Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття із реєстраційного обліку

за касаційною скаргою служби у справах дітей Хмельницької міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року публічнеакціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 травня 2008 року між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №HMIBGA, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 15 613 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15, 0% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 18 травня 2018 року.

В забезпечення виконання своїх зобов'язань за вказаним кредитом ОСОБА_7 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1. Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту утворився борг.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 липня 2013 року у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7, але не оформила її, відповідача замінено її спадкоємцями: батьком ОСОБА_4 та дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_5, в інтересах яких діє ОСОБА_4

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 вересня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог залучено службу у справах дітей Хмельницької міської ради.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 грудня 2013 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3, який досягнув повноліття.

Із врахуванням уточнень до позовної заяви, банк просив звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості у розмірі 27 938,13 доларів США, яка виникла станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом продажу предмета іпотеки банком з укладанням договору купівлі-продажу від імені банку як іпотекодержателя згідно умов укладеного договору іпотеки із позичальником, а також виселити осіб, які зареєстровані та проживають в спірній квартирі із зняттям їх з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 27 січня 2015 року за заявою представника позивача позовні вимоги про виселення та зняття з реєстраційного обліку залишено без розгляду.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року, позов задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HMIBGA від 21 травня 2008 року у розмірі 27 938,13 доларів США, що еквівалентно 430 526, 58 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 15 691, 97 доларів США, що еквівалентно 241 813, 25 грн, проценти - 5 456, 44 доларів США, що еквівалентно 84 083, 74 грн, комісія - 1 471, 71 доларів США, що еквівалентно 22 679, 05 грн, пеня - 81 950, 53 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49, 4 кв. м, житловою площею 28, 7 кв. м, що належала на праві власності ОСОБА_7, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки від імені іпотекодержателя ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчого провадження, з отриманням витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

У касаційній скарзі служба у справах дітей Хмельницької міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 21 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 17 243 доларів США зі сплатою 1, 25 % на місяць з кінцевим строком повернення до 18 травня 2018 року. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ними було укладено іпотечний договір, предметом якого була належна ОСОБА_7 з 2001 року на праві власності квартира

АДРЕСА_1. З 2006 року він був одружений із ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. До Першої Хмельницької нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась дружина, ОСОБА_8, яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, спадщину після смерті чоловіка не оформила. Спадкоємцями ОСОБА_8 є її батько ОСОБА_4 та діти від першого шлюбу: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. На частину спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_2 спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частині кожний.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки уразі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною 3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи-іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна,

але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів

спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про

погашення заборгованості спадкодавця (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-33цс15 від 08 квітня 2015 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не перевірили обґрунтованості нарахування усіх складових заборгованості, яка підлягає сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, зокрема щодо безпідставності нарахування пені за прострочення сплати процентів, відхиляються, оскільки зобов'язання за кредитом включає як щомісячне погашення тіла кредиту, так і сплату процентів за користування грошима, а тому за п. 5.1. кредитного договору пеня нараховується за несвоєчасне погашення всіх складових кредитного зобов'язання.

Відхиляються й доводи касаційної скарги про те, що нарахування пені необхідно обмежити строком в один рік, оскільки відповідачами у справі не було заявлено про строки позовної давності у суді першої інстанції. Крім того, у спірних правовідносинах збільшено тривалість строку давності за вимогами банку про стягнення кредиту, процентів, винагороди, неустойки - пені, штрафів до 5 років (п. 5.5. кредитного договору).

Вимоги про застосування заходів за порушення кредитного зобов'язання у вигляді пені заявлені позивачем у розмірі 5 318, 01 доларів США із посиланням на офіційний курс Національного банку України на день проведення останнього розрахунку 14 листопада 2014 року (15, 41 грн за 1 долар США), в такому еквіваленті у гривні суму 5 318, 01 доларів США й стягнуто судами, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України та змісту договірних положень п. 5.1. кредитного договору. Доводи касаційної скарги в цій частині є безпідставними.

Враховуючи те, що іпотекодержателем обрано судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, який передбачає можливість іпотекодавця (його правонаступників/спадкоємців) заперечувати проти вимог банку та надавати докази на доведення своїх заперечень, обставини щодо неналежного повідомлення майнових поручителів про порушення зобов'язання не можуть бути підставою для відмови у позові (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»), а тому в цій частині доводи касаційної скарги є необґрунтованими.

Доводи про те, що кредитор не з'ясував волі спадкоємців іпотекодавця щодо погашення боргу одноразовим платежем, відхиляються, оскільки лист-претензія на адресу ОСОБА_8 про повну сплату заборгованості за кредитним договором в межах вартості спадкового майна надсилалася, під час розгляду справи в суді відповідачі не порушували питання про задоволення вимог банку без звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не можуть бути підставою скасування оскаржуваних судових рішень й посилання заявника на те, що договір іпотеки вчинено без згоди органу опіки та піклування, оскільки іпотечний договір не визнаний недійсним з підстав, що він порушує майнові права дітей, у справі такий позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу служби у справах дітей Хмельницької міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

О.В. Попович