АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/4402/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1109/16Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Акопян В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства "Надія"

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Селянського (фермерського) господарства "Надія", Фермерського господарства "Павільйон флори" про стягнення заборгованості за виконану роботу, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив стягнути солідарно з ФГ «Павільйон флори» та СФГ «Надія» на його користь заборгованість за договором про надання послуг від 23 листопада 2015 року з урахуванням інфляційних витрат, 3% річних та пені у загальному розмірі 93 320,39 грн.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що СФГ «Надія» в особі голови ОСОБА_3, який діяв на підставі Статуту та керувався повноваженнями визначеними в Договорі від 01.03.2014 року «Про спільну діяльність» між СФГ «Надія» та ФГ «Павільйон флори», 23 листопада 2015 року уклав із ним, договір про послуги № 23.

Сума заборгованості, згідно акту приймання-передачі послуг № 23/1 від 14.12.2015 року, становить 6 150,00 грн. та відповідачем не погашена.

Крім того, вказував, що в пункті 4.3. вищезазначеного договору № 23, замовник СФГ "Надія" зобов'язалось в строк до 20 грудня 2015 року погасити перед ним борг в сумі 52 050 грн. за отримані юридичні послуги, які були надані у 2013-2015 роках. Факт отримання СФГ "Надія" юридичних послуг підтверджується відповідними актами виконаних робіт №1 від 02.02.2015 року, №2 від 11.05.2015 року, №3 від 12.05.2015 року, №4 від 09.06.2015 року та № 5 від 30.06.2015 року .

На час звернення до суду обидва види заборгованості за договором не були погашені.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з СФГ "Надія" на користь ОСОБА_2 заборгованість, згідно акту приймання - передачі послуг № 23/1 від 14.12.2015 року в розмірі 6 150 гривень, заборгованість за надані у 2013-2015 роках послуги, згідно актів виконаних робіт №№1-5, суму інфляційних, 3% річних, пеню за час прострочення на загальну суму в розмірі 80 325 гривень 56 копійок, а всього 86 475 гривень 56 копійок.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ФГ «Павільйон флори» відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило СФГ «Надія», просило скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме безпідставне прийняття позовної заяви, яка не відповідає вимогам ст.ст 119, 120 ЦПК України, неврахування клопотання про повернення до з'ясування обставин справи, залишення поза увагою, що договір від 01 серпня 2014 року не відповідає вимогам законодавства, а ОСОБА_3 не мав повноважень на укладення такого договору.

Позивачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник СФГ «Надія» ОСОБА_4 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи через свою участь в судовому засіданні у Лубенському міськрайонному суді Полтавської області. Колегія суддів вважає, що причина неявки відповідача або його представника не є поважною оскільки участь ОСОБА_4 в іншому судовому засіданні не перешкоджає ОСОБА_3, як голові СФГ «Надія» та ОСОБА_5, як представника СФГ «Надія» за довіреністю (а.с. 74) з'явитися до апеляційного суду. За таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2016 року в частині розміру заборгованості перед ОСОБА_2, а також відмови у задоволенні позовних вимог пред'явлених до ФГ «Павільйон флори», СФГ «Надія» не оскаржувало, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.08.2014 року між ОСОБА_3, як фізичною особою, що діяв на підставі особистого волевиявлення та в інтересах СФГ "Надія", та ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг (а.с.39), згідно якого замовник доручив виконавцю ОСОБА_2) з питань захисту інтересів ОСОБА_3, як фізичної особи, а також голови СФГ "Надія" (юридична особа), в державній виконавчій службі, правоохоронних органах, в державних та недержавних організаціях, установах, підприємствах, організаціях, в судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, тощо. Виконавець приймає замовлення, підготовлює всі необхідні документи, передбачені замовленням та його специфічними особливостями, підготовлює необхідні для захисту інтересів замовника документи, відстоює інтереси замовника в державних та недержавних установах, судах, тощо.

Відповідно до пунктів 5.1..,5.2 вищезазначеного договору від 01.08.2014 року, замовник здійснює оплату за цим договором безпосередньо виконавцю готівкою в термін до 31.01.2015 року включно.

Підставою для виплати боргу щодо правовідносин сторін, що відбулися після підписання даного договору, слугує акт виконаних робіт.

Згідно акту виконаних робіт № 1 від 02.02.2015 року до договору від 01.08.2014 року, вартість виконаних ОСОБА_2 робіт станом на 31.01.2015 року становить 18250 грн. (а.с.8).

З актів виконаних робіт № 2 від 11.05.2015 року (а.с.9), № 3 від 12.05.2015 року (а.с.10), № 4 від 09.06.2015 року (а.с.11), № 5 від 30.06.2015 року (а.с.12) до договору від 01.08.2014 року вартість виконаних ОСОБА_2 робіт становить відповідно 14600 гривень, 1200 гривень, 15000 гривень, 3000 гривень.

Крім цього, СФГ «Надія» в особі голови ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту та керується повноваженнями Договору від 01.03.2014 року «Про спільну діяльність» між СФГ «Надія» та ФГ «Павільйон флори», 23 листопада 2015 року уклав із ОСОБА_2, договір про послуги № 23 (а.с.7). Пунктами 1.1. та 1.2. вказаного договору позивачу доручили виготовити для державної реєстрації проекти договорів оренди землі між власниками землі (паю) та СФГ «Надія».

Відповідно до п.4.1. договору № 23, вартість послуг, передбачених пунктом 1.1. договору, становить 250 гривень за виготовлений виконавцем кожний комплект проекту договору оренди землі щодо кожного власника державного акту на землю (пай) . Сума заборгованості, згідно акту приймання-передачі послуг № 23/1 від 14.12.2015 року (а.с.18) , становить 6 150,00 грн.

Також в пункті 4.3. вищезазначеного договору № 23, замовник СФГ "Надія" зобовязався в строк до 20 грудня 2015 року погасити перед позивачем борг в сумі 52050 гривень за отримані юридичні послуги, які надані були останнім у 2013-2015 роках СФГ "Надія". Факт отримання СФГ "Надія" юридичних послуг підтверджується відповідними актами виконаних робіт №1 від 02.02.2015 року, №2 від 11.05.2015 року, №3 від 12.05.2015 року, №4 від 09.06.2015 року та № 5 від 30.06.2015 року .

В пункті 6.2 вищезазначеного договору № 23 від 23.11.2015 року зазначено, що за невиконання вимог п.4.3. договору у строк, що ним передбачений, ОСОБА_2 має право стягнути із СФГ "Надія" у встановленому законом порядку борг за вже отримані у 2013-2015 роках послуги у сумі тіла основного боргу зазначеного підпунктом "в" пункту 3.1. договору, а також, починаючи із дати підписання відповідного акту виконаних робіт - стягнути пеню, інфляційні, 3% річні та подвійну облікову ставку НБУ за несвоєчасну виплату суми тіла цього боргу.

Згідно підпункту "в" пункту 3.1. договору СФГ "Надія" зобов'язалось погасити борг в сумі 52050 грн., який є тілом основного боргу, згідно відповідних актів виконаних робіт № 1, сума боргу за яким станом на 02.02.2015 року становила 18250 грн., згідно акту № 2 сума тіла боргу станом на 11.05.2015 року становила 14600грн., згідно акту № 3 сума тіла боргу за яким становила станом на 12.05.2015 року 1200 грн., згідно акту № 4 сума тіла боргу за яким станом на 09.06.2015 року становила 15000 грн., згідно акту № 5 сума тіла боргу за яким станом на 30.06.2015 року становила 3000 грн.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що СФГ «Надія» не виконало взяті на себе договірні зобов'язання, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості, що виникла внаслідок цього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Апелянтом зазначається, що договір від 01 серпня 2014 року про надання послуг є підробленим, проте будь-яких доказів, всупереч ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, на підтвердження даного доводу не навів.

Посилання СФГ «Надія» на те, що ОСОБА_3 укладав вказаний договір від власного імені, а не як голова СФГ «Надія» є неспроможними, оскільки договір від 01 серпня 2014 року був підписаний ОСОБА_3 як головою СФГ «Надія» та скріплений печаткою даної юридичної особи. Таким чином, договір про надання послуг породжує відповідні права і обов'язки і у СФГ «Надія».

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину), а тому посилання апелянта на недійсність договору від 01 серпня 2014 року про надання послуг є неспроможними, оскільки він не був визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо провадження ОСОБА_2 господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності є припущеннями та не відносяться до предмету доказування по даній справі. При цьому, апелянтом фактично не спростовано факт надання їм відповідних послуг з боку позивача та несплату визначених договором сум за їх отримання.

Посилання апелянта на те, що в ході судових дебатів місцевий суд не перейшов до дослідження доказів по справі є неспроможним.

Так, відповідно до ч.8 ст. 193 ЦПК України під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Відповідно до ст. 194 ЦПК України якщо під час судових дебатів виникає необхідність з'ясування нових обставин, що мають значення для справи, або дослідження нових доказів, суд постановляє ухвалу про повернення до з'ясування обставин у справі.

Аналіз матеріалів справи не дає колегії суддів вважати, що протягом судових дебатів виникла необхідність для з'ясування нових обставин, а тому місцевим судом не було порушено норми процесуального права в частині дослідження доказів по справі та проведення судових дебатів.

Посилання апелянта на безпідставне звільнення позивача від сплати судового збору є необґрунтованим, оскільки посвідченням серії Б №036353 (а.с. 5) ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи. При цьому, п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено звільнення інвалідів 1 та 2 груп від сплати судового збору.

Посилання апеляційної скарги СФГ «Надія» на не зазначення у позовній заяві ОСОБА_2 ціни позову, а також відсутність у додатках копії позовної заяви для відповідачів, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При цьому, СФГ «Надія» в ході судового розгляду було ознайомлено з текстом позовної заяви та доданими до неї матеріалів та мало час для подання заперечень, а тому вказане порушення норм процесуального права не є таким, що вплинуло на правильність рішення місцевого суду.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апелянтом не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішень місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Надія" - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

В.І. Акопян

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: