Справа № 2/694/364/15
провадження 2/2311/26/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

08.04.2016 року м. Звенигородка Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С. за участі:позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром», Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_6 про визнання договорів частково недійсними та переведення прав покупця, -

в с т а н о в и в:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року відповідач ОСОБА_7 придбав у ТОВ «Мегапром» приміщення котельні за адресою: смт. Лисянка, площа Миру, 8 б, за ціною 8450 грн.

На час придбання вказаного приміщення позивач ОСОБА_1 був і залишається власником 21/50 частини вказаної будівлі, зокрема: підвального приміщення та всіх комунікацій будівлі, в тому числі і опалення приміщення.

Тому позивач вважає, що відповідно до ст. 362 ЦК України він мав переважне право на купівлю зазначеного приміщення, оскільки є співвласником частини приміщення в цілому разом з відповідачем ОСОБА_7

Про придбання вказаного приміщення позивач дізнався у січні 2009 року від директора ТОВ «Мегапром» ОСОБА_8 під час передачі позивачем ТОВ «Мегапром» приміщень № 1, № 2 входу з лівого крила будівлі.

Крім того, позивач вважає безпідставним рішення ОСОБА_5 селищної ради № 54 від 22.02.2006 року, яким визнано за ТОВ «Мегапром» право власності на приміщення газової котельні по пл. Миру, 8 б, незважаючи на те, що в листі № 19/02-06 від 22.02.2006 року ТОВ «Мегапром» було зазначено, що газова котельня, яка знаходиться за адресою: пл. Миру, 8 а, стоїть на балансі підприємства. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що спірна котельня знаходиться за адресою пл. Миру, 8 а, а не 8 б.

Позивачем також оспорюється договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «Мегапром» 07.09.2005 року, в частині придбання приміщення коридору № 1 площею 37,3 кв.м. на другому поверсі будівлі, оскільки дане приміщення передбачає прохід із загального входу будівлі на другий і третій поверхи, зокрема до належної позивачу на даний час квартири на третьому поверсі. Приміщення коридору, придбане ОСОБА_7 є допоміжним приміщенням і не є відокремленим майном, тому на думку позивача, ТОВ «Мегапром» не мало права його продавати відповідно до ст. 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирних будинків».

Враховуючи наведене, з урахуванням змінених позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд: перевести на нього права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу приміщення котельні, укладеного 11.04.2006 року між ТОВ «Мегапром» та ОСОБА_7 та визнати за ним право власності на дане приміщення; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 8450 грн.; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 07.09 2005 року, укладений між ТОВ «Мегапром» та ОСОБА_7 в частині придбання приміщення коридору на другому поверсі в будівлі по пл. Миру, 8 а в смт. Лисянка, площею 37,3 кв.м.; стягнути з ТОВ «Мегапром» на користь ОСОБА_7 4707,26 грн. вартості коридору; визнати недійсним рішення ОСОБА_5 селищної ради № 54 від 22.02.2006 року в частині визнання за ТОВ «Мегапром» права власності на приміщення газової котельні, розташоване по пл. Миру, 8 б в смт. Лисянка; зобовязати ОСОБА_5 селищну раду винести рішення про уточнення в рішенні № 54 від 22.02.2006 року адреси розміщення приміщення газової котельні, на яку визнано право власності за ТОВ «Мегапром» з пл. Миру, 8 б на пл. Миру, 8а; зобовязати Звенигородське відділення ЧООБТІ здійснити реєстрацію права власності за ТОВ «Мегапром» на газову котельню, яка розташована в смт. Лисянка по пл. Миру, 8а.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.04.2016 року закрито провадження у справі, щодо позовних вимог про визнання недійсним рішення ОСОБА_5 селищної ради № 54 від 22.02.2006 року в частині визнання за ТОВ «Мегапром» права власності на приміщення газової котельні, розташоване по пл. Миру, 8 б в смт. Лисянка; зобовязання ОСОБА_5 селищної ради винести рішення про уточнення в рішенні № 54 від 22.02.2006 року адреси розміщення приміщення газової котельні, на яку визнано право власності за ТОВ «Мегапром» з пл. Миру, 8 б на пл. Миру, 8а; зобовязання Звенигородського відділення ЧООБТІ здійснити реєстрацію права власності за ТОВ «Мегапром» на газову котельню, яка розташована в смт. Лисянка по пл. Миру, 8а.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали змінені позовні вимоги від 09.12.2010 року та просили його задовольнити в повному об`ємі, оскільки всі докази маються в матеріалах даної справи та підстави для задоволення викладені в мотивувальній частині позову, а також просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача понесені ним судові витрати:16286 грн. 22 коп. в рахунок відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_2; 1260 грн. за виклик у судові засідання відповідача ТОВ «Мегапром» через оголошення у пресі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

За ухвалою суду справа розглядається у відсутності відповідача за участю її представника ОСОБА_3

Представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні у зв`язку з пропуском строків позовної давності та відсутності законних правових підстав про, що він зазначив в письмових запереченнях, які маються в матеріалах справи. Просив суд стяггнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 28348 грн.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні за відсутністю законних правових підстав для задоволення.

Представник «ТОВ Мегапром» в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині був повідомлений належним чином, а саме відповідно до ст.74 ч.4,9 ЦПК України через оголошення у пресі.

Представник відповідача ОСОБА_5 селищної ради Черкаської області та представник відповідача комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» в судові засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, а при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

За ухвалою суду справа розглядається у відсутності представників відповідача «ТОВ Мегапром», ОСОБА_5 селищної ради Черкаської області та комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації».

Судом встановлено:

На підставі договору купівлі-продажу від 03.12.2002 року позивачу ОСОБА_1 належить 21/50 частина виробничої будівлі в смт. Лисянка, по площі Миру, 8а (т.1 а.с.6).

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 25 червня 2008 року вказаний договір визнано недійсним в частині продажу приміщень № 1, площею 2,7 кв.м. та № 2, площею 26,3 кв.м. на першому поверсі виробничої будівлі (т. 1 а.с. 8-10).

Згідно договору купівлі-продажу від 08.06.2004 року відповідач ОСОБА_7 придбав у ТОВ «Мегапром» 2/25 частини нежитлової будівлі, що знаходиться в смт. Лисянка, по пл. Миру, 8 а, та складається з: кімнати № 11, площею 93,9 кв.м. та кімнати № 12, площею 22,5 кв.м., розташованих на другому поверсі триповерхової будівлі, що має загальний вхід (т. 1 а.с. 22).

За договором купівлі-продажу від 07.09.2005 року ОСОБА_7 придбав у ТОВ «Мегапром» 1/10 частину нежитлової будівлі, що знаходиться в смт. Лисянка по пл. Миру, 8 а, та складається з приміщень: кімната № 2 площею 16,2 кв.м., кімната № 3 площею 13,1 кв.м., кімната № 4 площею 68,1 кв.м., кімната № 5 площею 9,0 кв.м. та коридор № 1 площею 37,3 кв.м., які розташовані на другому поверсі вказаної будівлі (т. 1 а.с. 85).

Рішенням ОСОБА_5 селищної ради № 54 від 22.02.2006 року за ТОВ «Мегапром» визнано право власності на приміщення газової котельні, яке розташоване по пл. Миру, 8 б (Т. 1 а.с. 72) та 20.03.2006 року ОСОБА_5 селищною радою видано свідоцтво про право власності серія ЯЯЯ № 409579 (т.1 а.с. 83).

Згідно договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року ТОВ «Мегапром» продало ОСОБА_7 нежитлову будівлю, що знаходиться в смт. Лисянка, по пл. Миру, 8 б, та складається з котельні площею 21,7 кв.м. (т.1 а.с. 44).

Згідно свідоцтва про смерть серія 1-СР № 167360, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_5 районного управління юстиції у Черкаській області, відповідач ОСОБА_7 помер 08 червня 2011 року (т.1 а.с. 216).

Спадщину після померлого ОСОБА_7 відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 02.02.2012 року прийняла його дружина ОСОБА_4.

Спадкове майно складається зокрема і з нежитлової будівлі в смт. Лисянка, по площі Миру, 8 б, розташованої на земельній ділянці площею 0,1146 га, та складається з котельні, площею 21,7 кв.м., що належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2006 року (т.1 а.с. 185).

Ухвалою Звенигородського районного суду від 15.07.2015 року було замінено відповідача ОСОБА_7, який помер 08.06.2011 року, на його правонаступника ОСОБА_4

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилався на положення ст. 362 ЦК України щодо переважного права на купівлю частки у праві спільної часткової власності, вважаючи, що спірне приміщення котельні належить до нежитлової будівлі, яка знаходиться по площі Миру, 8 а в смт. Лисянка та відповідно до вимог ст.362 ч.4 ЦК України вніс на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 8500 грн.(т.3 а.с.135)

Проте, з таким твердженням погодитись не можна.

Так, відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобовязаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця. Одночасно позивач зобовязаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що власником спірного нежитлового приміщення котельні на підставі свідоцтва про право власності від 20.03.2006 року було ТОВ «Мегапром», яке 11.04.2006 року уклало із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу вказаного приміщення.

Приміщення котельні є окремою будівлею та було введено в експлуатацію на підставі ОСОБА_8 державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію від 07.02.2006 року (т.1 а.с. 73-76).

Рішенням ОСОБА_5 селищної ради № 54 від 22.02.2006 року визнано за ТОВ «Мегапром» право власності на приміщення газової котельні по площі Миру, 8б, в смт. Лисянка. Таким чином, вказане майно належало ТОВ «Мегапром» на праві приватної власності та не може вважатись спільним частковим майном ОСОБА_1, ОСОБА_7 та інших осіб, які є власниками визначених частин виробничої будівлі по площі Миру, 8 а, в смт. Лисянка.

Суд відхиляє посилання позивача на довідку ТОВ «Мегапром» від 20.02.2006 року, в якій зазначено, що газова котельня знаходиться за адресою пл. Миру, 8а, а не 8 б, оскільки в матеріалах справи міститься аналогічна довідка, в якій вказано адресу котельні пл. Миру, 8 б (т.1 а.с. 88-89). Таким чином, суд не може достеменно встановити, яка з даних довідок відповідає дійсності.

Крім вказаної довідки, позивачем не наведено інших доказів, які б підтверджували розміщення спірної котельні по пл. Миру, 8 а, а не 8 б.

Враховуючи наведене, оскільки спірне приміщення не є обєктом спільної часткової власності, положення ст. 362 ЦК України не підлягають застосуванню під час продажу вказаного майна. Крім того, ТОВ «Мегапром» продавало не частину зазначеної котельні, а приміщення котельні в цілому.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про переведення на нього прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу приміщення котельні від 11.04.2006 року, визнання за ним права власності на вказане приміщення та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 8450 грн. вартості котельні на час продажу, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.09.2005 року в частині придбання приміщення коридору на другому поверсі в будівлі по площі Миру, 8а в смт. Лисянка, суд вважає наступне.

Відповідно до Протоколу № 9 від 07.06.2005 року зборів учасників ТОВ «Мегапром» вирішено продати ОСОБА_7 кімнати 2, площею 16,2 кв.м., 3, площею 13,1 кв.м., 4, площею 68,1 кв.м., 5, площею 7,0 кв.м. та коридор 1, площею 37,3 кв.м., що знаходяться на другому поверсі нежилого приміщення по площі Миру, 8а, смт. Лисянка (т.1 а.с. 35). Вказаний коридор знаходиться між кімнатами, які були власністю ОСОБА_7 та іншими співвласниками не використовувались. Вказане підтверджується також копією плану приміщення (т.1 а.с. 31).

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивачем не наведено підстав для визнання правочину недійсним, крім того, що нібито визнання за ОСОБА_7 права власності на коридор не надає йому змоги користуватись належним йому приміщенням на третьому поверсі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано відповідних доказів неправомірності укладення між сторонами зазначеного договору купівлі-продажу, в задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним вказаного договору слід також відмовити.

Суд не застосовує до спірних правовідносин наслідки пропущення строку позовної давності, про що було заявлено представником відповідачки ОСОБА_4 ОСОБА_3, оскільки дана обставина є самостійною підставою для відмови в позові. Водночас, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Статтею 1 Закону України «про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено,що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В матеріалах справи містяться договори про надання правової допомоги від 23.12.2009 року та від 22.10.2010 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на представництво його інтересів,в тому числі і в суді (т.1 а.с.46,156), а також довіреність, видана 01.03.2013 року ОСОБА_4 на імя ОСОБА_3 на представництво її інтересів, в тому числі і в суді (т.1 а.с. 228).

Відповідно до журналів судових засідань загальна кількість часу, витраченого адвокатом на представництво інтересів відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в суді становить 15 год.26 хв., з яких :15 хв. в судовому засіданні 06.03.2013 року; 22 хв. в судовому засіданні 28.05.2013 року; 1 год.43 хв. в судовому засіданні 21.06.2013 року; 15 хв. в судовому засіданні 10.07.2013 року; 17 хв.в в судовому засіданні 11.10.2013 року; 1 год.11 хв. в судовому засіданні 23.10.2013 року; 15 хв. в судовому засіданні 26.02.2014 року; 17 хв. в судовому засіданні 22.04.2014 року; 1 год.18 хв. в судовому засіданні 04.06.2014 року; 37 хв. в судовому засіданні 26.06.2014 року; 53 хв. в судовому засіданні 15.04.2015 року - в ОСОБА_5 районному суді Черкаської області; 21 хв. в судовому засіданні 11.06.2015 року; 2 год.25 хв. в судовому засіданні 15.07.2015 року; 14 хв. в судовому засіданні 03.09.2015 року; 6 хв. в судовому засіданні 02.11.2015 року; 2 год.17 хв. в судовому засіданні 18.02.2016 року; 1 год.12 хв. в судовому засіданні 24.02.2016 року; 1 год.28 хв. в судовому засіданні 08.04.2016 року- в Звенигородському районному суді Черкаської області.

Статтею 8 Закону України «Про держаний бюджет на 2016 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1січня по 1 травня становить 1378 грн.

Виходячи з зазначеного розміру мінімальної заробітної плати та часу, протягом якого адвокат ОСОБА_3 брав участь у справі граничний розмір становить 8411 грн. 31 коп. (1378х40:100=551,20х15,26=8411,31).

Згідно довідки щодо обрахунків витрат на правову допомогу адвокатом ОСОБА_3 (т.3 а.с.233), адвокатом витрачено час на вивчення наданих відповідачем ОСОБА_4 позову і додатків до позову і документів-4 год., що становить 1920 грн.; вивчення законів і інших нормативних актів-3 год., що становить 1440 грн.; оформлення трьох заперечень на позов і заяви про застосування строків позовної давності -9 год і ознайомлення з матеріалами справи в ОСОБА_5 районному суді-1 год., що становить 4800 грн.; оформлення заяви про застосування строків позовної давності-2 год., що становить 960 грн.; підготовка до судових дебатів-2 год., що становить 960 грн., а всього 10080 грн.

Відповідно до довідок, щодо обрахунків на правову допопомогу адвокатом ОСОБА_3 (т.1 а.с.47,157), адвокатом надана правова допомога відповідачу ОСОБА_7 у складанні заперечення та підготовкою відповідача до судового розгляду, становить 3800 грн. та складання від імені відповідача ОСОБА_7 заперечень на позов ОСОБА_1, надання юридичних консультацій та представництво у ОСОБА_5 районному суді, становить 2500 грн., а всього 6300 грн.

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати по оплаті послуг адвоката за надання правової допомоги в розмірі 24821 грн.31 коп.

На підставі ст.ст. 203, 215, 355, 356, 362 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 207, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 селищної ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром», Комунального підприємства «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_6 про визнання договорів частково недійсними та переведення прав покупця - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 повнесені нею судові витрати за надання правової допомоги в сумі 24846 (двадцять чотири тисячі вісімсот сорок шість) грн.43 (сорок три) коп.

Повний текст рішення виготовлено 13.04.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В. Гончаренко