Справа №295/7410/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1» Житомирської міської ради

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в травні 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла внаслідок несплати за послуги, які надає позивач з утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01.07.2011 року по 01.03.2015 року в сумі 2320, 77грн., 842,51 грн. інфляційні та 208,87 грн. 3% річних, нараховані як відповідальність за порушення виконання зобовязань. При цьому посилається на те, що відповідач, будучи зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує послуги з утримання будинку та прибудинкової території, проте не здійснює їх оплату у встановлені строки та розмірі, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. Також позивач посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути на свою користь суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних та сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн.

В судових засіданнях представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити.

Відповідач в судових засіданнях позов визнала частково, зокрема заборгованість в в сумі 2320, 77 грн, та просила відмовити в задоволенні щодо стягнення 842,51 грн. інфляційних та 208,87 грн. 3% річних, нараховані як відповідальність за порушення виконання зобовязань. Наявність заборгованості пояснила тим, що отримувала субсидію, не контролювала її нарахування постійно, а тому виникла заборгованість.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення в позові.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є квартиронаймачем квартири 15 по проїзду ОСОБА_3 2 в м. Житомирі (а.с. 7).

Позивач здійснює утримання вказаного будинку та прибудинкової території (а.с. 8).

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належать до житлово-комунальних.

Зі змісту ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Необхідність укладення такого договору передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Законом не передбачена можливість сторони відмовитись від отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. За своєю правовою природою зазначений договір є договором приєднання.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обовязком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, тощо.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно приписів ст.11 ЦК України між сторонами існували цивільні права і обов'язки.

Відповідач, як споживач, користується послугами, які надає позивач з утримання будинку та прибудинкової території.

Між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України повинні виконуватись сторонами належним чином.

Відповідач не виконала зобовязання належним чином і допустила виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Заперечення представника відповідача про те, що послуги взагалі не надавались або надавались неналежної якості, незаконність тарифів на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території спростовуються матеріалами справи (а.с. 67-163, 169-274) та не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, як і не доведено, що ці послуги надавались відповідачу будь-ким іншим, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України, це є обовязком сторони.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься затвердження тарифів для підприємств комунальної форми власності, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплює, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для КП «ВЖРЕП № 1» затверджувалися відповідними рішенням Житомирської міської ради.

Розмір заборгованості підтверджується змістом долученої до матеріалів справи виписки по особовому рахунку боржника (а.с. 9-10).

Клопотання відповідача про застосуванням строку позовної давності, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд не приймає до уваги, оскільки остання постійно сплачувала кошти, однак не в повному обсязі, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача заборгованість з утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01.07.2011 року по 01.03.2015 року в сумі 2320, 77 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено відповідальність за порушення грошового зобовязання, повязаного з простроченням виконання такого зобовязання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Як вбачається, положення ст. 625 ЦК України щодо правовідносин, які виникають на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до застосування не підлягають. Стягнення згідно ст. 625 ЦК України заборгованості з врахуванням визначеного індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми договором чи Законом, в тому числі п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», не передбачено, а відтак суд відмовляє в задоволенні стягнення 842,51 грн. інфляційних та 208,87 грн. 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача та користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1» Житомирської міської ради заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 2320 грн. 77 коп. та сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук