У х в а л а

іменем україни

06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання недійсними рішення виконкому Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, визнання недійсним державного акту на право приватної власності, зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання недійсними рішень сільської ради та державного акту про право власності на землю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом та, уточнивши свої вимоги, просив визнати його законним та правочинним власником земельної ділянки, площею 0,1201 га по АДРЕСА_2 на підставі легітимних рішень Тарасівської сільської ради № 5/8 XIII сесії VІ скликання від 30 березня 2012 року та № 15/5 ХVІІ сесії VІ скликання від 31 серпня 2012 року та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2 від 24 грудня 2012 року;

− скасувати рішення виконкому Тарасівської сільської ради від 28 лютого 1997 року №20/11, в частині виділення ОСОБА_7 земельної ділянки, площею 0,12 га, розташованої по АДРЕСА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

− визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 від 21 червня 1997 року виданий на ім'я ОСОБА_7;

− скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. за реєстровим № 2-3088 в спадковій справі № 81X2006 про визнання ОСОБА_6 спадкоємцем земельної ділянки в АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_7;

− скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. за реєстровим № 2-3098 в спадковій справі № 81X2006 рік, про визнання ОСОБА_5 спадкоємцем земельної ділянки в АДРЕСА_2, після смерті ОСОБА_7;

− зобов'язати Тарасівську сільську раду Києво-Святошинського району виділити ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в якості компенсації іншу, рівнозначну по площі та розташуванню земельну ділянку на території Тарасівської сільської ради.

Свої вимоги мотивував тим, що на початку 2012 року він звернувся до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про виділення йому земельної ділянки в межах територіальної громади Тарасівської сільської ради з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Рішенням № 5/8 XIII сесії VІ скликання Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 березня 2012 року, на підставі даної заяви, було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,12 га в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Рішенням № 15/5 Х VІІ сесії VІ скликання Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 31 серпня 2012 року йому було затверджено проект землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,1201 га в АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, з використанням за цільовим призначенням.

На підставі зазначеного рішення від 31 серпня 2012 року, в грудні 2012 року, йому було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_2 від 24 грудня 2012 року та присвоєно їй кадастровий номер НОМЕР_3.

Також було виготовлено кадастровий план та відповідні викопіювання з генерального плану с. Тарасівка отриманої ним земельної ділянки, яка відноситься до територіальної громади.

Вказував, що протягом 2013 року він за власні кошти провів постачання електроенергії до своєї земельної ділянки шляхом укладання договору з РЕМ Києво-Святошинського р-ну, привіз понад 20 вантажних автомобілів ґрунту, придбав майже всі необхідні, як для будівництва житлового будинку, так і паркану по периметру самої земельної ділянки, будівельні матеріали, на що ним було витрачено понад 80 000 грн.

На початку 2014 року йому стало відомо, що на отриману ним земельну ділянку претендують інші особи, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що мешкають АДРЕСА_1 які 28 жовтня 2006 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, та є власниками земельної ділянки в АДРЕСА_2, як спадкоємці після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили:

− визнати недійсним рішення Тарасівської сільської ради від 30 березня 2012 року № 5/8 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,12 га в АДРЕСА_2;

− визнати недійсним рішення Тарасівської сільської ради від 31 серпня 2012 року № 15/5 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд ;

− визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 0,1201 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровим № НОМЕР_4, виданий на ім'я ОСОБА_4 24 грудня 2012 року;

− скасувати реєстрацію в базі даних Державного земельного кадастру на ім'я ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,1201 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_5.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4 законним власником земельної ділянки по АДРЕСА_2, у задоволенні іншої частини вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2015 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4, в силу ст. ст. 125, 126 ЗК України уже є власником земельної ділянки, тому вимога про додаткове визнання його законним власником підтвердження в судовому порядку не потребує, оскільки положення ст. 16 ЦК України не передбачають такого способу захисту прав як визнання законним власником земельної ділянки.

Крім того, апеляційний суд правильно зазначив, що оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не надана технічна документація із землеустрою, на підставі якої виданий державний акт на право приватної власності на землю від 21 червня 1997 року, тому посилання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на те, що надана у власність ОСОБА_4 земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_2, є тією самою ділянкою, яка дісталась їм у спадщину є безпідставні та не ґрунтуються на доказах.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Демяносов

І.К.Парінова