Справа № 372/4995/15-ц
№2-212/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді Потабенко Л.В.,

при секретарі Падалці А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21271,66 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 5359, 08 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 12373,45 грн., заборгованості за пенею та комісією 2050,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., та 989,13 грн. штрафу (процентна складова, та судові витрати у розмірі 1218, 00 грн. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги позивач зазначив, що 25.11.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у сумі 21271, 66 грн., тому позивач просить стягнути суму неповернутого кредиту, та сплачені судові витрати з відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні частково заперечив проти задоволення позовних вимог, та подав заяву про застосування строків спеціальної позовної давності визначених ч.2 ст.258 ЦК України, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього штрафу та пені.

Суд, вислухав думку представника позивача, відповідача, дослідив письмові матеріали справи приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з положеннями ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, 25.11.2010 року на підставі заяви № 184259765 ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідно до укладеного договору отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що станом на 30.09.2015 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 21271, 66 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, заборгованості по комісії та штрафів.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за Договором позичальник зобовязаний на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобовязання, визначені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, надавши відповідачу кредит шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку.

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 статті 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 неналежно виконував взяті на себе за заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобовязання, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобовязання, визначеного договором від 25.11.2010 року.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки, штрафу, пені застосовується позовна давність в один рік.

Позивач звернувся до суду 04.12.2015 року (про що свідчить відповідна реєстраційна відмітка).

Враховуючи те, що 02.11.2013 року відповідачем було здійснено останній платіж по кредиту, а пеня розрахована за період, починаючи з 01.01.2014 року, з урахуванням встановленого законом строку позовної давності щодо стягнення пені, підлягає стягненню з відповідача, пеня в сумі 1000,00 грн. що ж стосується застосування строку позовної давності до штрафу то згідно до Умов та правил надання банківських послуг штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, нараховується одноразово, а не щомісячно, а тому підстави застосування строків позовної давності в цій частині відсутні.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом підлягають частковому задоволенні, а саме - 5359 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом; 12373 грн. 45 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1000 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 989 грн. 13 коп. штрафу (процентна складова), оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг в частині кредиту, відсотків за користування ним у зазначеному розмірі, та штрафу. Разом з тим вимога позивача щодо заборгованості за пенею підлягає частковому задоволенню.

Тому суд вважає, вимоги позивача частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Правомірною суд визнає також вимогу позивача про стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору, оскільки вона підтверджена відповідною квитанцією.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,15,59,60,209,212-215,218, 292,294 ЦПК України, ст.ст. 258,611, 613, 615,1054,1055 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (, р/р №3111 МФО № 305299) 5359 грн. 08 коп. заборгованості за кредитом; 12373 грн. 45 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1000 грн. 00 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина); 989 грн. 13 коп. штрафу (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1218 грн. 00 коп., а всього стягнути 21439 грн. 66 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :