БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1007/16-ц
провадження № 2/361/1179/16
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2016 року місто Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні, вселення,

встановив:

Позивачка просить вселити її у належну їй частину будинку за адресою с. Захарівка, вул. Радянська, №30, і усунути перешкоди з боку відповідачки у користуванні даною часткою будинку, мотивуючи тим, що вона є співвласницею даного будинку з відповідачкою, їй за судовим рішенням виділено в натурі частину будинку, але відповідачка як до розділу будинку так і після його розділу всіляко їй чинить перешкоди у користуванні будинком, не впускає в будинок, не визнає рішення суду, ображає, вважає себе повноправною хазяйкою, влаштовує сварки, випускає на подвір'я велику собаку, через що неможливо навіть зайти у двір і пройти до будинку, у виділеній їй частині будинку проживають сини відповідачки, які так само при намірі потрапити у будинок, влаштовують конфлікти і бійки, не пускають у будинок і на подвір'я. Зокрема, 7.02.2015р. та 5.06.2015р. відповідачка не впустила на подвір'я і до земельної ділянки, а також у будинок позивачку і спеціалістів для виміру ділянки, провокувала бійку, виштовхувала, конфлікти відбувались у присутності представників сільради; 22.03.2016р. так само не впустила у будинок, двері були зачинені, у дворі бігала не привязана собака бойової породи, відповідачка стояла у хвіртці і не впускала, влаштувала сварку. Через вказані дії і перешкоди з боку відповідачки вона, позивачка, позбавлена можливості користуватись своєю власністю, і зокрема ввійти до будинку і проживати в ньому.

Відповідачка позов не визнала, у судовому засіданні пояснила, що є повноправною хазяйкою, не згодна з судовими рішеннями, якими за позивачкою визнані права на частину будинку і вважає їх несправедливими, вважає, що позивачка не має ніяких прав на будинок, що будинок повністю успадкувала вона, відповідачка, після батьків, за якими доглядала, що вона за частину будинку сплатила братові, і не буде сплачувати позивачці, і підтвердила, що не згодна пустити позивачку у будинок, в тому числі у виділену їй судом частину; підтвердила, що в тій частині будинку проживають її дорослі сини; підтвердила, що у дворі вільно бігає собака; не заперечувала, що дійсно було декілька конфліктів, коли вона не впустила у двір і у будинок позивачку, її представника, спеціалістів для замірів земельної ділянки, але вважає, що вона конфліктів не вчиняла, що конфлікти провокує позивачка і її син своїми приходами.

Представник відповідачки, заперечуючи проти позову, пояснив, що відповідачка постійно мешкає у будинку зі своєю сім'єю і постійно користується земельною ділянкою, тому до врегулювання позивачкою питання про земельну ділянку вона має право не пускати на свою земельну ділянку позивачку, в тому числі у двір і відповідно у будинок; що позивачка ніколи не жила у даному будинку; крім того, позов вважає необґрунтованим, оскільки на його думку, позивачка не довела суду наявності перешкод з боку відповідачки, і тому нема підстав для винесення рішення про усунення перешкод і про вселення.

З наданих доказів встановлено наступне:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2012р. позов ОСОБА_1 задоволено, встановлено факт прийняття нею спадщини на житловий будинок за адресою Київська область, Броварський район, с.Захарівка, вул.. Радянська, 30 після смерті матері ОСОБА_3, померлої 5.10.1982р., визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами; тим же рішенням задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_2, встановлено факт прийняття нею спадщини на житловий будинок за адресою Київська область, Броварський район, с.Захарівка, вул.. Радянська, 30 після смерті матері ОСОБА_3, і визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами після смерті матері. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18.05.2012р. дане рішення першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2013р. за позовом ОСОБА_1 було визнано нечинним і скасовано рішення Жердівської сільради від 18.02.1997р. про приватизацію присадибних земельних ділянок в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,250га для індивідуального будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд; визнано недійсним державний акт на прав власності на землю, виданий 10.04.1998р. на ім.,я ОСОБА_2 на підставі вказаного рішення сільради на земельну ділянку площею 0,456га по вул.Радянській, 30 в селі Захарівка, з них 0,250га для обслуговування будинку і господарських споруд і 0,206га для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.10.2013р. дане рішення першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав від 23.12.2013р. рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Згідно довідки №750 Жердівської сільради, згідно облікових документів з 2013 року ОСОБА_1 має земельну ділянку площею 0.125га в селі Захарівка, вул.. Радянська, 30-а, площею 0.125га для будівництва та обслуговування будинку , та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Жердівської сільради від 5.09.2014р. №340-38-6 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки площею 0.125га для будівництва та обслуговування будинку, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Захарівка, по вул. Радянській, 30-а.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 10.12.2015р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено позов ОСОБА_1, визнано за ОСОБА_1 право особистої власності і користування на приміщення в житловому будинку № 30 по вулиці Радянській в селі Захарівка Броварського району Київської області, а саме: вітальню 1-5, житлові кімнати 1-6, 1-7, коридор 1-8, веранду 1-1, сарай ОСОБА_4 же рішенням за ОСОБА_2 було визнано право особистої власності і користування на приміщення в житловому будинку № 30 по вулиці Радянській в селі Захарівка Броварського району Київської області, а саме: котельню 1-1, кухню 1-2, санвузол 1-3, житлові кімнати 1-4, 1-9, частину житлової кімнати 1-5, погріб В , колонку К. Рішення набрало законної сили 22.12.2015р.

Згідно висновку Броварського МВ ГУ МВС від 20.02.2015р. за зверненням ОСОБА_1, - 9.02.2015р. до райвідділу міліції зверталась ОСОБА_1 з приводу перешкод з боку сестри ОСОБА_2 у користуванні будинком і присадибною ділянкою в с. Захарівка, по вул.. Радянській, 30. Опитана ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 7.02.2015р. приїздила ОСОБА_1 з невідомими громадянами, які намагались провести заміри земельної ділянки, а вона не дала дозволу на проведення замірів, оскільки будинок і ділянка належать їй, а не сестрі ОСОБА_1 Свідком даної події була депутат сільради ОСОБА_5

Згідно акту, складеному депутатом Жердівської сільради ОСОБА_5 23.04.2015р., - у її присутності 7.04.2015р. в селі Захарівка по вул. Радянській, 30 при замірі та інструментальній зйомці спірної земельної ділянки ОСОБА_2 хвіртку не відкрила, між нею та ОСОБА_1 відбулась сварка, заміри проведені не були.

12.05.2015р. ОСОБА_1 подавала заяву до міліції про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за злісне невиконання судового рішення (ухвали суд від 8.1.22014р.)

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду від 11.06.2015р. за скаргою ОСОБА_1 на дії слідчого, було зобовязано службову особу Броварського МВ ГУМВС внести відомості до ЄРДР про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, та розпочати розслідування.

2 та 3 червня 2015р. ОСОБА_1 подавала заяви до Броварського РВ ГУМВС і до Виконкому Жердівської сільради бути присутніми 5.06.2015р. при призначеному обстеженні житлового будинку і земельної ділянки експертами КНДІСЕ.

Згідно даним з ЄРДР 19.07.2015р. в реєстр внесено відомості за ст.382 КК України фабула: ОСОБА_2 протягом 2015 року умисно злісно ухиляється від виконання ухвали суду від 8.12.2014р.

Згідно висновку Броварського МВ ГУ МВС від 26.03.2016р. за зверненням ОСОБА_1, - 22.03.2016р. до райвідділу міліції зверталась ОСОБА_1 з приводу перешкод з боку сестри ОСОБА_2 у користуванні 1/2 частиною будинку в с. Захарівка, по вул. Радянській, 30. Опитана ОСОБА_2 пояснила, що дійсно 22.03.2016р вона не впустила свою сестру ОСОБА_1 на територію домоволодіння, оскільки остання не має ніякого відношення до вказаного будинку. Були опитані ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили, що ОСОБА_2 не пустила на територію домоволодіння ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що неодноразово приходив з матір'ю ОСОБА_1 до вказаного будинку, де матері належить половина, але відповідачка і її сини влаштовують сварки, бійки, кидались з вилами. Зокрема, в 2012році був конфлікт, коли він з матір'ю прийшли до будинку, а син відповідачки накинувся на нього, свідка, в бійку. Влітку 2015р. позивачка, він і землеміри приходили міряти землю, але відповідачка не пустила, влаштувала сварку. 22.03.2016р. вони прийшли до будинку, двері були зачинені, у дворі бігала собака бойової породи, відповідачка і її син, сказали їдьте звідси.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що з 2012 року після рішення суду, існує конфлікт між сторонами з приводу даного будинку, тітка сказала, що не пустить ОСОБА_1 у будинок. У лютому 2015р. приходили спеціалісти міряти землю, у присутності голови сільради, депутата, землемірів відповідачка не пустила на подвір'я. 22.03.2016р. відповідачка не пустила на територію, погрожувала, у дворі спустила собаку з прив'язі.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦКУ власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у цьому праві.

Згідно ст.. 383 ЦКУ власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст..150 ЖК України власники будинку користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.358 ЦКУ право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю, а у разі спору даний спір вирішується у судовому порядку.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.

Згідно ст..13 ЦК України при здійснені своїх прав особа повинна утримуватись від дій, які б могли порушити права інших осіб , а у разі недодержання особою цих вимог, суд може зобовязати особу припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших осіб. Згідно ч.3 ст.319 ЦК- усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, що порушує право (п.3), та інші способи захисту.

Згідно ст.3 ЦПК України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно п.3 ч.1 ст. 215 ЦПК України, - суд, приймаючи рішення, повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, і якщо були порушені, то ким.

З наданих суду доказів у їх сукупності безспірно і безсумнівно встановлено, що позивачка як власник частини будинку, має всі права власника, в тому числі право користування, володіння, розпорядження своєю власністю. Проживання є видом користування жилим приміщенням, і таке право належить власнику цього житла. Тому позивачка має право вселятись у належну їй частину будинку і проживати в ній, а також користуватись ним у інший спосіб, який не заборонений законом.

Також встановлено, що дійсно з боку відповідачки для позивачки є суттєві і протягом тривалого часу перешкоди у здійсненні позивачкою права власності, зокрема права володіння та користування належною їй частиною будинку, в тому числі перешкоди вселенню позивачки у цю частину будинку і проживанню в ньому. Надані докази свідчать про те, що відповідачка всіляко перешкоджає позивачці у потраплянні на подвір'я і до будинку, в тому числі в ту частину будинку, яка їй виділена за судовим рішенням і яка перебуває у її власності. Сам факт таких перешкод не заперечувала відповідачка у судовому засіданні, підтвердивши, що вважає себе повноправною власницею, не визнає будь - яких прав позивачки на частину будинку, що вона дійсно не пускала позивачку у будинок і не згодна пускати, що в тій частині будинку, яка за судовим рішенням виділена позивачці, проживають інші особи - її дорослі сини. Перешкоди з боку відповідачки існували і існують протягом тривалого часу, підкріплені її конкретними діями, явні.

Посилання представника відповідачки, що в судовому засіданні позивачка не довела наявності перешкод з боку відповідачки, спростовані наданими доказами і поясненнями самої відповідачки, яка дані факти не заперечувала.

Посилання представника відповідачки на те, що на даний час відповідачка єдина користується земельною ділянкою, і тому до вирішення позивачкою даного питання відповідачка вправі не пускати позивачку на земельну ділянку і відповідно у подвір'я є такими, що суперечать закону, і судом не беруться до уваги.

Посилання відповідачки на те, що вона за вказану частину будинку сплатила братові, - не мають ніякого відношення до даної справи, до прав позивачки на дану частину будинку, визнаних судом. Судове рішення є законним, і встановлені даним рішенням факти і обставини є обовязковими для сторін, і з даного рішення для сторін виникли певні права і обовязки. У разі порушення прав відповідачки певними особам, вона не позбавлена права на звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Таким чином, встановлено, що відповідачка чинить позивачці перешкоди у здійсненні нею свого права власності, і такі перешкоди підлягають усуненню. Також встановлено, що через наявні і суттєві перешкоди з боку відповідачки, позивачка не має іншого більш дійового способу захисту своїх прав власника як прийняття рішення про її вселення у належну їй на праві власності частину будинку.

На керуючись ст.317, 319, 321, 358, 386, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.213, 214, 218, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити;

Усунути перешкоди для ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 у користуванні частиною будинку № 30 по вулиці Радянській в селі Захарівка Броварського району Київської області, яка виділена ОСОБА_1 за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2015р.;

Вселити ОСОБА_1 у вказану частину будинку № 30 по вулиці Радянській в селі Захарівка Броварського району Київської області, що складається з вітальні 1-5, житлових кімнат 1-6, 1-7, коридору 1-8, веранди 1-1, і надвірної будівлі сарай - Б.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір 551грн.20коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова