Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман-страхування», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 14 листопада 2014 року ОСОБА_4, яка керувала належним їй автомобілем «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Конєва, 8 в м. Києві допустила зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz CLS350, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5 та на праві власності належитьОСОБА_3 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали технічні пошкодження, а позивачу завдано майнової шкоди, яка згідно з рахунком-фактурою публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» складає 136893,55 грн.

Позивач, уточнивши позовні вимоги в зв'язку із сплатою приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Рітейл Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Рітейл Страхування») ОСОБА_3 страхового відшкодування в розмірі 25414,47 грн., просила суд стягнути з відповідача на її користь різницю між розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 11479,08 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 02 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року, позов задоволено частково. В задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд погодився із висновком місцевого суду про те, що оскільки позивачем звіт ПрАТ «СК «Рітейл Страхування» про вартість відновлювального ремонту її автомобіля в розмірі 25542,18 грн. не оскаржувався, тому він є узгодженим, проте розмір матеріальної шкоди - 111479,08 грн. позивач не довела належними та допустимими доказами. Крім того, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач внаслідок ушкодження її автомобіля, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Проте погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням установленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду було зумовлено поважними причинами.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля Mercedes-Benz CLS350, державний номерний знак НОМЕР_2. Також, згідно технічного паспорту на автомобіль, право користування даним транспортним засобом має ОСОБА_5

14 листопада 2014 року в м. Києві по вул. Конєва, 8, відбулася ДТП за участі автомобіля Mercedes-Benz CLS350, під керуванням ОСОБА_5, та автомобіля «Toyotа», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована ПрАТ «СК «Рітейл Страхування», назву якого змінено на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман-страхування» (далі - ПрАТ «СК «Талісман-страхування»), відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 квітня 2014 року № 9704203. Ліміт відповідальності - 50000 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 03 квітня 2015 року ПрАТ «СК «Талісман-страхування» виплатило страхове відшкодування ОСОБА_3 в розмірі 25542,18 грн.

Відповіднодо звіту товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс-Україна» (дослідження проведено на замовлення страховика) вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz CLS350 з урахуванням зносу, пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах станом на момент завершення виконання даної експертизи становить 29336,23 грн.

Разом з тим, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що, згідно рахунку-фактури від 02 березня 2015 року, наданого публічним акціонерним товаристваом «Українська автомобільна корпорація» вартість робіт з відновлення автомобіля Mercedes-Benz CLS350 становить 136 893,55 грн.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортноїпригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-691цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Таким чином, розмір фактичної виплати страховика на користь потерпілого не завжди співпадає з розміром страхової суми, тобто граничним лімітом виплати страховика, оскільки страхове відшкодування виплачується згідно з вимогами закону та умовами договору, якими визначено не лише ліміт виплати, а й той розмір страхової суми, яку страховик має сплатити.

Крім того, уп. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Проте, вирішуючи спір, апеляційний суд всупереч вимогам статей 212 - 214, 315 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, доводів позивача про розмір завданої йому матеріальної шкоди належним чином не перевірив та не надав їм належної правової оцінки, не врахував, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої винною особою шкоди потерпілому сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні вказаних правових вимог.

Враховуючи, що вимоги про відшкодування моральної шкоди пов'язані із вірним вирішенням позову в частині відшкодування матеріальних збитків, судове рішення в цій частині не може залишатися без змін.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська