Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний №374/42/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді -Козіної С.М.

за участі секретаря - Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2016 року позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та відповідач по національності молдовани, проживали спільно на території Республіки Молдови до 2008 року. Шлюб між ними був розірваний у 2008 році у Молдові. Після цього вони стали проживати окремо, відповідач проживає в Російській Федерації, де має свою сім'ю, а позивач переїхала до України та проживає в АДРЕСА_1. Разом з нею постійно проживає її син ОСОБА_4 та перебуває на її утриманні.

У серпні 2012 року позивач одружилась з ОСОБА_5 та взяла його прізвище. Відповідач дав згоду на зміну прізвища сину з "ІНФОРМАЦІЯ_7" на прізвище "ІНФОРМАЦІЯ_7", що підтверджується копією згоди від 13 березня 2013 року.

Дитина проживає і знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Батько дитини не займається вихованням сина, не приймає участі у його утриманні, не цікавиться станом його здоров'я, його життям, отже, він повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків.

Посилаючись на ст. 150, 164 СК України позивач просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, молдованина, уродженця Республіки Молдова, стосовно його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому розмір аліментів не повинен бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти просила стягувати з часу пред'явлення позову.

У судове засіданні позивач та представник позивача не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. До суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у відсутність позивача та представника. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заява відповідача, в якій він не заперечує проти позову. Просив проводити розгляд справи без його участі.

У судове засідання представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області не з'явився, надавши до суду висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим Каушенським відділом реєстрації фізичних осіб.

Згідно згоди від 13 березня 2013 року, ОСОБА_3 батько неповнолітньої дитини ОСОБА_7 дає згоду на зміну прізвища з "ІНФОРМАЦІЯ_7" на "ІНФОРМАЦІЯ_7".

За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, виданого виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області 22 березня 2016 року, встановлено, що громадянин ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, після розлучення з дружиною фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1: не приймає участі у його вихованні та утриманні, взагалі не спілкується з дитиною і не цікавиться його життям та здоров'ям, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі своєї дитини, та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до роз'яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Оскільки ОСОБА_3 ухиляється від виконання обов'язків батька, не піклується про духовний розвиток дитини, не забезпечує його матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення нею своїх вчинків відповідач не вчиняв, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає постійної, регулярної матеріальної допомоги на утримання сина, має задовільний стан здоров'я, у шлюбі не перебуває та будь-яких інших осіб на утриманні не має, є працевлаштованим та має постійний дохід, визнає позов у повному обсязі, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку).

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати при поданні позовної заяви, а саме 551,20 грн.

За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, отже фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 180-183,191 СК України, ст. ст. 3-14, 60, 79, 88, 197, 209, 213- 215, 294, 367 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ржищівської міської ради, про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, молдованина, уродженця Республіки Молдова, стосовно його сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), починаючи з 11 лютого 2016 року і до повноліття дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя