АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1197/16 Головуючий 1 інст. - Библів С.В.
Справа № 632/1029/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Первомайсього міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області,

ВСТАНОВИЛА:

Спірною є двокімнатна квартира № 27 в будинку № 14 в мікрорайоні - 3 у місті Первомайський Харківської області, де зареєстровані: колишнє подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вищевказаній квартирі на підставі вимог ст. 71 ЖК України.

В обгрунтування позову посилалася на те, що ОСОБА_4 у травні 2011 році забрав свої речі і з цього часу не проживає в спірній квартирі, оплату на її утримання та комунальні послуги не сплачує. Зазначала, що відповідач добровільно залишив спірне житло, квартирою не інтересується, оскільки має інше місце проживання, зареєстрував повторний шлюб.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись на те, що спірна квартира була надана саме йому, як головному наймачу, і особові рахунки для сплати комунальних послуг також відкриті на його ім'я. У зв'язку з тим, що стосунки між ним та позивачем не склалися з 2011 року, він утворив іншу сім'ю. Вказував, що між ним та ОСОБА_3 склалися неприязні стосунки, і він не має можливості проживати в спірній квартирі з новою дружиною, з якою змушений був наймати житло. Також зазначав, що він має вахтовий графік роботи, тому не може постійно перебувати у спірній квартирі, від якої не має ключів, і в якій ще залишилися побутові речі, які придбані під час шлюбу з позивачем, а саме: пральна машина, водонагрівач, холодильник, розподіл яких ще не проведений.

Крім того посилався й на те, що його звернення до колишньої дружини з питаниям приватизувати квартиру та вирішити питания щодо користування нею, залишалися ОСОБА_3 без задоволення.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у травні 2011 року відповідач ОСОБА_4 у добровільному порядку залишив спірну квартиру, оплату комунальних послуг за яку не провадив, до якої не приходив з метою проживання, оскільки створивши нову сім'ю, проживає в належному йому на праві власності житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Вказує, що судом безпідставно зазначено, що відповідач з поважних причин не проживає в спірній квартирі, оскільки ОСОБА_4 не надано до суду доказів наявності між ними неприязних стосунків, що перешкоджало йому користуватися спірною квартирою, оскільки за захистом своїх житлових прав відповідач не звертався до суду.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 307 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ОСОБА_3 не доведено наявність підстав не проживання в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин відповідача ОСОБА_4, права якого на користування квартирою були порушені позивачем, яка чинила перешкоди відповідачу в користуванні квартирою.

Проте погодитись із таким висновками суду не можна, оскільки вони не відповідають матеріалам справи та зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як свідчать матеріали справи квартира АДРЕСА_2 була надана згідно ордера від 29 грудня 2003 року ОСОБА_4 на сім'ю з трьох осіб: його, його дружини - ОСОБА_3 та сина ОСОБА_5

Вказане житло знаходиться на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області і відноситься до житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Первомайський (а.с. 105-107).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був розірваний 02 жовтня 2013 року на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 вересня 2013 року.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджено актом КП «Жилсервіс» від 12.05.2015 року та не заперечувалося сторонами у справі ОСОБА_4 з травня 2011 року не проживає в спірній квартирі, оскільки став проживати з іншою жінкою - ОСОБА_6, з якою подалі зареєстрував шлюб.

Згідно з положеннями ст. ст. 71, 72 ЖК України особа може бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо не проживає в ньому понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач був відсутнім з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обґрунтовуючи поважність причин тимчасової відсутності в спірній квартирі, відповідач ОСОБА_4 посилався на те, що не міг користуватися спірною квартирою у зв'язку з наявністю неприязних стосунків з позивачем ОСОБА_3, відсутністю у нього ключів від квартири, а також й на те, що він має вахтовий графік роботи.

Зазначені відповідачем обставини були покладені судом першої інстанції в основу свого рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

Між тим як вбачається з відповіді Первомайського РВ ГУМВС України в Харківській області від 31.07.2015 року за № 88/4851 ОСОБА_4 на протязі 2011-2015 років не звертався до органів міліції зі скаргами на порушення його прав на житло.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 - представник ОСОБА_4- останній за період 2011-2015 рр. не звертався до житлових органів з будь-якими скаргами на порушення його житлових прав позивачем ОСОБА_3, в тому числі й у зв'язку з відсутністю у нього ключів від квартири, та у зв'язку з цим неможливістю користування нею; також ОСОБА_4 не подавав позовів до суду з вимогою про захист його порушених прав на спірне житлове приміщення чи поновлення цих прав.

Відповідач та його представник не надали як до суду першої так і апеляційної інстанції доказів, які відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили б про те, що між колишнім подружжям виникли неприязні стосунки, що могли бути підставою для порушення житлових прав ОСОБА_4

Не оспорювалися в суді апеляційної інстанції представником відповідача і доводи позивача про те, що ОСОБА_4 оплату комунальних послуг за спірну квартиру не провадив, не приходив у спірну квартиру з метою проживання, оскільки створивши нову сім'ю, проживає в належному йому на праві власності житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Ці твердження ОСОБА_3 також узгоджуються з обставинами, викладеними в заочному рішенні Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28.10.2014 року щодо проживання ОСОБА_4 з червня 2014 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, який згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2014 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 (а.с. 112, 111).

Як вбачається з довідки Шебелинського відділення бурових робіт ПАТ «Укргазвидобування» знаходження ОСОБА_4 у відрядженнях з 2013 року по 2015 року не перевищувало поспіль шести місяців, тому підстав для застосування до виниклих правовідносин вимог п.2 ч.2 ст. 71 ЖК України відсутні.

Будь-яких даних про поважність причин відсутності у спірному приміщенні з травня 2011 року до січня 2013 року, ОСОБА_4 до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

На вищезазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, не надав їм належної правової оцінки, що призвело до того, що судом не встановлені фактичні обставини справи та зроблений помилковий висновок про те, що вимоги ОСОБА_3 є недоведеними.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та не оспорювалося ОСОБА_7 - представником відповідача ОСОБА_8 останній у лютому 2016 року забрав із спірної квартири частину речей, придбаних під час шлюбу з ОСОБА_3, що також свідчить про його небажання користуватися спірним приміщенням.

Колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення призвели до неправильного вирішення спору, тому ухвалене судове рішення не може вважатись законним й обґрунтованим та відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 243,60 грн. за подання до суду першої інстанції позову та в сумі 268,40 грн. по сплаті апеляційної скарги, а всього 512 грн.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,314, 316, 317,319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 512 ( п'ятсот дванадцять) гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: