У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЄвтушенко О.І.,
суддів: Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
Іваненко Ю.Г., Ткачука О.С.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Комунальне підприємство «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» (далі - КП «Жовтоводський водоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

Посилалося на те, що 07 липня 2006 року між позивачем та ОСОБА_6 укладений договір на водопостачання та водовідведення квартир населення комунального сектора міста, відповідно до якого позивач надає послуги з водопостачання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в якій проживають відповідачі. Відповідно до умов договору ОСОБА_6 зобов'язувався щомісячно вносити плату за надані послуги. У зв'язку з порушенням умов договору та несплатою за надані послуги утворилася заборгованість у розмірі 4 086 грн 25 коп., яку позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь КП «Жовтоводський водоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2001 року по 01 жовтня 2014 року в розмірі 4 086 грн 25 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався тим, що відповідачі не сплачували тривалий час за надані їм послуги з водопостачання та водовідведення, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. При цьому суди зазначили, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

Судами встановлено, що 07 липня 2006 року між позивачем та ОСОБА_6 укладений договір на водопостачання та водовідведення квартир населення комунального сектора міста, відповідно до якого позивач надає послуги з водопостачання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в якій проживають відповідачі.

Відповідно до п. 6 зазначеного договору розрахунковий період оплати послуг - один календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця.

За змістом частини третьої статті 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252−255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, суд першої інстанції не обґрунтовано відхилив доводи заяви відповідачів про застосування наслідків спливу строку позовної давності із зазначенням, що відповідачами здійснювався платіж у квітні 2012 року, що свідчить про визнання ними боргу.

Суди не врахували пояснень відповідача, що плата за водопостачання ним здійснювалась лише за показниками лічильника і у жодній квитанції не зазначено про погашення заборгованості за водопостачання. У квитанції від 08 вересня 2014 року (а. с. 32) зазначений період оплати за послуги, надані з 01 липня 2010 року по 01 липня 2013 року. Разом з тим суди зробили висновок, що строк позовної давності за визнаним відповідачем боргом станом на 07 липня 2006 року у розмірі 3 227 грн 26 коп. закінчився 06 липня 2009 року.

При ухваленні рішення суди попередніх інстанцій зазначені вимоги закону не врахували, не перевірили, за який період підлягає стягненню заборгованість, не з'ясували, який платіж був проведений відповідачами (погашення заборгованості чи сплата за надані послуги, нараховані саме за той період), чим допустили порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.І. Євтушенко
Судді: І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік
О.С. Ткачук