АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Мусійченка Данила Леонідовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг та зобов'язання надати інформацію,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг та зобов'язання надати інформацію, а саме інформацію про проведені операції та залишки коштів на його рахунках, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» у вигляді належним чином оформлених виписок, інших банківських документів про рух коштів та їх залишків з моменту відкриття рахунків і по даний час.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року позовні вимоги було задоволено та зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» надати ОСОБА_2 як клієнту банку інформацію щодо його банківських рахунків : НОМЕР_1 (картка Platinum), НОМЕР_2 (картка для виплат Gold), НОМЕР_3 (картка для виплат), НОМЕР_4 (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт довготривалий»), НОМЕР_5 (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»), НОМЕР_6 (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»), НОМЕР_7 (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт»).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник відповідача Мусійченко Д.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Унікальний номер справи: 755/8080/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2756/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Вказує, що суд ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідно до п.1. ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо фізичних та юридичних осіб, яка містять банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит чи з письмового дозволу власника такої інформації.

Вказує, що позивач через свого представника звертався до банку із запитом про надання виписок по таким рахункам: НОМЕР_4 (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт довготривалий»), НОМЕР_2 (картка для виплат Gold), НОМЕР_1 (картка Platinum), НОМЕР_3 (картка для виплат). Із заявою про надання виписок з інших рахунків, які є предметом розгляду справи, а саме НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, позивач та його представник до ПАТ КБ «Приватбанк» не зверталися.

Також вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вимога про надання інформації по рахунках, що містить банківську таємницю, була підписана представником позивача, однак позивач не надавав дозволу на розкриття інформації, що містить банківську таємницю.

Окрім того зазначає, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя не має правових підстав та можливостей здійснювати банківську діяльність відповідно до Постанови Правління НБУ від 06.05.2014 року «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Згідно п. 5 вищевказаної Постанови НБУ, банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Таким чином, вказує представник апелянта, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав для можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополя.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» звертає увагу суду на те, що дана обставина була підтверджена рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем було укладено з ПАТ КБ «Приватбанк» наступні договори: про відкриття рахунку НОМЕР_1 (картка Platinum), про відкриття рахунку НОМЕР_2 (картка для виплат Gold), про відкриття рахунку НОМЕР_3 (картка для виплат), про відкриття рахунку НОМЕР_4 (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт довготривалий»), про відкриття рахунку НОМЕР_5 (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»), про відкриття рахунку НОМЕР_6 (депозитний рахунок по вкладу «Депозит VIP»), про відкриття рахунку НОМЕР_7 (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт»). Окрім того, позивач є держателем банківських пластикових карток: Visa platinum, Master gold, Universal master gold.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на звернення до суду та інших державних органів за захистом порушених прав.

24.03.2015 року представник позивача ОСОБА_5 звернулася до відділення Бізнес-обслуговування індивідуальних VIP клієнтів ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою: м. Сімферополь, вул. Гоголя, 15 , із заявою про надання інформації щодо усіх проведених по рахункам позивача операціям та щодо залишків коштів на них.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо фізичних та юридичних осіб, яка містять банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит чи з письмового дозволу власника такої інформації.

Відповідно до п.3.1. Постанови Правління НБУ «Про затвердження Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці» від 14.07.2006 року №267, письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю і власником якої є такий клієнт, складається в довільній формі. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. Її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю. На письмовий запит власника інформації, що містить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в межах, що визначені дозволом чи запитом.

На виконання запиту Дніпровського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року про витребування інформації про те, чи звертався позивач із запитом про отримання та надання інформації про проведення операцій та залишків коштів на рахунках з моменту їх відкриття і по даний час, ПАТ КБ «Приватбанк» було повідомлено, що від представника позивача ОСОБА_5 надійшов запит про надання виписок по наступним рахункам: НОМЕР_4 (лицевий рахунок для обслуговування вкладу «Стандарт довготривалий»), НОМЕР_2 (картка для виплат Gold), НОМЕР_1 (картка Platinum), НОМЕР_3 (картка для виплат). Із заявою про надання виписок з інших рахунків, які є предметом розгляду справи, позивач та його представник до відповідача не зверталися, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

А відтак, судом першої інстанції не було враховано, що всупереч вимогам чинного законодавства, вимога про надання виписок по рахунках, відкритих на ім'я позивача, були підписані лише його представником, а сам ОСОБА_2 дозволу на розкриття такої інформації не надавав.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасового окупованій території України», територія АРК визнана як тимчасового окупована територія.

Згідно п. 5 Постанови НБУ №260 від 06 травня 2014 року, банки, в тому числі і ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АРК і м. Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити НБУ.

Отже, після окупації АРК відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» не мав права здійснювати банківську діяльність на території АРК та м. Севастополя. Окрім того, як вказує представник апелянта, в травні 2014 року окупаційна влада АРК здійснила конфіскацію частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого підрозділу ПАТ КБ «Приватбанк» у АРК та м. Севастополі. У зв'язку з цим відповідач не мав доступу до свого майна, що призначене для діяльності банківської установи на території АРК, не мав доступу до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Були також арештовані права за зобов'язаннями банку.

Дані обставини були підтверджені рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2014 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року.

Тому, враховуючи викладене, ПАТ КБ «Приватбанк» був позбавлений можливості у встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» порядку надати позивачу та його представнику відповідь на заяву про надання інформації по рахункам, відкритим на ім'я ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Т аким чином, суд першої інстанції при розгляді справи по суті не врахував ту обставину, що представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про надання виписок лише по чотирьом рахункам: НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_1 , НОМЕР_3. Щодо надання виписок по рахункам НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 представник ОСОБА_5 до банку не зверталася. Окрім того, у поданій ОСОБА_5 до ПАТ КБ «Приватбанк» заяві про надання виписок по рахункам була відсутня письмова згода ОСОБА_2 на розкриття даної інформації всупереч вимогам п.1 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

А відтак, висновки суду першої інстанції про неправомірність ненадання ПАТ КБ «Приватбанк» інформації про рух коштів та їх залишків з моменту відкриття рахунків і по даний час є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає за можливе задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення у справі; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Мусійченка Данила Леонідовича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача фінансових послуг та та зобов'язання надати інформацію - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: