незалежної профспілки працівників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту про перенесення судового засідання, районний суд провів судове засідання та виніс рішення по справі, чим порушив процесуальні права останнього як сторони по справі. Також вказали, що суд не розглянув вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та не навів у рішенні мотивів відмови у задоволені цієї вимоги. ОСОБА_3 того, посилалися на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків стосовно того, що зазначення у трудових книжках структурного підрозділу не є частиною найменування посад працівників, а лише конкретизацією тимчасового закріплення працівників за певним структурним підрозділом підприємства та про те, що підприємство здійснило переміщення позивачки а не переведення, та не врахував те, що фактично підприємством було проведена зміна суттєвих умов праці та скорочення чисельності та штату працівників, а не переміщення, при цьому в порушенні вимог трудового законодавства, не було попереджено про це позивача та профспілковий орган у встановлений законодавством строк та не було отримано згоди останніх на таки дії. Також зазначили, що правова необізнаність позивача та невиконання відповідачем свого обовязку стосовно розяснення працівникові його права на оскарження наказу в строки та порядку встановленим законом є поважною причиною пропуску строків та підставою не тільки для його поновлення, а і визнання наказу не правомірним.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 05.10.2001 року працювала в ДП «ІМТП» на різних посадах, в тому числі 20.04.2005 року була переведена на посаду тальмана четвертого терміналу (а.с.7).

26.01.2015 року керівництвом ДП «ІМТП», на виконання вимог Закону України «Про морські порти України», Розпорядження КМУ від 04.03.2013 року № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» (щодо ДП «ІМТП»), виданий наказ № 33 «Про переміщення працівників підприємства», яким виключено зі штатних розписів структурних підрозділів (1,2,4 терміналів та Портових ремонтних майстерень) певний перелік робочих місць та посад, а в структурному підрозділі «З термінал» були введені. Наказ містить посилання на необхідність забезпечення заходів щодо реорганізації підприємства згідно з Законом України «Про морські порти України», з метою підвищення ефективності виробничої діяльності ДП «ІМТП», а також у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, що повязані з передачею в оренду основних засобів структурного підрозділу «3 термінал» (а.с.8-9).

В той же день керівництвом порту видано наказ №46-0, яким переміщені конкретні працівники підприємства, в тому числі і позивачка. Так, тальмана четвертого терміналу ОСОБА_2 було переміщено постійно з 02.02.2015 року тальманом третього терміналу, з оплатою за штатним розписом, ст. 32 КЗпП України, режим роботи - багатозмінний цілодобовий (а.с.99).

Згідно виписки з наказу директора ДП «ІМТП» №247-0 від 29.04.2015 року, ОСОБА_2 тальмана 3 терміна переміщено тальманом 4 терміналу (а.с.111).

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство здійснило переміщення позивача, що у сенсі положень частини 2 статті 32 КЗпП України не потребує згоди працівника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком міського суду виходячи з наступного.

13.06.2013 року у звязку з набранням чинності Законом «Про морські порти України», на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 року №133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту», наказу Міністерства інфраструктури України від 19.03.2013 року №163 «Про заходи щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України», була проведена реорганізації державних підприємств морського транспорту, в тому числі державного підприємства «Іллічівський морській торгівельний порт», шляхом виділу стратегічних обєктів портової інфраструктури, іншого майна, праві та обовязків щодо них, та утворено державне підприємство «Адміністрація морських портів України».

Проведення реорганізації призвело до розподілу функцій між державними підприємствами морського транспорту, в тому числі ДП «ІМТП» та ДП «Адміністрація морських портів України», що кваліфікується як зміна в організації виробництва і праці.

31.07.2014 року відбулася спільна нарада ДП «ІМТП» з профспілками порту, на якій обговорювали зміни з реорганізації виробництва і праці третього терміналу ДП «ІМТП», та вирішили, що ДП «ІМТП» і Профспілки визнають та підтверджують, що укладання у передбаченому законодавством порядку Договору оренди державного нерухомого майна, за яким Підприємство (Компанія, Товариство) є орендарем державного нерухомого майна третього терміналу ДП «ІМТП» є фактом змін в організації виробництва і праці ДП «ІМТП» (а.с.113)

Переміщення вважається законним, якщо відповідно ст.ст. 21, 31,32 КЗпП України, воно буде проводиться в межах умов трудового договору і не передбачає істотних його змін. Виходячи зі змісту цих норм, істотними умовами праці є система та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інші умови, які за умовами трудового договору слід вважати істотними.

Поняття «переміщення» визначено частиною другою ст.32 КЗпП України.

Відповідно до цієї норми не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника його переміщення на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій самій місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

У разі переміщення трудова функція, найменування посади та робоче місце, на відміну від переведення, не змінюються. Змінюється лише робоче місце, структурний підрозділ (відділ), доручається робота на іншому механізмі чи агрегаті. Переміщення не потребує згоди працівника. Вказані розяснення містяться в п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року зі змінами і доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Змінами штатних розписів структурних підрозділів в 2015 році № 52/11.5, затвердженими першим заступником директора ДП «ІМТП», повністю підтверджується, що у звязку з виданням наказу від 26.01.2015 року № 33 на підприємстві ДП «ІМТП» не відбулось ні скорочення кількості посад, ні скорочення чисельності працівників. що у звязку з виданням наказу від 26.01.15 року №33 на підприємстві ДП «ІМТП» не відбулось ні скорочення кількості посад та чисельності працівників, 47 штатних одиниць тальманів на 1,2,4 терміналах виключено, у той час, як на 3 терміналі введено, 47 штатних одиниць (а.с.89-91).

Таким чином, зміст наказу від 26.01.2015 року №33 вказує на те, що підприємство здійснило переміщення позивача, що у сенсі положень частини 2 статті 32 КЗпП України не потребує згоди працівника. ОСОБА_2 переміщено на тому ж підприємстві в інший структурний підрозділ у тій самій місцевості у межах спеціальності та кваліфікації. Посилання позивача на необхідність його згоди безпідставні, оскільки має місце не переведення відповідно до частини 1 статті 32 КЗпП України, а переміщення, передбачене частиною 2 статті 32 КЗпП України.

Згідно з записом у трудовій книжці ОСОБА_2, її було саме переміщено зі збереженням посади з одного структурного підрозділу до іншого в межах одного підприємства - відповідача ДП «ІМТП» (а.с.98).

Відповідно до п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року в трудовій книжці в графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства, а далі у тієї ж графі конкретизується: «прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій». У відповідному розділі класифікації професій Національного класифікатору України «Класифікатор професій» ДК 003:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року № 327 міститься посада «тальман» (а.с.112).

На ДП «ІМТП» діє посадова інструкція посади «тальман», незалежно від терміналу (перший, другий, і т.д.) на якому працює тальман. Посадова інструкція посади тальмана терміналу затверджена наказом директора порту від 23.12.13 року № 638, та є єдиною посадовою інструкцією посади «тальман» на підприємстві (а.с.92-97).

Таким чином, зазначення у трудових книжках структурного підрозділу не є частиною найменування посад працівників, а є лише конкретизацією тимчасового закріплення працівників за певним структурним підрозділом підприємства-роботодавця, що здійснюється на виконання Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Тобто, позивача - працівника ДП «ІМТП» було переміщено на підставі ч.2 ст.32 КЗпП України з структурного підрозділу «4 термінал» ДП «ІМТП» на ту ж саму посаду «тальман» до іншого структурного підрозділу «3 термінал» ДП «ІМТП» у межах посади, обумовленої трудовим договором, із збереженням істотних та усіх інших умов праці, що повністю відповідає правовій нормі ч.2 ст.32 КЗпП України, та не потребує згоди ні працівника ні профспілкового органу, членом якого є працівник.

Отже, наказ директора ДП «ІМТП» № 33 від 26.01.2015 «Про переміщення працівників підприємства» є законним та правові підстави для його скасування відсутні, а враховуючи, що наказ директора ДП «ІМТП» №46-0 від 26.01.2015 року виданий на підставі наказу №33 від 26.01.2015 року, то підстави для скасування наказу директора Держаного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» №46-0 від 26.01.2015 року теж відсутні.

ОСОБА_3 того, як вже було зазначено, наказом директора ДП «ІМТП» №247-0 від 29.04.2015 року, ОСОБА_2, тальмана 3 терміна, переміщено тальманом 4 терміналу (а.с.111).

Отже колегія суддів відхиляє доводи апелянтів та вважає, що мало місце не переведення відповідно до частини 1 статті 32 КЗпП України, а переміщення, передбачене частиною 2 статті 32 КЗпП України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що переведення ОСОБА_2 здійснено відповідно до діючого законодавства.

Вимоги позивача щодо стягнення на користь її середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необґрунтованими виходячи з наступного.

Позивач, не виконавши наказ № 46-0 від 26.01.2015 року, порушив трудову дисципліну, а саме: ст. 139 КЗпП України, відповідно до якої, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни...; п 2.2.4 Колективного договору ДП «ІМТП», а саме, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ( Іллічівського морського торговельного порту, не допускати порушень трудової дисципліни, розділ III «Основні зобовязання працівників порту» - дотримуватись дисципліни труда, своєчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, не допускати прогулів і т.д.

Статтями 1,2 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Облік використання робочого часу, а також контроль за станом трудової дисципліни на підприємствах здійснюється шляхом табельного обліку. Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової у документації зі статистики праці». У табелі позначається кількість відпрацьованих годин кожним працівником, неявки на роботу (за допомогою умовних позначок - шифрів). Відповідно в табелі обліку робочого часу третього терміналу з 02.02.2015 року по 30.04.2015 рік позначається - неявка ОСОБА_2 з незясованих причин (а.с. 100). ОСОБА_3 того, згідно Акту від 04.02.2015 року, ОСОБА_2 відмовилась давати пояснення з приводу невиходу на роботу на 3 термінал (а.с. 102). Оскільки відмітки про відпрацьований час у табелі ОСОБА_2 відсутні, то і відсутні підстави для нарахування і виплати заробітної плати.

Також колегія суддів вважає неналежними доказами акти про перебування ОСОБА_2 на робочому місті (а.с. 18-23, 25-74), адже законність переведення останньої встановлена судом та факт перебування позивача на 4 терміналі без правових підстав не дає підстав для виплати їй заробітної плати.

Неявка на роботу не є вимушеним прогулом. Вимушений прогул - час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати.

Позивача було законно переміщено, тому підстав для стягнення середнього заробітку не має, оскільки не має вимушеного прогулу з вини роботодавця, тому у задоволені цих вимог необхідно відмовити.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача при його звільненні є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, ч. 1 п. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника незалежної профспілки працівників морського транспорту Іллічівського морського торговельного порту ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.11.2015 року та додаткове рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 01.02.2016 року - залишити в силі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_6