АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3344/15-ц Номер провадження 22-ц/786/987/16Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Одринської Т.В., Дорош А.І., при секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 рокупо справі за позовом ОСОБА_2 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім-21» (далі ОСББ «Наш дім 21») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказував, що з 01 вересня 2014 року він працював двірником на 0,5 ставки в обєднанні співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім 21» (далі ОСББ «Наш дім 21). 06 травня 2015 року його було звільнено з роботи на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з прогулом без поважних причин. Посилався на те, що він був звільнений незаконно, про причини звільнення обєднання йому не повідомило, а також не провело із ним остаточного розрахунку, в звязку з чим позивач просив поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 10 млн. грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім 21» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3, та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохала рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСББ «Наш дім-21» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 322,66 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3098,66грн та моральну шкоду в сумі 500 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судове засідання проводилось за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 порушив трудову дисципліну та допустив прогул, у результаті чого його правомірно було звільнено з роботи на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог трудового законодавства. При цьому, вказував, що відповідач провів з позивачем повний розрахунок при звільненні, а тому підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відсутні..

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до наказу №3к від 01.09.2014 рок ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в ОСББ «Наш дім 21» на посаду двірника з 01 вересня 2014 року з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин з 01 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року був відсутній на робочому місці, про що 15 квітня 2015 року, 24 квітня 2015 року та 06 травня 2015 року були складені відповідні акти (а.с.41-45).

Наказом №6 від 06 травня 2015 року ОСОБА_2 звільнено у звязку з систематичними прогулами без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.39, 51).

За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

З матеріалів справи вбачається, що копію наказу про звільнення позивач ОСОБА_2 відмовився отримати, про що міститься відповідна відмітка безпосередньо на наказі № 6 від 06 травня 2015 року. Одночасно копія наказу про звільнення відповідачем була надіслана позивачу поштовою кореспонденцією (а.с. 51-52).

Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Однак, судом встановлено, що правлінням ОСББ «Наш дім-21» від 29 вересня 2009 року було прийняте рішення, за яким доручено голові правління зберігати усі організаційні та інші документи ОСББ, у звязку з відсутністю умов зберігання трудових книжок, відповідні записи доручено голові правління ОСББ, а збереження трудових книжок вирішили покласти на їх власників.

За таких обставин, посилання позивача на ту обставину, що в день звільнення йому не було видано трудову книжку не може бути оцінено судом як підставу для стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку, оскільки як встановлено судом, трудова книжка знаходилася на зберіганні безпосередньо у позивача.

Згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна платаце винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, згідно довідки виданої ОСББ «Наш Дім 21» від 27.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_2, працював в ОСББ «Наш Дім 21» протягом періоду з вересня 2014 року по травень 2015 року. Його дохід за період з 01.09.2014 р. по 06.05.2015 р. був нарахований і виплачений в сумі 4 739, 96 грн. В тому числі нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку 173, 29 грн. (а.с.50).

Тобто, в день звільнення 06 травня 2015 року відповідачем було здійснено повний розрахунок з позивачем шляхом перерахування коштів на картковий рахунок, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.22).

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення на його користь невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, не підлягають задоволенню.

Доводи позивача про не нарахування та не виплату йому заробітної плати за 19 робочих днів квітня 2015 року та 2 дні травня 2015 року, є необґрунтованими, оскільки як встановлено зібраними по справі доказами, останній в ці дні був відсутній на роботі, а відповідно нарахування заробітної плати не проводилося.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що оскільки, неправомірність звільнення позивача не знайшла свого підтвердження, та не було встановлено підстав для поновлення ОСОБА_2 на роботі, а повний розрахунок з позивачем відповідач провів безпосередньо в день звільнення, тому вимоги позивача про стягнення середнього заробітку є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В свою чергу,позивачем не було доведено факту порушення його трудових прав відповідачем та спричинення йому у звязку з цим моральних страждань, тому вимоги останнього в цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи даний спір, місцевий суд правильно зясував обставини справи, всебічно та обєктивно перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та постановив законне й обґрунтоване рішення з правильним застосуванням норм матеріального права.

Тому, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 серпня 2015 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1

З оригіналом згідно: