Справа № 369/6096/14-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/1719/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 24.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

встановила:

У червні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 08 червня 2007 року № 39.29-50/790к, просив стягнути солідарно з позичальника та ОСОБА_2 як поручителя 329591,03 доларів США заборгованості за вказаним договором.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 316791,30 доларів США, що еквівалентно 3163572 грн. 96 коп., заборгованості за кредитним договором від 08 червня 2007 року № 39.29-50/790к.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2014 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про стягнення пені, в цій частині справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по пені за кредитним договором від 20 лютого 2008 року у сумі 385733 грн. 36 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року скасовано рішення Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2015 року з тих підстав, що у мотивувальній частині рішення не наведено розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, що з»явились, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, обговоривши доводи апеляційної скарги з цього приводу, дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судами встановлено, що 08 червня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 39.29-50/793к, згідно з умовами якого банк надав останній кредит у розмірі 210 тис. доларів США, а відповідачка зобов'язалася повернути його у строк до 08 червня 2017 року та сплатити проценти за його користування у розмірі 12,5 % річних.

Із метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 08 червня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 39.29-50/384п, за умовами якого останній взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеним кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01 березня 2014 року виникла загальна заборгованість у розмірі 329 591,09 доларів США, що еквівалентно З 291 394 грн. 86 коп., із яких: 203 666,59 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 87298,18 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом та, 28434,12 доларів США пеня за несвоєчасне повернення кредиту та 10 192,14 доларів США пеня за несвоєчасне повернення відсотків, яку позивач просив стягнути на свою користь.

14 лютого 2014 року у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Укрсоцбанк» надіслали на адресу позичальника та поручителя ОСОБА_2 письмові вимоги про дострокове повернення кредиту та процентів (а. с. 24-27, 71-76, ) отже, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 6.2 договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.п. 2.1.1-2.1.3 цього договору.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується самим ОСОБА_2, що вимогу банку про дострокове повернення кредиту та процентів останній отримав 20 лютого 2014 року, а з позовом банк звернувся про солідарне стягнення кредитної заборгованості 19 червня 2014 року, про що свідчить поштовий штемпель на конверт тобто в межах шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З огляду на зазначене висновки суду про солідарне стягнення з відповідачів пені відповідають вимогам закону.

Також ґрунтуються на вимогах ст.ст. 258,267 ЦК України висновки суду про необхідність стягнення пені лише в межах річного строку позовної давності, оскільки представник відповідача зробив у суді першої інстанції відповідну заяву ( а.с.65-67) та про відсутність доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення розміру неустойки.

Разом з тим, стягуючи з відповідачів пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 18733 доларів США , що за курсом НБУ становило 187072 грн. та пеню за несвоєчасне погашення та відсотків за договором кредиту у розмірі 7093 доларів США, що становило 70 838 грн., суд першої інстанції не зазначив конкретний період часу стягнення пені, не навів розрахунок вказаних сум пені за прострочення платежів, та стягнувши пенію в іноземній валюті не врахував, що пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України гривні.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на викладене, рішення суду в частині стягнення пені підлягає скасуванню пені як таке, що ухвалене з порушенням положень ст. 258 ЦК України з ухваленням в цій частині нового рішення з огляду на таке.

Відповідно до положень п.4.2. кредитного договору від 8 червня 2007 року, у разі прострочення позичальником терміну сплати комісії за дострокове погашення кредиту, строків сплати процентів та повернення кредиту , позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

За змістом ст. ст. 3, 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то з огляду на зазначене пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до положень ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вказаним позовом 23 червня 2014 року.

Представник відповідача по справі подав до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.64-67).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові згідно з вимогами, передбаченими ч.4 ст. 267 ЦК України.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості пені обрахований за період з липня 2007 року по 28 лютого 2014 року, розрахунок містить врахування подвоєної облікової ставки НБУ у конкретний період ( а.с.21-23), однак, оскільки стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня за прострочення платежів по сплаті кредиту та процентів за один рік, що передував звернення позивача до суду, тобто за період з 23 червня 2013 року по 28 лютого 2014 року, вимоги про стягнення пені за інший період задоволенню не підлягають.

Відповідно до розрахунку позивача в період з 23 червня 2013 року по 28 лютого 2014 року, з урахуванням подвоєної облікової ставки НБУ розмір пені за прострочення платежів по кредиту та процентам становить 271806 грн. 06 коп., зокрема: пеня за несвоєчасне погашення кредиту: (50620,91+146891,02) 197511,93 грн. та пеня за несвоєчасне погашення відсотків:(7488,20+8540,81+1135,41+7116,61+8139,77+9201,17+8023,98+9116,12+9959,92+5572,14) 74294,13 грн., тому саме ця сума і повинна бути стягнута з відповідачів солідарно.

Матеріали справи не містять інших розрахунків розміру пені, що підлягає стягненню за прострочення платежів по кредиту та процентам, тому доводи апеляційної скарги про неправильність розрахунку пені колегія суддів вважає безпідставними.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2014 року в частині стягнення пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 0932201, МФО 322012) заборгованість по пені за кредитним договором №0 від 20 лютого 2008 року за період з 23 червня 2013 року по 28 лютого 2014 року у сумі 271806 грн. 06 коп., що складається з заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 197511 грн. 93 коп. та пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 74294 грн. 13 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :