Справа №333/7498/14-ц
Провадження №2-п/333/2/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровіковій А.І., при секретарі Сєроштановій Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 09.12.2014р., ухваленого по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Комунарським районним судом м. Запоріжжя 09.12.2014 р. ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за яким позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 9107 грн. 33 коп. та судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

30.09.2015 р. відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 09.12.2014р. по вищевказаній справі, посилаючись на те, що вона взагалі не отримувала судових повісток про виклик до суду, не була присутня у судових засіданнях, а про існування даної справи дізналась через органи ДВС.

Відповідач зазначає, розмір заборгованості відповідача є іншим, ніж це вказано у позові. Відповідач погашала заборгованість більшою сумую щомісячних платежів, ніж це передбачено кредитним договором. Загалом відповідач сплатила 2505 грн. 87 коп., взагалі, зазначає відповідач, кредит був погашений нею достроково.

Крім того, вказує відповідачка у заяві, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно графіка оплати відповідача повинна була здійснювати погашення заборгованості починаючи з 28.12.2005 року по 01.11.2006 року. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до кінця місяця наступного за звітним, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

У свою чергу банк звернувся до суду з позовом вересні 2014 року, пропустивши строк позовної давності по всім платежам та по неустойкам. Крім того, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на підставі вищевказаної статті.

Крім того відповідач також звертає увагу, що банк у позові посилається на умови і правила надання банківських послуг, яких відповідач взагалі не підписувала. Відповідно заяви позичальника відповідач ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які додані до позову. Умови і правила надання банківських послуг застосуванню у цій справі не підлягають, оскільки відповідач їх не підписала. А тому у стягненні 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 409.87 грн., штрафу (процентна складова) слід відмовити.

Також, Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2011 року на користь банку з відповідачки стягнуто заборгованість за зазначеним кредитом у сумі 8197.46 грн., про це вказується в рішенні суду, існування двох рішень про стягнення заборгованості по одному і тому ж самому кредитному договору може призвести до подвійного стягнення заборгованості з відповідачки.

У зв'язку з вищевикладеним, відповідач просила суд скасувати заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2014 року по справі за вищевказаним позовом та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримала, посилаючись на викладені в останній обставини, просила суд задовольнити заяву.

Представник позивача проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував, вважає, що рішення суду ухвалено без порушень матеріального та процесуального права, просить суд відмовити заявнику у задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для вирішення справи.

Дослідивши заяву відповідача, його пояснення, заочне рішення, ухвалене судом по даній справі, суд приходить до висновку, що заява відповідача про перегляд заочного рішення не містить посилання на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а обставини, на які посилається відповідач у заяві, суд вважає такими, які не є підставою для скасування заочного рішення згідно вимог ст. 232 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявником не надано доказів, які мають суттєве значення для вирішення справи, у звязку з чим заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24.02.2015 р. відмовити.

Розяснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Боровікова