12.04.2016 Єдиний унікальний номер 205/6874/15-ц
12квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого- судді Федченко В.М.,
при секретарі Бунакової С.О.,
за участю:позивача ОСОБА_1,
йогопредставникаМоськіної С.М.,.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, Третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача в особі Дніпропетровської міської ради, Третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, визнання права власності в порядку спадкування.
Звернення до суду мотивує тим, що 20.05.2014 року померла його дружина, ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть видане відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 23.05.2014 року, актовий запис № 3777). Він є єдиним спадкоємцем своєї дружини за законом.
ОСОБА_4 зазначає, що їхнім з дружиною спільним сумісним майном є наступне:
- Жилий будинок літ. А-І з господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вулиця Зоря, 1;
- Земельна ділянка площею 0,0436 га, розташована за адресою м.Дніпропетровськ,вул.Зоря,1.
Зазначене майно було оформлене на мою дружину. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, придбане подружжям під час шлюбу належить жінці та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, моя частка в спільному сумісному майні подружжя становить ?. Після смерті дружини Позивача відкрилася спадщина, яка складається з належної їй ? частки в спільній сумісній власності подружжя, а саме:
- ? частки житлового будинку літ. А-1 з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Зоря, 1;
- ? частки земельної ділянки площею 0,0436 га, що розташована в м. Дніпропетровську, вул. Зоря, 1.
Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом…, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1261 ЦК України, Позивач є спадкоємцем першої черги за законом.
Згідно положень ч. 1 статті 1268 ЦП України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до вказаних положень статті 1268 ЦК України Позивач прийняв спадщину, оскільки він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, несе витрати з утримання спадкового майна.
Як відомо Позивачеві, його дружиною 26 січня 2004 року було складено заповіт на користь ОСОБА_5. Однак, зазначена в заповіті людина до цього часу з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася, відповідно, порушила строк для прийняття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України.
04.08.2015 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 з проханням видати свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя та свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, і надав нотаріусу наступні документи:
- Договір купівлі продажу жилого будинку з господарчими і побутовими спорудами, посвідчений 08 травня 1990 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1337;
- Державний акт на право приватної власності на землю Д*N029782 код ДЗК 81209024 ІІ ДП № 021914, виданий 29.05.2000 року Дніпропетровською міською радою;
04.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2 було винесено постанову, якою відмовлено Позивачу ОСОБА_1, у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя та свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_3, померлої 20.05.2014 року на житловий будинок № 1 по вулиці Зоря в м. Дніпропетровську та на земельну ділянку площею 0,0436 га, що розташована по вулиці Зоря, 1 в м. Дніпропетровську.
Підставою відмови у вчиненні нотаріальних дій стало встановлення нотаріусом невідповідності прізвища, імя, по-батькові померлої ОСОБА_3, після смерті якої спадкується зазначене майно, а саме:
-Покупцем за договором купівлі продажу від «08» травня 1990 року є ОСОБА_6;
- Власником земельної ділянки за даними Державного акту на право приватної власності на землю Д*N029782 код ДЗК 81209024 ІІ ДП № 021914, виданого 29.05.2000 року Дніпропетровською міською радою, є ІльінихНаталья Федорівна;
Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого «23» травня 2014 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 3777, «20» травня 2014 року померла саме ОСОБА_3.
Помилка в правовстановлюючому документі на будинок і земельну ділянку ставить під сумнів право власності дружини Позивача, померлої «20» травня 2014 року, на вищевказане майно, і створює Позивачу перешкоди у визнанні права на спадщину. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів дружині Позивача ОСОБА_3, померлої «20» травня 2014 року, необхідно Позивачу для підтвердження належності спадкового майна спадкодавцеві і отримання спадщини, а також визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя.
Тому Позивач просить суд задовольнити заявлені ним вимоги та визнатифактприналежностійого померлій дружинінаступних правовстановлюючих документів:
- Договір купівлі продажу, посвідчений «08» травня 1990 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-1337;
- Державний акт на право власності на землю Д*N029782 код ДЗК 81209024 ІІ ДП № 021914, виданого 29.05.2000 року Дніпропетровською міською радою.
В судовому засіданні Позивач та його Представник підтримали заявлені позовні вимоги, в тому числі й з підстав, викладених у позовній заяві. Просили суд задовольнити їх у повному обсязі.
Позивач також зазначив те, що спільних дітей з дружиною вони не мали. Йому відомо, що його дружиною 26.01.2004 року дійсно було складено заповіт на користь ОСОБА_5, який є сином його померлої дружини від першого шлюбу. Бачив того лише два рази і було це ще у 2003 році. Однак, ОСОБА_5 до цього часу з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася і тому порушиввстановлений законом строк для прийняття спадщини.
Також звернувся до суду із заявою про звільнення його від сплати судових витрат, а саме судового збору в частині вимог про визнання права власності на спадкову нерухомість, який складає 6090,0 грн.. До заяви приклав довідку УПФУ в Ленінському районі м. Дніпропетровська про розмір встановленої йому пенсії, який складає 2681,0 грн. щомісячно (а.с.43-44, 45).
З цього приводу суду пояснив, що він є людиною похилого віку ІНФОРМАЦІЯ_2, отримує невелику пенсію, а 09.02.2016 йому була проведена операція факоемульсифікація катаракти з імплантацією інтраокулярної лінзи лівого ока. На лікування ним витрачено майже сім тисяч гривень. Всю свою пенсію він витрачає на утримання будинку, продукти харчування та ліки. Просив суд задовольнити його клопотання та звільнити його від сплати судового збору.
Відповідач в судове засідання не явився за невідомих суду і не повідомив суд про причини неявки та не надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Про день час та місце судового засіданні повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.42, 46).
У звязку із цим згідно приписів ч.1 ст.224 ЦПК України виниклий цивільно-правовий спір судом розглянуто заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечують Позивач та його представник..
Представник третьої особи також не явився в судове засідання за невідомих суду обставин. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Його неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті (а.с.42, 46).
Заслухавши пояснення Позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, в тому числі й постанову Третьої особи від 04.08.2015 про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.12), судом встановлено наступне.
Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1261 ЦК України Позивач є спадкоємцем першої черги за законом.
Згідно положень ч.1 ст.1268 ЦП України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до вказаних положень статті 1268 ЦК України Позивач прийняв спадщину, оскільки проживаєу спадковому будинку №1 по вул. Зоря в м. Дніпропетровську та несе витрати з утримання спадкового майна.
Перелічене Позивачем та встановлене у судовому засіданні свідчить про те, що усі проблеми у Позивача виникли через неправильне написання у різноманітних правовстановлюючих документах прізвища, імя та по батькові спадкодавця його померлої дружини ОСОБА_3, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 09.01.1988 року (а.с.15-оберт, 22). Зокрема, це наступні документи:
-Покупцем за договором купівлі продажу від 08.05.1990 року є ОСОБА_6 (а.с.10-11);
- Власником земельної ділянки за даними Державного акту на право приватної власності на землю Д*N029782 код ДЗК 81209024 ІІ ДП № 021914, виданого 29.05.2000 року Дніпропетровською міською радою, є ІльінихНаталья Федорівна (а.с.9);
Відповідно до «Свідоцтва про смерть» серії І-КИ №568416, виданого 23.05.2014 року Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 3777, 20.05.2014 року померла саме ОСОБА_3.
Тобто, правильне прізвище спадкодавця саме ОСОБА_3.
Саме помилка в правовстановлюючому документі на будинок і земельну ділянку ставить під сумнів право власності дружини Позивача, померлої 20.05.2014 року, на вищевказане майно, і створює Позивачу перешкоди у визнанні права на спадщину. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів дружині Позивача ОСОБА_3, померлої 20.05.2014 року, необхідно Позивачу для підтвердження належності спадкового майна спадкодавцеві і отримання спадщини, а також визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя (а.с.12).
З оглядом на викладене суд приходить до того висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Тому суд Задовольняє заявлені Позивачем вимоги та визнаєфактприналежностійого померлій дружинінаступних правовстановлюючих документів:
- Договір купівлі продажу, посвідчений «08» травня 1990 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-1337;
- Державний акт на право власності на землю Д*N029782 код ДЗК 81209024 ІІ ДП № 021914, виданого 29.05.2000 року Дніпропетровською міською радою.
Позивач просить суд не стягувати з Відповідача на його користь сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 487,20 грн. (а.с.1).
Враховуючи ту обставину, що Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є особою похилого віку (а.с.16, 22), отримує невелику пенсію в розмірі 2681,0 грн. (а.с.17, 45), що унеможливлює сплату ним судового збору в сумі 6090,0 грн., нещодавно переніс операцію на лівому оці, яка коштувала йому майже сім тисяч гривень (а.с.43),- суд вважає за можливе задовольнитизаявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору в сумі 6090,0 грн. та віднести судові витрати по справі в цієї частині на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,63 СК України, ст.ст.1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.ст.ст.10, 11, 57-60, 79, 82, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 228, 232, 294 ЦПК України, суд ?
Заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
ВизнатифактприналежностіІльїнихНаталіїФедорівні, померлій «20» травня 2014 року, наступних правовстановлюючих документів:
- Договір купівлі продажу, посвідчений «08» травня 1990 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-1337;
- Державний акт на право власності на землю Д*N029782 код ДЗК 81209024 ІІ ДП № 021914, виданого 29.05.2000 року Дніпропетровською міською радою.
Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від сплати судового збору в сумі 6090 (шість тисяч девяносто) гривень 00 копійок в частині вимоги про визнання права власності.
Судові витрати по справі в цієї частині віднести на рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, про що сплачується судовий збір.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.
Суддя: Федченко В.М.