У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», треті особи: ОСОБА_6, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про захист прав споживача та стягнення суми, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 2 січня 2008 року на автошляху с. Перше Травня - Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, який не впорався з керуванням, зазнав механічних пошкоджень.

На час дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль було застраховано у закритому акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ЗАТ «АСК «ІНГО Україна»), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПАТ «АСК «ІНГО Україна»), згідно договору страхування засобів наземного транспорту від 8 жовтня 2007 року № НОМЕР_2, укладеного між ними та ОСОБА_5, зі строком дії договору до 7 жовтня 2008 року. 4 січня 2008 року, в установлені договором строки, вона повідомила страхову компанію про настання страхового випадку та 23 травня 2008 року подала пакет необхідних документів. Однак ПАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовило їй у виплаті страхового відшкодування з підстав неможливості ідентифікувати автомобіль за номером кузова та розбіжностей у процесуальних документах щодо часу і місця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв'язку з цим ОСОБА_5 просила стягнути у судовому порядку з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» 199 810 грн 78 коп. страхової виплати з урахуванням індексу інфляції, 12 262 грн 09 коп. пені та 23 281 грн 17 коп., що становить 3 % річних за порушення грошового зобов'язання.

РішеннямДніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволеночастково, стягнуто на її користь з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» страхове відшкодування у розмірі 122 620 грн 92 коп. за договором страхування засобів наземного транспорту від 8 жовтня 2007 року № НОМЕР_2. У задоволенні іншихпозовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення у справі. Стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_5 інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 76 822 грн, 3% річних від суми заборгованості у розмірі 23 281 грн 17 коп. та пеню за час прострочення платежу у розмірі 12 262 грн 09 коп. В решті рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «АСК «ІНГО Україна» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягаєчастковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 2 січня 2008 року на автошляху с. Перше Травня - Любимівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6, який керував автомобілем «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1, не впорався з керуванням, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

8 жовтня 2007 року між ЗАТ «АСК «ІНГО Україна», правонаступником якого є ПАТ «АСК «ІНГО Україна», та ОСОБА_5 було укладено договір страхування засобів наземного транспорту № НОМЕР_2, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_6, зі строком дії договору до 7 жовтня 2008 року.

Також встановлено, що ПАТ «Кредитпромбанк» є позичальником за кредитним договором від 8 жовтня 2007 року № 39/10/07-А, укладеним з ОСОБА_6, якому було надано кредит у сумі 27 920 доларів США для придбання автомобіля, відповідно до договору купівлі-продажу від 5 жовтня 2007 року № 811121. У забезпечення виконання цього зобов'язання було укладено договір застави від 8 жовтня 2007 року № 39/10-301/07-А (а. с. 17-18), предметом якого є автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак НОМЕР_1, та договір поруки від 8 жовтня 2007 року № 39/10-ПО1/07-А (а. с. 14-20), за яким поручителем є ОСОБА_5

4 січня 2008 року ОСОБА_5 повідомила ПАТ «АСК «ІНГО Україна» про настання страхового випадку та 23 травня 2008 року подала пакет необхідних для здійснення страхової виплати документів. Однак листом від 12 серпня 2008 року № 23002 ОСОБА_5 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування. Внаслідок цієї відмови ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 року її позов було задоволено частково. Визнано неправомірною відмову ПАТ «АСК «ІНГО Україна» у виплаті страхового відшкодування за договором страхування від 8 жовтня 2007 року. Стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» страхове відшкодування у сумі 122 620 грн 92 коп. Стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_5 12 262 грн пені, 45 995 грн 96 коп. інфляційних втрат, 13 585 грн 73 коп. 3% річних. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним договору страхування від 8 жовтня 2007 року відмовлено (а. с. 23-31).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2012 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2012 року скасовано в частині стягнення з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ПАТ «Кредитпромбанк» страхового відшкодування у розмірі 122 620 грн 92 коп., стягнення з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_5 пені у сумі 12 262 грн., інфляційних втрат у сумі 45 995 грн 96 коп., 3% річних у сумі 13 585 грн 73 коп., а також стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 250 грн., стягнення з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь держави судового збору у сумі 1 944 грн 64 коп. та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. У решті рішення районного суду залишено без змін (а. с. 32 - 39).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У ч. 1 договору страхування від 8 жовтня 2007 року зазначено, що об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, заявленим на страхування та надання страхувальником в заставу вигодонабувачу.

Відповідно до п. 8.2 договору страхування, виплата страхувальнику страхового відшкодування здійснюється протягом п'ятнадцяти робочих днів з моменту прийняття страховиком рішення про виплату та за письмової згоди вигодонабувача.

Вигодонабувачем за указаним договором є ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ч. 4 ст. 636 ЦК України якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Згідно з ч. 2 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Зазначене положення міститься і у ст. 3 Закону України «Про страхування», відповідно до якої, страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції на зазначені вимоги Закону уваги не звернув, залишив поза увагою те, що вигодонабувачем за договором добровільного страхування є банк, а не позивач у справі (позивач може скористатися правом вимоги щодо виконання договору страхування лише у разі якщо банк відмовився від права, наданого йому на підставі договору - ч. ст. 636 ЦК України), однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що банк від права вимоги за договором страхування відмовився та доказів на підтвердження уповноваження банком позивача на звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, банк заперечує щодо такої виплати на користь позивача (а. с. 137).

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий Судді: