УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., НагорнякаВ.А., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на дитину,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який у процесі розгляду справи уточнила, та остаточно просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на дитину в розмірі ј частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття сина.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що сторони з 2009 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 зазначала, що з серпня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, у той час як дитина залишилася проживати з нею.

Посилаючись на те, що відповідач не надавав жодної фінансової підтримки на утримання сина та на її прохання про надання такої матеріальної допомоги не відповідав, позовні вимоги просила задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на сина - ОСОБА_7, щомісяця в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 180 СК Українипередбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували положення ст. ст. 180-182 СК України, врахували стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, а також ту обставину, що дитина залишилася проживати з позивачкою, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на сина ОСОБА_6 у визначеному судом розмірі, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Г.В.Юровська