АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/874/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, до ОСОБА_10, ОСОБА_11, Приватного нотаріуса ОСОБА_12, треті особи - орган опіки та піклування Монастирищенсьткої районної державної адміністрації, Аврамівська сільська рада, Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації, про витребування з чужого незаконного володіння частки домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки, які безпідставно відчужені оспорюваними договорами,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до відповідачів про витребування з чужого незаконного володіння частки домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки, які безпідставно відчужені оспорюваними договорами.

Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що 17.08.2012 року відповідач ОСОБА_10 подарував дочці - відповідачці ОСОБА_11 домоволодіння, яке розташоване по вул. П.Комуни-40 у с.Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області, та приватизовану земельну ділянку, на якій розташований подарований житловий будинок з надвірними спорудами. При цьому сторони договору дарування, приховали від нотаріуса те, що у цьому домоволодінні проживає співвласниця домоволодіння - колишня дружина відповідача ОСОБА_10 з дорослими дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9, яка має малолітню дитину ОСОБА_13, 10.08. ІНФОРМАЦІЯ_1; у Монастирищенському районному суді Черкаської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 та її дітей до ОСОБА_10 про встановлення порядку і способу користування домоволодінням з надвірними спорудами і земельною ділянкою; в п.7 договору дарування будинку вказано, що внаслідок дарування будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних дітей, непрацездатних осіб, яких дарувальник зобовязаний утримувати за законом чи договором; у п.10 договору дарування зазначено, що осіб, які б могли порушити питання про визнання за ними права власності на відчужений будинок (його частку), у томі числі відповідно до ст.ст. 65,74 та 97 Сімейного кодексу України немає.

Позивачка вважає, що внаслідок укладення незаконного договору відповідачка ОСОБА_11 стала незаконною власницею чужого майна, яке було створене у період шлюбу між відповідачем ОСОБА_10 та позивачкою ОСОБА_6 до укладення 01.12.1990 року договору дарування цього домоволодіння відповідачу ОСОБА_10 його матірю і після укладення цього договору до розірвання шлюбу між ними, та яке вона створила власноруч після розірвання шлюбу 19.01.2000 року, та створювала до дня заявлення даного позову, а саме відремонтувала криницю, підвал, альтанку, паркан і щорічно проводила косметично-відновлювальні роботи у домоволодінні.

Позивачка вважає, що згідно матеріалів експертизи від 26.07.2002 року, які були в матеріалах справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про розподіл житлового будинку і земельної ділянки у 2001-2002 роках у Монастирищенському місцевому суді Черкаської області, яка залишена без розгляду через неявку позивача у суд без поважних причин, частка ремонтно-будівельних робіт складає 31,5 % вартості будинку, кожному із подружжя новостворене майно належало у пропорції по 1/2 частки або по 15,75 %. З врахуванням виконаних нею власноруч робіт її частка збільшилася з 15,75 % і може складати до 30 %.

Позивачка вважає, що вона має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння у відповідачки ОСОБА_11, оскільки відповідач ОСОБА_10 незаконно подарував відповідачці ОСОБА_14 чуже майно, а саме частку домоволодіння та земельної ділянки, яка належить позивачці ОСОБА_6

Договори дарування, які укладені ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 відносяться до недійсних правочинів, а незаконно відчужена частка позивачки ОСОБА_6 підлягає до витребування із чужого незаконного володіння у відповідача ОСОБА_11

А тому, позивачка просила витребувати із чужого незаконного володіння у відповідача ОСОБА_11 частину домоволодіння з надвірними спорудами та земельною ділянкою, які належать ОСОБА_6 і знаходяться за адресою: 19100, Черкаська область, Монастирищенський район, с.Аврамівка, вул.Паризької Комуни - 40, які безпідставно відчужені оспорюваними договорами, та про скасування, як незаконних, договорів дарування від 17.08.2012 року, за яким дарувальник ОСОБА_10 незаконно подарував своїй обдарованій дочці ОСОБА_11 житловий будинок з надвірними будівлями під № 40, що розташований по вул. Паризької Комуни - 40 в с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області та розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0150 га, яка згідно з п.2 ч.7 вказаного правочину незаконно відчужена за окремим договором.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, треті особи -ОСОБА_8, ОСОБА_9, до ОСОБА_10, ОСОБА_11, Приватного нотаріуса ОСОБА_12, треті особи - орган опіки та піклування Монастирищенсьткої районної державної адміністрації, Аврамівська сільська рада, Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації, про витребування з чужого незаконного володіння частки домоволодіння з надвірними спорудами та земельною ділянкою - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на дане рішення, в якій просить скасувати рішення суду, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, колегією суддів за матеріалами справи установлено, що згідно довідки № 1358 Аврамівської сільської ради від 17.08.2012 року, копія якої надана приватним нотаріусом, в будинку № 40 по вул. П.Комуни в с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області, який належить ОСОБА_10 не проживають та не зареєстровані малолітні та неповнолітні діти та особи пенсійного віку.

ОСОБА_10 приватному нотаріусу 17.08.2012 року подані заяви про те, що відчужувані земельна ділянка, яка знаходиться по вул. П.Комуни-40 в с. Аврамівка, ним приватизована та є його власністю, будинок № 40 по вул. П.Комуни в с. Аврамівка є його особистою власністю, отриманий в дар, осіб, які б могли порушити питання про визнання за ними права власності на відчужуване майно, в тому числі відповідно до ст.ст.65, 74 та 97 Сімейного кодексу немає, записи про це є в текстах договорів дарування.

Із ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області у справ № 2-330/12 вбачається, що в провадженні Монастирищенського районного суду є цивільна справа за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_13 до ОСОБА_10, про встановлення порядку і способу користування домоволодінням з надвірними спорудами і земельною ділянкою, цією ухвалою ОСОБА_11 як власника будинку спір про користування яким є предметом спору, залучено до участі у справі як співвідповідача (т.1. а. с. 10).

Вимоги про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку чи їх частину позивачами не предявлялися. За заявою позивачки розгляд справи зупинено до набрання чинності рішенням у даній справі, ухвала про зупинення провадження у справі № 2-330/12 від 05.10.2012 року.

Згідно договору від 01.12.1990 року ОСОБА_15, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 - 38 Черкаської області та ОСОБА_10, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3 уклали договір, згідно якого ОСОБА_15 подарувала, а ОСОБА_10 прийняв у дар житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Монастирище, вул.П.Комуни -38 Черкаської області і розташований на землі колгоспу ім. Карла Маркса.

На зазначеній земельній ділянці розташований один глиновалькований критий азбофанерою будинок, загальною житловою площею 35,8 кв. м, позначений в плані під літерою «А» з надвірними спорудами: веранда «а», крильце 1, гараж «Б», сарай «В», уборна «Г», відмостка 1, хвіртка № 1, огорожа № 2. Цей будинок з надвірними спорудами належить дарителю ОСОБА_15 на праві свідоцтва про право власності, яке видане Монастирищенською міськрадою 18.12.1986 року за № 449 і зареєстроване в бюро технічної інвентаризації за № 947.

Будинок оцінений сторонами в сумі 5924 крб.(т.1. а.с.11). Про те, що ОСОБА_10 є власником даного житлового будинку зроблено запис на технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою вул. П.Комуни - 38.

Обставини, викладені вище, підтверджені також копією інвентаризаційної справи № 518, яка належно засвідчена і надана КП «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації», (т.1, а.с.10-30).

Згідно договору дарування будинку від 17.08.2012 року дарувальник ОСОБА_10 добровільно подарував своїй дочці ОСОБА_11 належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами під номером 40, розташований по в. П.Комуни в с.Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області на земельній ділянці площею 0,1500 га кадастровий номер :01:00060147, належній дарувальнику на праві власності, розташований житловий будинок г/битний, обкладений цеглою, позначений в плані А-1, житловою площею 35,3 кв. м, загальною площею 57,6 кв.м, погріб «Ж», веранда «а», гараж «Б», сарай «В», убиральня «Г», хвіртка 1, огорожа 2, огорожа 3, ворота 4, колодязь 5.

Житловий будинок належить дарувальнику на підставі договору дарування, посвідченого Монастирищенською державною нотаріальною конторою 01.12.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1577, зареєстрованого в Монастирищенському виробничому відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об»єднань бюро технічної інвентаризації» в книзі 9, стр.151, номер запису 947, реєстраційний номер 37358105. Вартість будинку сторони оцінили в 71640 грн. В п.п.7, 10 договору дарувальник засвідчує, що прав щодо відчужуваного договору у третіх осіб немає, внаслідок дарування будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних дітей, непрацездатних осіб, яких дарувальник зобовязаний утримувати за законом чи договором, осіб, які б могли порушити питання про визнання за ними права власності на відчужуваний будинок (його частку), у томі числі відповідно ст.ст. 65, 74, 97 Сімейного кодексу України немає (т.1, а. с. 12-13).

В технічному паспорті на житловий будинок садибного типу по вул. П. Комуни- 40 в с.Аврамівка внесено зміни щодо запису власника і власником записана ОСОБА_11 (т.2. а.с.37-45).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 570988, який виданий 04.05.2006 року ОСОБА_10 в порядку приватизації є власником земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована в с. Аврамівка, вул. П. Комуни-40 (т.2, а.с.29).

Згідно договору дарування земельної ділянки від 17.08.2012 року дарувальник ОСОБА_10 добровільно подарував своїй дочці ОСОБА_11 належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,1500 га, що знаходиться в с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області по в. П.Комуни- 40 (т.2, а.с.8-9).

Рішенням виконкому Аврамівської сільської ради від 21.02.2003 року «Про впорядкування назв вулиць та їх нумерації» вулиця П.Комуни-38 у м. Монастирище тепер називається с.Аврамівка, вул. П.Комуни-40, довідка Аврамівської сільської ради № 505 від 03.04.2012 року (т.1, а.с.16 а).

На аркушах 17-27 у т.1 позивачкою суду першої інстанції надані витяги з невідомих документів, без підписів, належним чином не засвідчені, оціночна відомість вартості житлового будинку і службових споруд, ксерокопія висновку технічної експертизи від 26.07.2002 року у справі про розподіл житлового будинку і земельної ділянки, що розташовані в с. Аврамівка по вул. П.Комуни-40; акт обстеження домоволодіння від 08.11.2011 року; довідка відділу містобудування та архітектури № 34 від 15.06.2001 року, згідно якої при обстеженні 13.06.2001 року житлового будинку по вул. П.Комуни-40 в с. Аврамівна, у порівнянні з технічним паспортом на будинок від 22.10.1986 року, виявлено обсяги робіт по капітальному ремонту, які виконувалися після оформлення технічного паспорта.

Вивчаючи дані докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вони не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки вони не є доказом належності позивачці домоволодіння, житлового будинку, чи їх частини.

Під час розгляду справи, позивачкою було заявлено клопотання про призначення судово-будівельної експертизи, при цьому перелік ремонтно-відновлювальних робіт житлового будинку та витрачені матеріали, їх кількість вказана позивачкою, предметом дослідження в суді не були (т.2, а.с.45).

Згідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1380/14-23 від 23.02.2015 року встановлено, що кошторисна вартість проведених будівельних робіт у домоволодінні з надвірними спорудами в с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області, вул. П. Комуни, 40, згідно акту від 03.12.1999 року станом на час проведення експертизи складає 46019 гривень. Розрахунок вартості будівельних робіт із зазначенням їх переліку обсягу (кількості) та інше, наведено у Додатку №1 до висновку; при дослідженні матеріалів цивільної справи № 702/366/13-ц, провадження №2/702/4/14 встановлено, що в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація: про перелік та обєми будівельно-ремонтних робіт та витрачених будівельних матеріалів у жилому будинку та надвірних спорудах, починаючи з дати розірвання шлюбу, з 19.01.2000 року по 11.09.2012 року. Під час проведення огляду будинковолодіння, який проведено експертом 11.12.2014 року, позивачі по справі не змогли вказати, які конкретно і де проводились будівельно-ремонтні роботи в будинковолодінні, що є обєктом експертизи після 19.01.2000 року; без конкретного переліку та обємів будівельно-ремонтних робіт, проведених після 19.01.2000 року, дати відповідь про їх кошторисну вартість не вбачається можливим. Позивачкою був направлений дефектний акт з переліком ремонтних робіт, проведених після розірвання шлюбу, але використати даний акт не вбачається можливим, так як в ньому відсутні обєми робіт. Слід зазначити, що експерт використовує лише додаткові документи, які приєднані до справи відповідним чином.

При цьому, в розділі дослідження даного висновку експерт вказав, що при дослідженні матеріалів справи № 702/366/13-ц, провадження № 2/702/4/14, встановлено, що в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про перелік та обєми будівельно-ремонтних робіт та витрачених будівельних матеріалів по ремонту жилого будинку та надвірних споруд, починаючи з дати розірвання шлюбу, з 19.01.2000 року. Під час проведення огляду будинковолодіння, який проведено експертом 11.12.2014 року позивачі по справі не могли вказати, які конкретно і де проводилися будівельно-ремонтні роботи в будинковолодінні, що є обєктом експертизи після 19.01.2000 року. Без конкретного переліку та обємів будівельно-ремонтних робіт, проведених після 19.01.2000 року дати відповідь про їх кошторисну вартість не вбачається можливим (т.3, а.с.89-102).

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції, судовий експерт ОСОБА_16 пояснив, що будівельні роботи проводились давно. Для того, щоб експерт дав відповідь на поставлені перед ним питання, необхідно, щоб був дефектний акт. Визначити вартість робіт не можливо. Експерт не може визначити коли робилась робота, потрібно було скласти дефектний акт і в суді довести, що саме ці роботи робились у цей період. Позивачкою в суді не доведений факт виконання робіт. Нею надано дефектний акт безпосередньо експерту, не через суд, з цієї причини цей акт не може бути використаний експертом, крім того в ньому відсутні обєми робіт, і при цьому повністю підтвердив свій висновок № 1380/14-23 від 23.02.2015 року.

Також, судом установлено, що право власності на житловий будинок у відповідача ОСОБА_10 виникло на підставі договору дарування, а право власності на земельну ділянку набуте внаслідок приватизації земельної ділянки після розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних в комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що позивачка не надала суду доказів того, що станом на 17.08.2012 року на день укладення договорів дарування, вона була співвласницею домоволодіння, яке розташоване по вул.П.Комуни-40 в с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської області та приватизованої земельної ділянки, на якій розташований цей житловий будинок з надвірними спорудами, та що в будинку був зареєстрований малолітній ОСОБА_13

Позивачка не надала суду доказів того, що частина житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами та частина земельної ділянки знаходиться в її власності, і доказів, які б стали підставою для задоволення її позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, постановленій у справі за № 6-107цс12, розяснено, що Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.

При встановленні наявності речово-правових відносин, до таких відносин не застосовується зобовязальний спосіб захисту. У зобовязальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у звязку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до статті 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом предявлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно.

Відповідно до положень ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Проте, дані положення матеріального права можуть бути застосовані коли особа, яка вважає себе власником майна, доведе своє право власності на майно, яке вибуло поза її волею, в той же час при розгляді позовних вимог позивачкою не було надано належних доказів, які б свідчили про належність їй права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки по вул.П.Комуни 40 у с.Аврамівка.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що позивачка не предявляла позовних вимог про визнання за нею права власності на домоволодіння та земельну ділянку чи їх частину, не доводила в суді дійсність виконання робіт по капітальному ремонту житлового будинку та господарських будівель і споруд спільно з відповідачем ОСОБА_10 під час перебування у шлюбі за спільні кошти та нею особисто після розірвання шлюбу.

А тому, за наявних доказів у справі, положень норм матеріального права, заявлених позовних вимог позивачкою, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для витребування майна із чужого незаконного володіння без надання доказів належності цього майна позивачці, є обгрунтованими.

Окрім того, доказів для визнання недійсними договорів дарування будинку та земельної ділянки від 17.08.2012 року, позивачкою суду не надано, а судом першої інстанції таких підстав та порушень діючого законодавства при укладенні договорів дарування не встановлено.

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не можуть бути підставою для визнання недійсними договорів дарування, за умови відмови у позовних вимогах про витребування майна із чужого незаконного, є вірним.

З врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Приватного нотаріуса ОСОБА_12 ( треті особи : орган опіки та піклування Монастирищенсьткої районної державної адміністрації, Аврамівська сільська рада, Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації) про витребування з чужого незаконного володіння частки домоволодіння з надвірними спорудами та земельної ділянки, які безпідставно відчужені оспорюваними договорами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :