Провадження № 22-ц/780/2187/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 22 30.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Березовенко Р.В.,Таргоній Д.О.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Узин - Агроінвест» про стягнення боргу,-

встановила:

у грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеним позовом про стягнення боргу за договорами про оренду землі.

Просив стягнути з ТОВ «Узин - Агроінвест» борг за недоплату невиконання умов укладених договорів від 19.09.2006 року та 01.04.2013 року в сумі 65692,86 грн.

15.01.2016 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження по даній справі (а.с.70).

25.01.2016 року ТОВ «Узин - Агроінвест» подало клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи його тим, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області вже розглядалась аналогічна позовна заява ОСОБА_2 до ТОВ «Узин - Агроінвест» про стягнення боргу за договором оренди земельної ділянки. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2015 року в задоволенні позову було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31.03.2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області залишено без змін.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року клопотання представника відповідача було задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Узин - Агроінвест» про стягнення боргу було закрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що у вищезазначеному позові з'явилися нові обставини, які захищають його повністю та які не були використані в позові по справі №357/17682/14-ц від 11 лютого 2015 року.

Також, судом першої інстанції не було доведено, що позови в судових справах мають аналогічність, дані заяви є різні за змістом, також вони мають обставини, які не використовувалися в позовній заяві від 06.12.2014 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем як за даною позовною заявою, так і за позовною заявою від 06.12.2014 року пред'явлені вимоги до ТОВ «Узин-Агроінвест» про стягнення недоплат за договорами оренди землі від 19.09.2006 року та від 01.04.2013 року за період з 2006 по 2014 рік, що також вбачається із доданих розрахунків.

Зміст правових вимог, посилання на матеріальний закон та обраний позивачем спосіб захисту свого права за цими позовними заявами є однаковими.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням суду про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили, спір між тими самими сторонами та про той самий предмет і з тих самих підстав було вирішено, суд дійшов висновку, що заявлене представником відповідача клопотання підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно роз'яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підстави позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм процесуального права при його постановленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

Оскільки ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити ухвалу суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України колегія суддів,-

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді