Ухвала

іменем україни

14 березня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КасьянО.П., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання недійсним третейського застереження, яке міститься в пункті кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати третейське застереження, яке міститься у п.п. 4.1.1 п. 4.1 кредитного договору, укладеного між ним та ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк».

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 27 жовтня 2011 року між ним та ПАТ «Ерсте Банк», було укладено кредитний договір, у п.п. 4.1.1 п. 4.1 якого було зроблено третейське застереження щодо розгляду спорів у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків.

Вважає, що зазначений пункти договору порушує його право на неупереджений судовий захист та не узгоджується із положеннями п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», в редакції від 11 березня 2011 року, зокрема про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Посилаючись на приписи ч. 1 ст. 215 ЦК України, просив визнати оспорюванні пункти кредитного договору щодо третейського застереження недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним третейське застереження, яке міститься в підпункті 4.1.1 пункту 4.1 кредитного договору від 27 жовтня 2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Ерсте Банк».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року в частині підстав задоволення позову змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Фідобанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що третейське застереження в кредитному договорі укладено сторонами у порушенні норм матеріального права, оскільки воно суперечить п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», на підставі цього, визнали його недійсним.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при їх ухваленні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання недійсним третейського застереження, яке міститься в пункті кредитного договору.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.П. Касьян