АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4931/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/657/К/16 Дехта Р.В.
Категорія -81 (ІІ) Доповідач - Митрофанова Л.
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря: Чубіної А.В.,

за участі: боржника - ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2015 року по справі за поданням державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Філіної В.О. про тимчасове обмеження права виїзду за кордон стосовно ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Філіна В.О. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження особи - боржника ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 права виїзду за кордон.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що у неї на виконанні перебуває виконавче провадження № В-4/753 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2688 від 10.11.2009 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

10.10.2011 року було відкрито виконавче провадження. Боржник вище зазначене рішення суду не виконує, кошти на утримання дитини не сплачує, матеріальної допомоги не надає і тому утворилась заборгованість по аліментам. В поданні зазначено, що боржник ОСОБА_2 неодноразово викликався на прийом до державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ для сплати заборгованості, але заходів щодо відшкодування заборгованості не вживає.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2015 року подання державного виконавця задоволено.

Тимчасово, до повного виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-2688 від 10.11.2009 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття на користь ОСОБА_7 починаючи стягнення з 13.07.2009 року, обмежено виїзд за межі України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової про відмову у задоволенні подання, посилаючись на те, що встановлений у судовому засіданні факт ухилення боржника від виконання судового рішення є недоведеним, з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2, згідно наданих копій квитанцій, здійснювались грошові перекази на ім'я ОСОБА_7

Крім того державним виконавцем не доведено того, що ОСОБА_2 викликався до Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ для сплати заборгованості.

Ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, порушенням Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, знаходиться виконавче провадження № В-4/753 з примусового виконання виконавчого листа № 2/-2688 виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 10.11.2009 року, згідно якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до її повноліття на користь ОСОБА_7.

Відповідно до розрахунку по аліментам, наданого Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, загальна сума боргу ОСОБА_2 станом на 01.02.2015 року складає 29298 грн. 40 коп.

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення останнього від виконання ним рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п.5, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, колегія суддів приходить до висновку про передчасність застосування до боржника ОСОБА_2 такого заходу впливу як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Філіної В.О. про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон - відмовити.

Стаття 324 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, зокрема ухвали, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31 - 33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу.

Оскарження ухвал апеляційного суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цій статті, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №6-716цс15 від 23 вересня 2015 року.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, п.6 ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 червня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Філіної В.О. про тимчасове обмеження права виїзду за кордон стосовно ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: