АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріЛознян О.С.
за участю: представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року у вказаній справі забезпечено позов шляхом зупинення виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики у розмірі 1 532 234, 24 грн. /а.с. 89/

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_5 - представник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не враховано ч. 3 ст. 151 ЦПК України про те, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки, після забезпечення позову в той же день ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, визнавши вимоги необґрунтованими. Також зазначив, що забезпечення позову у вигляді зупинення виконавчого провадження суперечить положенням ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки таким правом наділений державний виконавець, а суд першої інстанції може лише зупиняти стягнення на підставі виконавчого документа. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні заяви, на підставі наступного.

№ справи 753/6024/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/ 4319/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що у провадженні суду першої інстанції знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору позики від 16.06.2013р., укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, недійсним.

За клопотанням представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження № 46342108 щодо звернення стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики від 19.06.2013р. в сумі 1 532 234,24 грн., яке перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, до набрання законної сили рішення по даній справі, судом першої інстанції зупинено виконавче провадження.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, а забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 151 ЦПК України про те, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову та ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову.

Так, забезпечуючи позов у вказаній справі, суд першої інстанції не мотивував яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим рішення суду, постановлене в той самий день про відмову у задоволенні позовних вимог, формально пославшись на ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Таким чином, судом першої інстанції порушено принципи та суть забезпечення позову у справі.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідна заява про забезпечення позову зі сплатою судового збору відсутня, представником позивача заявлено усне клопотання про забезпечення позову на підставі того, що здійснюються виконавчі дії щодо примусового стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса. Разом з тим, доказів оскарження виконавчого напису нотаріуса, представником позивача не надано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи викладене, колегія суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року -задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року - скасувати, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження №46342108 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 боргу за договором позики у розмірі 1 532 234, 24 грн..

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: