Справа № 495/866/16-ц
УХВАЛА

"29" березня 2016 р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, у складі:

судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червінській І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, малого приватного підприємства «Крок», тертя особа Реєстраційна служба відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просять:

- визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/4 частині за кожною цілісного майнового комплексу МП «Крок», розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Сергіївка, вул. Сергія Лазо, 1-а, засновником якого був ОСОБА_7, померлий 18.04.2008 року.

Позовні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовують тим, що 18.04.2008 року помер ОСОБА_7, який був єдиним засновником МП «Крок» і вони як спадкоємці першої черги звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що залишилася після його смерті, а саме на частки у статутному капіталі МП «Крок».

19.01.2016 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на вищезазначену спадщину, у звязку з не наданням певного переліку необхідних для цього документів. З урахуванням чого позивачі і звернулися до суду із вказаними позовними вимогами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись не те, що Білгород-Дністровським міськайонним судом ухвалювалося рішення, за участю цих же сторін, про той самий предмет спору.

Відповідачі підтримали зазначене клопотання.

Представник позивачів заперечував проти задоволення клопотання.

Представник третьої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Вислухавши сторін, вивчивши зміст позовних вимог та письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дійсно, в судовому засіданні встановлено, а також підтверджено відповідними письмовими доказами, що 05.08.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом ухвалено рішення у цивільній справі №2-255/11 за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, МПП «Крок» про встановлення факту належності майна на праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на майно та за позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та розподіл спадкового майна, яким у задоволенні позовів було відмовлено.

Як вбачається з уточненої позовної заяви від 19.03.2013 року, яка міститься в матеріалах цивільної справи № 2-255/11, на яку посилається представник відповідача, заявляючи клопотання про закриття провадження по справі, позивачі звертаючись з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та МПП «Крок», просили визнати за ними право власності в прядку спадкування, у тому числі і на ? та 1/8 частину, малого приватного підприємства «Крок», відповідно.

Відмовляючи у задоволенні позову, Білгород-Дністровський міськрайонний суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що нотаріус не відмовляв позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне майно. Вказана обставина лягла в основу рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 05.08.2013 року.

Як вже зазначалося вище, позовні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обґрунтовують тим, що 18.04.2008 року помер ОСОБА_7, який був єдиним засновником МП «Крок» і вони як спадкоємці першої черги звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що залишилася після його смерті, а саме на частки у статутному капіталі МП «Крок».

19.01.2016 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на вищезазначену спадщину, у звязку з не наданням певного переліку необхідних для цього документів.

Як вбачається з вимог позивачів, які вони заявляють, звертаючись до суду з даним позовом, його предметом є частина майнового комплексу МПП «Крок», а не частина самого МПП «Крок», яка була предметом розгляду цивільної справи №2-255/11, а підставою для звернення позивачів з вказаним позовом є письмова відмова нотаріуса про вчинення нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, яка не була предметом розгляду цивільної справи №2-255/11, і у звязку з відсутністю, якої судом і було відмовлено позивачам у задоволенні позову.

Таким чином суд звертає увагу сторін, на те, що предмет та підстави, цивільної справи що розглядається відмінні від предмету та підстав цивільної справи №2-255/11, що є безумовною обставиною, яку суд має враховувати під час розгляду даного клопотання.

Зміст позовної заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дає підстави вважати, що вони звернулися до суду за захистом, як на їх думку порушеного права, саме у звязку з письмовою відмовою нотаріуса, про яку йшлося вище.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право після використання всіх національних засобів правового захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 6 Конвеції Про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Системний аналіз змісту ст. 6 Конвеції, дає підстави вважати щодо будь-яких застережень чи обмежень, щодо доступу осіб, які вважають що їх права та інтереси порушенні, до інституцій національного та міжнародного правосуддя не передбачено.

В свою чергу положеннями ст. 205 ЦПК України, на які посилається представник відповідача, заявляючи дане клопотання дійсно встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладанням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Але як було встановлено та зазначено вище предмет ті підстава позовної заяви, що розглядається різниться з предметом і підставами, цивільної справи №2-255/11, на яку посилається представник відповідача, що в сою чергу дає підстави вважати що клопотання про закриття провадження у справі, не може бути задоволено.

Керуючись ст. 205 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів, з дня її оголошення.

Суддя