Справа № 202/845/16-ц
Провадження №2/0202/954/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.

за участю секретаря Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним ,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним.

В обґрунтування позову зазначив, що 18 листопада 2014 року померла його мати ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру №18 в буд.24 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпропетровську, яка належала їй на праві приватної власності. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачу стало відомо, що 15 лютого 2012 року його мати склала заповіт, відповідно до якого вищезазначену квартиру заповіла ОСОБА_2 Ознайомившись із текстом заповіту, йому стало відомо, що при складанні заповіту нотаріусом було порушено вимоги ст.1253 і ст.1248 ЦК України. В тексті заповіту нотаріус зазначив, що «у звязку з неможливістю особисто прочитати заповіт через поганий зір, текст цього заповіту прочитано мені вголос нотаріусом, та власноручно підписано мною у присутності нотаріуса об 11 годині 55 хвилин за місцем мого проживання за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1». Його мати мала поганий зір і тому не могла прочитати заповіт самостійно.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року йому було відмовлено в задоволені позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним. Рішенням встановлено, що заповіт був складений із порушенням вимог щодо його посвідчення та згідно до ст.1257 ЦК України є нікчемним, однак вимога про встановлення нікчемності правочину позивачем заявлена не була.

Просив суд: визнати заповіт складений від імені ОСОБА_4, відповідно до якого вона заповідала квартиру №18 в б.24 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпропетровську ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 15 лютого 2012 року за реєстровим номером №127 - нікчемним та стягнути судові витрати із відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав вказаних в позові.

Відповідач в судове засідання зявилася. Зазначила, що позивач є її рідним дядьком та братом її покійного батька. Позивач тривалий час не здійснював догляд за своєю матірю, а тому бабуся і склала на неї заповіт. Позивачем не визнається її право на спадщину за заповітом.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть, виданого повторно відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 03 лютого 2015 року, 18 листопада 2014 року померла ОСОБА_4.

Згідно до заповіту від 15 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованому в реєстрі за №127 ОСОБА_4 на випадок своєї смерті заповідала квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.ст. 1247, 1248 ЦК України.

Так, згідно ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.1248 ЦК України, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України передбачено що у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

В тексті заповіту зазначено, що на прохання ОСОБА_4 «заповіт виготовлено нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У звязку з неможливістю ОСОБА_4 особисто прочитати заповіт через поганий зір, текст заповіту прочитано їй вголос нотаріусом, та власноручно підписано мною у присутності нотаріуса об 11 годині 55 хвилин, за місцем проживання за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1.»

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року по справі 202/3873/15-ц, провадження 2/202/3219/2015 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним в задоволені позовних вимог позивачу відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2015 року залишено без змін. При розгляді вищевказаної справи встановлено, що заповіт був складений із порушенням вимог ст.ст. 1248, 1253 ЦК щодо його посвідчення та згідно до ст.1257 ЦК України є нікчемним, однак вимога про встановлення нікчемності правочину позивачем заявлена не була.

Так, згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пунктом 17 абз.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу на те, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст.215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Однак за змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Згідно предявленого позову ОСОБА_1, правовим обґрунтуванням своїх вимог зазначає ст. 1257 ЦК України і посилається на нікчемність вказаного заповіту.

Виходячи із вищевикладеного та враховуючи, що між сторонами існує спір з даного приводу, та беручи до уваги, що в ході розгляду справи судом встановлено нікчемність заповіту, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись: ст.ст. 203, 215, 1234,1247, 1248,1252,1253, 1257 ЦК України , ст.ст.3, 7, 11, 15 , 58, 59,60, 212-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним задовольнити.

Визнати заповіт складений від імені ОСОБА_4, відповідно до якого вона заповідала квартиру №18 в б.24 на ж/м Тополя-3 у м. Дніпропетровську ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 15 лютого 2012 року за реєстровим номером №127- нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар