Справа № 523/581/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Одеська міська рада про встановлення сервітуту,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просила встановити безстроковий, безоплатний сервітут на земельну ділянку загального користування площею 23 кв.м, що знаходиться в користуванні співвласників домоволодіння № 10/б для проходу до 1/2 частини домоволодіння № 10 по вул. Коцюбинського в м. Одесі, що належить їй на праві власності, шляхом влаштування проходу через приміщення 2-3 санвузол, площею 5,90 кв.м. В обґрунтування вимог посилалася на те, що їй на праві власності належать 1/2 частина домоволодіння № 10 та 1/4 частина домоволодіння № 10/б по вул. Коцюбинського в м. Одесі. Співвласником домоволодіння № 10 із часткою 3/4 є ОСОБА_2 Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками та залишено в спільному користуванні земельну ділянку площею 23 кв.м. Після встановленого порядку користування вона не має можливості проходити до буд. №10.

Представник відповідачки вимоги позову не визнала та пояснила, що позивачкою не надано жодного доказу про те, що прохід до 1/2 частини будинку № 10 неможливий без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки, а також те, що задоволення потреб позивачки неможливо здійснити будь-яким іншим способом, а саме без встановлення сервітуту.

Третя особа ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснила, що вимоги позивачки є законними, а тому позов має бути задоволений.

Третя особа Одеська міська рада про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 205), причини неявки свого представника не повідомляла, будь-які заяви не надходили.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_1, на праві власності належать 1/2 частина домоволодіння № 10 та 1/4 частина домоволодіння № 10/б по вул. Коцюбинського в м. Одесі. Співвласником домоволодіння № 10 із часткою 3/4 є ОСОБА_2 Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси було встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками та залишено в спільному користуванні земельну ділянку площею 23 кв.м. Порядок користування земельною ділянкою та ділянкою загального користування площею 23 кв.м відображений в Додатку № 2 до висновку № СЕ-2-1-143/15 (а.с. 153). Також встановлено, що з зазначеної земельної ділянки спільного користування відсутній вхід до 1/4 частини домоволодіння №10, що належить ОСОБА_1, та взагалі відсутній прохід до існуючого входу в будинок.

Відповідно до ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 402 ЦК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

В силу ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Виходячи із аналізу зазначених норм права слід дійти висновку про те, що сервітут це право користування чужим майном.

Як встановлено в судовому засіданні, земельна ділянка площею 23 кв.м, щодо якої ОСОБА_1, просить встановити сервітут, є ділянкою спільного користування позивачки ОСОБА_1, та відповідачки ОСОБА_2, а отже не є чужим майном для ОСОБА_1, в розумінні Глави 32 ЦК України, а тому для земельної ділянки загального користування для її же користувача сервітут взагалі не може бути встановлений, оскільки таке право (користування) вже встановлено судовим рішенням.

В частині влаштування дверного отвору в будинку № 10, в тій його частині, що належить ОСОБА_1, на праві власності, зі сторони земельної ділянки спільного користування, суд також вважає, що вимоги позову задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобовязує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Отже, суд не наділений повноваженнями влаштовувати дверні (віконні) отвори, або надавати дозвіл на їх влаштування власнику будинку, це є виключним правом власника яке він здійснює на власний розсуд але у спосіб та порядок встановлений чинним законодавством в сфері містобудівної діяльності, про що зазначено у висновку експерта (а.с. 143).

З іншими вимогами, або з інших підстав ОСОБА_1, до суду не зверталася.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Одеська міська рада про встановлення сервітуту відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: