АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/1709/16 Головуючий 1-ї інстанції - Клименко О.І.
Справа № 2-642/2411/14 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : договірне.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Черкасова В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.

В обґрунтування позову посилалось на те, що у вересні 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно якого останній отримав кредит в сумі 110 000 євро на строк до 14 вересня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 14% річних.

На виконання забезпечення зобов'язань за кредитним договором у вересні 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем було укладено договір іпотеки, предметом якого стали однокімнатна квартира НОМЕР_1 та двокімнатна квартира АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_1. на праві приватної власності.

У грудні 2011 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ПАТ «ДельтаБанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом, відповідно якого до Банку перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки, про що повідомлено відповідача.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх обов'язків за кредитним договором, станом на 24 лютого 2014 року утворилась заборгованість в сумі 187 920,05 євро, що згідно курсу НБУ складає 2 023 555,05 грн., з яких - заборгованість за кредитом 97 538,56 євро (1 050 311,80 грн.), заборгованість по процентам - 90 381,49 євро (973 243,25 грн.)

На підставі викладеного, Банк просив визнати за ним право власності на зазначені квартири, припинити право власності за ОСОБА_1. на ці квартири та виселити з них всіх зареєстрованих мешканців з передачею Банку правовстановлюючих документів на майно.

Представник третьої особи ОСОБА_3 проти позову заперечував з посиланням на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06 липня 2012 року за ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину квартири НОМЕР_1 та на ? частини квартири АДРЕСА_1, а також було встановлено, що договори іпотеки, укладені між АКІБ «Укрсицбанк» є неукладеними.

Також, ухвалою суду від 18 січня 2013 року затверджена мирова угода відповідно якої, ОСОБА_3 набула право власності на спірні квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення пор суті позовних вимог.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДельтаБанк», суд першої інстанції виходив з того, що договори іпотеки є неукладеними, предмет іпотеки є не ідентифікований, оскільки реєстраційні дані квартир, вказані в договорах іпотеки від 16 вересня 2008 року належать нерухомому майну, якого не існувало на дату укладення іпотечних договорів.

Проте, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 16.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним Банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту з правилами № 0 згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 110 000 ЄВРО, що дорівнювали 755 220,51 грн. під 14 % річних для особистих потреб строком користування до 16.09.2011 року. (а.с.12-13 т.1).

З метою забезпечення кредитного зобов'язання ОСОБА_1, 16.09.2008 року між позивачем та відповідачем були укладені іпотечні договори посвідчені приватним нотаріусом ХМНО Шатерніковою Т.М. в реєстрі № 506 та № 505 іпотекодавець ОСОБА_1 передав в іпотеку іпотекодержателю однокімнатну квартиру НОМЕР_1 та двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, ,які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 01.09.2008 року, ринкова вартість предмету іпотеки становить 453 637,0 грн., загальна вартість становить 53838,0 грн. На вказані квартири нотаріусом накладена заборона на відчуження (а.с.23-30 т.1).

08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» (який є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки (а.с.45-72 т.1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06 липня 2012 року, яке є преюдиціальним, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину квартири НОМЕР_1 та АДРЕСА_1. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2012 року (а.с.139-145 т.1).

18 січня 2013 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова була затверджена мирова угода по справі В 2-587/11 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, відповідно до якої ОСОБА_3 є власником квартир НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 (а.с.146 т.1).

З урахуванням положень статті 23 Закону України «Про іпотеку» перехід права власності за рішенням суду в порядку поділу майна подружжя на частину спірного майна, що є предметом іпотеки, до одного з подружжя, не змінює статусу цього майна як іпотечного і новий власник набуває статусу іпотекодавця та має усі права й несе усі обов'язки за договором іпотеки в тому ж обсязі і на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте, новий власник іпотечного житла, ОСОБА_3 була залучена до участі у справі не у якості відповідача, а як 3-тя особа.

Оскільки діюче цивільно-процесуальне законодавство не передбачає можливості залучення до розгляду у справі співвідповідача на стадії апеляційного провадження, у задоволенні позову необхідно відмовити з тих підстав, що рішенням суду були вирішені питання про права та обов'язки ОСОБА_3, яка не була залучена до участі у справі у якості відповідача..

Водночас, рішення судової колегії про відмову у задоволенні цього позову не є перешкодою для звернення позивача до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до належного кола осіб.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого є, згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є порушення норм процесуального права. Необхідно ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2014 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_3, Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність з інших правових підстав.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -