Справа № 401/4630/15-ц
Провадження №2/401/133/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Коваленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, стягнення компенсації вартості частки майна, -

встановив:

01 грудня 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та просить провести виділення йому ? частини з житлового будинку № 119 та ? частини з житлового будинку № 121 по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську Кіровоградської області шляхом стягнення на його користь грошової компенсації у сумі 48069 грн. 25 коп. та 228329 грн. 50 коп. відповідно, а всього 276398 грн. 75 коп., припинивши право спільної часткової власності його та відповідача на ці будинки. (а.с. 2-5)

07 квітня 2016 року позивач зменшив заявлений раніше розмір грошової компенсації, визначивши його за ? частину житлового будинку № 119 по вул.. 8-го Березня у сумі 47678 грн. 25 коп., за ? частину житлового будинку № 121 по вул.. 8-го Березня у сумі 226472 грн. 00 коп., а всього - у сумі 274150 грн. 25 коп.(а.с. 190)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві часткової власності належать ? частина у житловому будинку № 119 по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську і ? частина у житловому будинку № 121 по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську. Власником ? частин будинку № 119 та ? частини будинку № 121 по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську на підставі договорів дарування є ОСОБА_2 Виділити належні йому частки в натурі не представляється можливим, так як фактично ці будинки є одним цілим. Відповідач, яка є його дочкою, без дозволу використовує належні йому частки у будинку для проживання своєї сімї. Сам він в будинку не проживає та не має такого наміру, в звязку з чим просить відповідно до ст. 364 ЦК України задовольнити його позов.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Пояснили, що позивач не проживає у спірному будинку з 1989 року, єдиним способом захисту свого права власності, зокрема права розпорядження власністю, вважає стягнення грошової компенсації на належні йому частки у праві спільної часткової власності.

Відповідач до суду не зявилась. ЇЇ представник в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась, свої заперечення ґрунтувала на тому, що позивачем не підтверджено належними доказами вартість його часток у праві спільної часткової власності, а також тим, що відповідач не має можливості компенсувати вартість частки майна іншого співвласника, тому що це призведе до непомірного для неї тягаря, так як доходи її сімї є незначними, вона має на утриманні малолітню дитину. Виконання рішення суду про стягнення компенсації призведе до позбавлення ОСОБА_2 права власності на будинок в цілому.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на такі встановлені обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 13 грудня 2003 року державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3, є власником ? частини житлового будинку № 119 та ? частини житлового будинку № 121 по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську Кіровоградської області. (а.с. 118)

ОСОБА_2 є власником ? частин житлового будинку № 119 та ? частини житлового будинку № 121 по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську Кіровоградської області на підставі договорів дарування від 11 грудня 2006 року. (а.с. 102, 103)

Копіями технічних паспортів на житловий будинок індивідуального житлового фонду визначено технічні характеристики вищевказаних будинків. (а.с. 9-12, 13-17)

В той же час, з Висновку судової оціночно будівельної експертизи № 12-16 від 04 березня 2016 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_4 відповідно до ухвали Світловодського міськрайонного суду від 02 лютого 2016 року, вбачається, що в результаті натурного дослідження домоволодінь, розташованих в м. Світловодську по вул.. 8-го Березня, 119 та по вул.. 8-го Березня, 121 встановлено, що житловий будинок вказаних домоволодінь насправді являється одним житловим будинком з єдиною системою електрозабезпечення та газопостачання. Кімнати житлових будинків даних домоволодінь насправді є спільними кімнатами одного житлового будинку. Ринкова вартість єдиного будинку загальною площею 83,7 кв.м, що розташований на території садиб № 119 та 121 по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську визначена у розмірі 643657 грн. 00 коп. Ринкову вартість домоволодіння , розташованого по вул.. 8-го Березня, 119 визначено у сумі 190713 грн. 00 коп. ( 643657 : 83,7 х 24,8). Ринкову вартість домоволодіння, розташованого по вул.. 8-го Березня, 121 визначено у сумі 452944 грн. 00 коп. ( 643657 : 83,7 х 58,9). З висновку вбачається, що ринкова вартість окремих обєктів нерухомості не визначалась, а вираховувалась виходячи з вартості квадратних метрів житлової площі єдиного обєкту. (а.с. 145-165)

У будинку №№ 119-121по вул.. 8-го Березня зареєстровані та проживають відповідач ОСОБА_2, її син ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, її дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою квартального комітету № 4 Світловодської міської ради від 22 березня 2016 року. (а.с. 194) Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, і це не спростовується позивачем, що у будинку фактично проживає також чоловік позивачки ОСОБА_7 (а.с. 195)

Відповідач не сплачує ОСОБА_1 матеріальну компенсацію за володіння та користування його часткою у праві спільної часткової власності відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України, рівно як і позивач не бере участі у утриманні майна, що є спільною частковою власністю, як те передбачено ст.360 ЦК України.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 29 грудня 2012 року (№ 2-1818/11; № 2/1121/333/12) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позивачеві відмовлено у виділенні в натурі частин будинків № 119 та 121 по вул. 8-го Березня у м. Світловодську зі спільної часткової власності, так як провести розподіл цих житлових будинків як окремих будинків, а також провести їх розподіл в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників не представляється можливим, що підтверджено Висновком судової будівельно технічної експертизи № 65-12 від 10 жовтня 2012 року. (а.с. 25, 119-137)

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 18 лютого 2014 року ( № 401/4008/13-ц; № 2/401/166/14 ) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі зі спільної часткової власності на житлові будинки №№ 119, 121 і господарські будівлі по вул.. 8-го Березня у м. Світловодську позивачеві у позові було відмовлено, так як ОСОБА_1 просив провести виділ житлових приміщень та господарських споруд у його власність відповідно до його часток не із кожного будинку, як окремого обєкта права власності, а із загальної площі вказаних будинків, розглядаючи його як один обєкт права власності, що не передбачено законом.

Таким чином, вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що виділ в натурі часток ОСОБА_1 зі спільної часткової власності його та ОСОБА_2 у будинках №№ 119 та 121 по вул. 8-го Березня у м. Світловодську неможливий, так як вони є єдиним обєктом нерухомості. Зазначена обставина в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Ч. 3 ст. 364 ЦК України передбачено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Як видно, положеннями ст.. 364 ЦК України регулюються випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно.

Саме такі вимоги і заявлені позивачем.

Однак при вирішенні спору слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, є необхідність встановлювати наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Судом встановлено, що відповідач не згодна на стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації за належні останньому частки в спільній частковій власності на будинки (будинок) та набуття таким чином права власності на все нерухоме майно одноосібно.

Свої заперечення вона ґрунтує на тому, що не має матеріальної можливості виплатити ОСОБА_1 вартість його часток у праві спільної часткової власності, так як вона не працює, не є субєктом підприємницької діяльності та не отримує ніяких доходів, має на утриманні неповнолітню дитину, яка зареєстрована та проживає у цьому будинку, іншого нерухомого майна та житла у її власності немає, що вона підтверджує відповідними документами. (а.с.191, 193, 194, 196-197, 198)

З положень ч. 2 ст. 364 ЦК України , якою обґрунтовує свої вимоги позивач, не випливає обовязок співвласника сплатити грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості частки іншого співвласника, який бажає виділу.

У той же час, відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян, а ч. 3 цієї ж статті гарантуються рівні умови здійснення своїх прав усім власникам.

Стягнення грошової компенсації за частки позивача, який бажає виділу, з відповідача, яка сплатити таку компенсацію неспроможна, та визнання за останньою усупереч її волі права власності на частку позивача, є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим.

Здійснення права власності полягає не лише у реалізації власником права розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки обраний ним спосіб захисту права власності становитиме надмірний тягар для іншого співвласника та очікувано призведе до порушення прав власника ОСОБА_2, що є неможливим в силу дії рівності прав усіх співвласників.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 13 січня 2016 року у цивільній справі № 6-2925 цс 15.

З підстав ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2763 грн. 99 коп., що становило 1% від ціни позову. (а.с. 1) Оскільки під час судового розгляду позивач зменшив розмір позовних вимог до 274150 грн. 25 коп., з підстав п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» зайво сплачені кошти у сумі 22 грн. 48 коп. підлягають поверненню ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 16, 317, 319, 321, 356, 358, 364 ЦК України, ст..ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, стягнення компенсації вартості частки майна відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок позивача.

Повернути ОСОБА_1 кошти у сумі 22 грн. 48 коп., зайво сплачені ним в рахунок судового збору 01 грудня 2015 року за квитанцією № 105 (Рахунок отримувача 0012, Код отримувача 37918126, Код банку отримувача - 823016, Отримувач коштів - Світловодське УК у м. Світловодськ/ 22030001, загальна сума, що була сплачена за квитанцією - 2763 грн. 99 коп.)

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя підпис

Згідно:

Суддя Н.Л.Волошина