АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. (а.с.1)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено. (а.с.36-38)

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Пасічна Н.В. посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву. На обґрунтування скарги зазначила, що суд першої інстанції невірно застосував норми Закону України «Про третейські суди», оскільки помилково встановив, що даний спір відноситься до категорії справ про захист прав споживачів, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону. (а.с.42-47)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, сповіщались належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1, ОСОБА_2 були сповіщені на останню відому суду адресу. Повідомлення повернулось з відміткою працівників пошти про відсутність адресата, заява про зміну місця проживання (перебування) адресата до суду не надходила. (а.с. 69-71)

Зважаючи на вимоги ст. 77, ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішення третейського суду у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ухвалено 12 серпня 2015 року, тобто після доповнення ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди»пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів. (а.с.36-38)

З матеріалів справи вбачається, що 03 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», який змінив свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, був укладений договір кредиту №382/410/08-А, за яким остання отримала кредит у розмірі 46650,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 02 липня 2015 року зі сплатою 6,70 % річних до 20 числа кожного місяця згідно графіку, який викладено в пп.1.1.1 п.1.1. ст.. 1 Договору. (а.с.5-10)

За змістом п. 6.2 Договору кредиту № 382/410/08-А від 03 липня 2008 року, у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем В.М. постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. (а.с.5-10)

03 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №382/410-П, за яким останній поручився у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.12-14)

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12 серпня 2015 року у справі №1911/14 позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 991403,26 грн., а також 10314,03 грн. третейського збору. (а.с.2-4)

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди" (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом N 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України "Про третейські суди", незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-187цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Рішення третейського суду, на підставі якого ПАТ «Укрсоцбанк» просив видати виконавчого листа, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк».

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/6226/2016

Унікальний номер 755/21858/15-ц

Головуючий у першій інстанції - АстаховаО.О.

Доповідач Левенець Б.Б.