АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/1147/16 Головуючий 1 інст. - Олізаренко С.М.
Справа № 646/970/13-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», треті особи: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Наталія Миколаївна, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору, іпотеки та договору поруки,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», треті особи: Приватний нотapiyc Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Н.М., ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки. Посилався на те, що 29 вересня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту з Правилами за № 0, за умовами якого банк прийняв на себе зобов'язання надати позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі 137 700 доларів США у встановлений термін - 29 вересня 2008 року, але АКІБ «УкрСиббанк» не виконав прийняте на себе зобов'язання за умовами договору і не надав йому кредитної суми одразу, посилаючись на брак коштів, а частину

кредитних коштів у poзмipi 37 700 доларів США без його відома зарахував йому у рахунок погашення заборгованості за користування першою частиною кредиту.

3 метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором 29 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір; та договори поруки № 231536 та № 231537 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно.

Позивач ОСОБА_3 просив розірвати договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0, який був укладений 29 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ним, та стягнути з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» різницю між отриманими коштами та фактично виплаченими. Просив також розірвати договір іпотеки, укладений 29 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 в частині забезпечення зобов'язання ОСОБА_7 за договором від 29 вересня 2008 року про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 та розірвати договори поруки № 231536 та № 231537, укладені 29 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2013 року в задоволенні вищевказаного позову ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2013 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2013 року змінено. Позов ОСОБА_3 в частині розірвання кредитного договору задоволено та розірвано договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 29 вересня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2013 року в частині позовних вимог про розірвання кредитного договору скасовано і справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи в частині позовних вимог про розірвання кредитного договору в порядку апеляційного провадження, колегія суддів перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, в тому числі й в частині позовних вимог про розірвання кредитного договору, суд першої інстанції виходив iз того, що позичальником не доведено неправомірність дій банку щодо зарахування кредитних коштів на погашення заборгованості та порушення умов кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується дослідженими ним доказами 29 вересня 2008 рок між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позивачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в cyмi 137 700 доларів США ( що еквівалентно 669 456,09 грн. за курсом Національного банку України станом на день видачі кредиту) з кінцевим строком повернення кредиту 28 вересня 2018 року, зi сплатою 16% річних за його користування.

Пунктом 1.2.2 кредитного договору передбачено, що кредит надається у вигляді одного траншу в poзмipi кредиту, зазначеному у п. 1.2.1 Договору. Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 у банку (п. 1.2.5).

Відповідно до п. 3.2 цього договору позичальник доручає банку здійснювати договірне списання коштів на користь банку в порядку, у строки та у сумах, що

визначені у договорі з рахунку НОМЕР_2, код банку (МФО) 351005; НОМЕР_1, код банку (МФО) 351005; для погашення простроченої заборгованості за договором.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 29 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_5 були укладені: іпотечний договір, за умовами якого останній передав в іпотеку жилий будинок та земельну ділянку площею 0,0680 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також договір поруки №231536, за умовами якого ОСОБА_5 несе солідарну відповідальність за зобов'язаннями позичальника, і поручителю відомі вci умови кредитного договору, розмір кредиту та строк його повернення.

29 вересня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки №231537, аналогічний за змістом з договором поруки від 29 вересня 2008 року № 231536.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №4, предметом якого є вci права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №0 від 29 вересня 2008 року, що підтверджується випискою з додатку №1 до договору факторингу №4 (перелік первинних договорів) - а.с. 17 т.2.

Відповідно до ст.ст. 512, 514, 517 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у poзмipi та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 1,2 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду

на вимогу однієї із сторін у paзі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором чи законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того,, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як правильно зазначив суд першої інстанції в своєму рішенні та підтверджується матеріалами справи кредитні кошти ОСОБА_3 видавалися банком на підставі власноруч підписаних заяв позичальника про видачу готівки від 29.09.2008, від 01.10.2008, від 09.10.2008, від 21.10.2008, від 31.10.2008, що свідчить про те, що ОСОБА_3 мав намір отримати кредитні кошти саме частинами, і з такими заявами позичальника погодився банк, видавивши ці кошти на підставі меморіальних ордерів.

Крім того, відповідно до п. 3.2 кредитного договору ОСОБА_3 як позичальник доручає банку здійснювати договірне списання коштів на користь банку в порядку, у строки та у сумах, що визначені у договорі з рахунку НОМЕР_2, для погашення простроченої заборгованості за договором, і про таке списання 37 700 доларів США сам зазначав у позовній заяві.

Таким чином ОСОБА_3 не довів факту істотного порушення банком кредитного договору та наявності спричинення йому (позивачу) шкоди, завданої цим порушенням.

У зв'язку з зазначеним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору за недоведеністю позову, ґрунтується на вищезазначених нормах права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого в частині, що переглядається судовою колегією, ухвалено з додержанням ст. 308 ЦПК України, що є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 травня 2013 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: