ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1210/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Набудович І.О.

за участю секретаря Петрик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Іноземної Компанії «ДАКС БІЛДІНГ ДСС ЛТД» до ОСОБА_4 (ОСОБА_4), Іноземної компанії ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО LVV, третя особа: Дочірнє підприємство «Стак ЛВВ» про визнання дій фіктивними та визнання припиненим права власності

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач Іноземна Компанія «ДАКС БІЛДІНГ ДСС ЛТД» (DAX BUILDING DSS LTD) звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 (ОСОБА_4), Іноземної компанії Фонд Адміністративне Бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) третя особа: ДП «СТАК ЛВВ» про визнання дій фіктивними та визнання права власності припиненим. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником нерухомого майна а саме: адміністративно-виробничого комплексу загальною площею 5500 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; квартири АДРЕСА_1; паркомісця АДРЕСА_3 та паркомісця АДРЕСА_4. Вказане майно було придбано позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2012р., укладеного із відповідачем ОСОБА_4, посвідченого нотаріусом на Сейшельских островах. Намагаючись зареєструвати за собою право власності на придбане нерухоме майно на території України, позивачу стало відомо, що це майно зареєстровано за відповідачем Іноземною компанією Фонд Адміністративне Бюро ЛВВ. Позивач вважає, що відповідач набув право власності на нерухоме майно внаслідок фіктивної діяльності на території України, а тому просить суд визнати діяльність Іноземної компанії Фонд Адміністративне Бюро ЛВВ на території України фіктивною та визнати припиненим право власності відповідача на нерухоме майно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Відповідач ОСОБА_4 (ОСОБА_4) в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглядати справу у його відсутність.

Представник Відповідача Іноземної компанії Фонд Адміністративне Бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) та третьої особи ДП «Стак ЛВВ» проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що Фонд є законним власником придбаної ним нерухомості та інших активів, а правочин, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 є нікчемним, оскільки засвідчений нотаріусом на Сейшельських островах, а в України нотаріально не засвідчений. В обгрунтування своїх заперечень зазначили, що фонд за законодавством Королівства Нідерландів є юридичною особою - інвестиційним фондом, наділеним певними правами, в тому числі укладати угоди від свого імені, але в інтересах, за рахунок і на ризик інвесторів, що є його основною діяльністю. З моменту реєстрації відповідача Фонд Адміністративне Бюро "LVV" 27.09.2011р. на даний час його власником є юридична особа Британських Віргінських островів - Найджелт Брос Холдинг ЛТД (NygeltBrosHolding LTD). Протягом 2012-2013 років Фонд придбав на території України значну кількість нерухомого майна, цінні папери та інші активи. Правочини по по придбанню Фондом об'єктів нерухомості були здійснені відповідно до вимог законодавства України, укладені у письмовій формі, з нотаріальним посвідченням, внесенням в реєстр правочинів та державною реєстрацією. Право власності Фонду на придбану нерухомість після укладання договорів купівлі-продажу було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з реєстру. Всі розрахунки були здійснені шляхом безготівкового розрахунку з інвестиційного рахунку Фонду на рахунок продавців, що підтверджується банківськими виписками. Для здійснення нерезидентом України господарської діяльності в Україні Фондом було зареєстровано дочірнє підприємство - ДП «Стак ЛВВ» з метою обслуговування придбаних Фондом активів, що відповідає законодавству України. У листопаді-грудні 2013 року між Фондом та ДП «Стак ЛВВ» були укладені договори управління нерухомим майном, які були нотаріально посвідчені та зареєстровані у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, Фонд належним чином представлений в Україні дочірнім підприємством, яке є законно оформленим управителем його майна.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про міжнародне приватне право» підприємницька та інша діяльність іноземних юридичних осіб в Україні регулюється законодавством України щодо юридичних осіб України, якщо інше не встановлено законом.

Частина 2 статті 129 Господарського кодексу України визначає, що іноземні юридичні особи при здійсненні господарської діяльності в Україні мають такий самий статус, як і юридичні особи України, з особливостями, передбаченими цим Кодексом, іншими законами, а також міжнародними договорами, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Стаття 26 Конституції України визначає, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 82 Земельного кодексу України іноземні юридичні особи можуть набувати право власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення:

а) у межах населених пунктів у разі придбання об'єктів нерухомого майна та для спорудження об'єктів, пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності в Україні;

б) за межами населених пунктів у разі придбання об'єктів нерухомого майна.

Згідно листа Міндоходів України від 05.08.2013 №14101/7/99-99-18-05-01-17 «Про облік іноземних компаній як платників податків» купівля нерухомості, її обслуговування та утримання в належному стані передбачає перебування на території України представництва чи представника нерезидента, наділеного правами діяти від імені та в інтересах щодо такої нерухомості, як то укладення на користь нерезидента договорів купівлі-продажу та/або отримання у власність, чи оренду землі, сплати коштів за поточне утримання нерухомості у належному стані (комунальні платежі, охорона, ремонт тощо), а також внесення до бюджету плати за землю або орендної плати щодо земельних ділянок, на яких розташовані такі об'єкти нерухомого майна.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач Фонд Адміністративне Бюро "ЛВВ", зареєстрований 27.09.2011 року у Королівстві Нідерландах та мав юридичну адресу: 1185VB, м. Амстельвеен, Др. Віллем Дреесвег, 2, офіс 91В. На даний час юридична адреса Фонду - Угорщина, 4800 Вашарошнамень, вул. Спорт 3. Власником Фонду є юридична особа Британських Віргінських островів - Найджелт Брос Холдинг ЛТД (NygeltBrosHolding LTD).

У період з 23.03.2012 року по 08.05.2014 року бенефіціаром власника Фонду була фізична особа - ОСОБА_6, а з 12.05.2014 р. - фізична особа ОСОБА_7

Як вбачається, за законодавством Королівства Нідерландів відповідач Іноземна компанія Фонд Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) є юридичною особою - інвестиційним фондом, наділеним певними правами, в тому числі укладати угоди від свого імені, але в інтересах, за рахунок і на ризик інвесторів, що є його основною діяльністю.

Безпосереднє управління Фондом на час придбання спірного майна здійснювала компанія MoladeTtustManagement B.V. (Моладе Траст Менеджмент Б.В., реєстраційний номер 800051701, адреса: Dr. WillemDreesweg 2, 1185 VB, Amstelveen), яка є ліцензованою юридичною особою (Трасті) та діє на підставі Договору на управління з Фондом та установчих документів Фонду.

У 2014 році компанія Моладе Траст Менеджмент Б.В. була відсторонена від управління відповідачем Фонд Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) і управління діяльністю відповідача здійснюється фізичною особою ОСОБА_9.

Як вбачається з матеріалів справи (т.1, а.с. 68-73, 172-244, т.2, а.с. 1-116) відповідачем Фондом Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) на протязі 2012-2013 років було придбано наступне майно:

- Земельна ділянка, площею 0,2049 га, що розташована на території АДРЕСА_5 кадастровий номер НОМЕР_1 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.09.2013 за № 798 (а.с. ;

- Земельна ділянка, площею 0,2223 га, що розташована на території АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_2 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2013 за № 1764;

- Земельна ділянка, площею 0,2223 га, що розташована на території АДРЕСА_6 кадастровий номер НОМЕР_3 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2013 за № 1774;

- Земельна ділянка, площею 0,2097 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, с. Підгірці, кадастровий номер НОМЕР_4 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.06.2013 за № 1769;

- Житловий будинок, загальною площею 440,80 кв.м., що розташований: АДРЕСА_7 - на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2012 за № 2326;

- Земельна ділянка, площею 0,1250 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_5 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2327;

- Земельну ділянку, площею 0,2384 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_6 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2328;

- Земельна ділянка, площею 0,2229 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_7 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2330;

- Земельна ділянка, площею 0,2286 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_8 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2334;

- Земельна ділянка, площею 0,2286 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_9 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2332;

- Земельна ділянка, площею 0,2286 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_10 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2331;

- Земельна ділянка, площею 0,2485 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_11 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2333;

- Земельна ділянка, площею 0,2485 га, що розташована: Донецька область, Волноваський район, с. Доля, кадастровий номер НОМЕР_12 - на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2012 за № 2329;

- Земельна ділянка, площею 0,7473 га, що розташована: АДРЕСА_8, кадастровий номер НОМЕР_13 - на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.12.2012 за № 2366;

- Земельна ділянка, площею 0,2500 га, що розташована на території АДРЕСА_8, кадастровий номер НОМЕР_14 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2012 за № 679;

- Земельна ділянка, площею 0,3700 га, що розташована на території АДРЕСА_8, кадастровий номер НОМЕР_15 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2012 за № 675;

- Земельна ділянка, площею 1,2500 га, що розташована на території АДРЕСА_8, кадастровий номер НОМЕР_16 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2012 за № 680;

- Житловий будинок загальною площею 1299,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_9 - на підставі Договір купівлі-продажу житлового будинку від 21.09.2012 року за № 1511;

- Земельна ділянка, площею 0,8610 га, що розташований: АДРЕСА_9, кадастровий номер НОМЕР_17 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.09.2012 за № 1514;

- Земельна ділянка, площею 0,1000 га, що розташований: АДРЕСА_10, кадастровий номер НОМЕР_18 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2012 за № 2367;

- Земельна ділянка, площею 0,5000 га, що розташована на території Підгірцівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, с. Підгірці, кадастровий номер НОМЕР_19 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.09.2012 за № 1508;

- Земельна ділянка, площею 0,2000 га, що розташована на території АДРЕСА_8, кадастровий номер НОМЕР_20 - на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.05.2012 за № 882;

- Житловий будинок загальною площею 528,70 кв.м., що розташований: АДРЕСА_10 - на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.2012 за № 2335;

- квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, придбано на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козаренко О.С. за № 936, на час продажу квартира належала ОСОБА_11;

- паркомісце АДРЕСА_3 - на підставі договору міни від 26.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. за № 782. На час укладання договору міни паркомісце належало ТОВ «Компанія з управління активами «ЮДП ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» (податковий номер 34981382);

- паркомісце АДРЕСА_4 - на підставі договору міни від 26.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховською І.В. за № 784. На час укладання договору міни паркомісце належало ТОВ «Компанія з управління активами «ЮДП ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ» (податковий номер 34981382).

З досліджених в судовому засіданні договорів купівлі-продажу, на підставі яких були придбані зазначені об'єкти нерухомості, вбачається, що вони укладені в письмовій формі, посвідченні та зареєстровані приватними нотаріусами, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Розрахунки із продавцями нерухомості за вищезазначеними договорами, а також всі необхідні обов'язкові платежі, відповідачем було сплачено відповідно до умов, визначених у договорах у безготівковій формі з інвестиційних рахунків Фонду на рахунки продавців, що підтверджується відповідними банківськими виписками по інвестиційним рахункам відповідача, які були відкриті у ПАТ «Банк Ринокві Технології» та ПАТ «Фінанс Банк» (а.с. 117-131).

Також, в судовому засіданні встановлено, що від імені Іноземної компанії Фонд Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) договори купівлі-продажу укладалися уповноваженими представниками, які діяли на підставі довіреностей, виданих та підписаних ОСОБА_14, що були апостилізованими та перекладеними на українську мову з нотаріальним посвідченням перекладу, а саме: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17

На підставі зазначених договорів Відповідач - Фонд Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) є власником нерухомого майна (земельних ділянок, квартир, будинків та паркомісць), зокрема, і спірного нерухомого майна, за винятком адміністративно-виробничого комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з копіями протоколів Зборів членів Ради Фонду Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) рішення щодо придбання нерухомого майна відповідачем приймалися ОСОБА_14.

Для здійснення нерезидентом України господарської діяльності в Україні з метою обслуговування придбаних активів Фондом Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) було зареєстровано дочірнє підприємство - ДП «Стак ЛВВ», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Артема, 60, кімната 612, зареєстроване у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», перебуває на обліку у ДПI у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, що підтверджується копією витягу з ЄДР та копією Статуту ДП «СТАК ЛВВ». Основною діяльністю дочірнього підприємства є управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (основний); надання інших допоміжних комерційних послуг (т.1, а.с. 78-93).

За період з листопада по грудень 2013 року між Фондом та ДП «Стак ЛВВ» були укладені договори управління нерухомим майном, нотаріально посвідчені та зареєстровані у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с. 94-171).

Крім того, представником ДП «Стак ЛВВ» було надано суду копї протоколів Зборів членів Ради Фонду щодо придбання на території України нерухомого майна та витяги з Торгівельного реєстру, з нотаріально завіреним перекладом на українську мову (т. 2, а.с. 165-245, т.3, а.с. 1-125

Отже, з вищевикладеного вбачається, що відповідач Фонд Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) через уповноважених представників, придбав на території України нерухоме майно, утримання та обслуговування якого здійснюється ДП «Стак ЛВВ».

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, встановлений частиною 2 цієї статті.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив суд визнати фіктивною діяльність відповідача - Іноземної компанії Фонд Адміністративне бюро ЛВВ на території України та визнати припиненим право власності відповідача на нерухоме майно.

На підтвердження заявлених позовних вимог представником позивача надано копію договору купівлі продажу нерухомого майна від 02.03.2012 року, укладеного в м. Вікторія, Сейшельські острови між Іноземною компанією «ДАКС БІЛДІНГ ДСС ЛТД» (DAX BUILDING DSS LTD) (Покупець) та ОСОБА_4 (ОСОБА_4) (Продавець), з якого вбачається, що продавець продав, а покупець купив адміністративно-виробничий комплекс, загальною площею 5500 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_1; паркомісце АДРЕСА_3 та паркомісце АДРЕСА_4 (а.с. 8-12).

Згідно вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі та реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 234 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, є фіктивним. Фіктивний правочин визнається судом недійним.

Стаття 235 ЦК України визначає, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року зазначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК (435-15)) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК ( 435-15 ) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, незалежно від того, в якій формі він вчинений, у тому числі у разі його реєстрації. У зв'язку з цим позивач, який звертається із вимогою про визнання правочину фіктивним, має довести відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Також для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. Ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину.

В постанові від 21.01.2015 року за № 6-197 цс14, прийнятої за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, Верховний Суд України зробив висновок, щодо застосування ст. 234 ЦК України та зазначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Таким чином, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач Фонд Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV) укладав правочини щодо нерухомого майна на території України через уповноважених представників, і під час придбання нерухомого майна діяв від свого імені, однак за рахунок та в інтересах своїх інвесторів.

Внаслідок укладених договорів представниками Фонду Адміністративне бюро ЛВВ (STICHTING ADMINISTRATIEKANTOR LVV), до останнього перейшло право власності на об'єкти нерухомого майна, в тому числі й на спірне нерухоме майно (крім адміністративного-виробничого комплексу), відомості про що було внесено у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача посилався на те, що відповідач набув право власності на нерухоме майно внаслідок фіктивної діяльності на території України.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Разом з тим, позивач, будучи наділений правом подання доказів, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорювані правочини є фіктивними та укладеними без мети встановлення правових наслідків. Позивачем не доведено також, що саме діям обох сторін оспорюваних правочинів властива ознака фіктивності (що обидві сторони діяли лише для вигляду). В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо відсутності у сторін наміру створити правові наслідки укладених правочинів, які обумовлювалися цими правочинами.

Позивач не вказав, що отримання доказів було неможливим, або у нього виникли складнощі в поданні цих доказів, не переконав суд у своїй правоті та не довів обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх позовниї вимог.

Докази, надані позивачем на підтвердження того, що він є власником спірного нерухомого майна у вигляді договору купівлі-продажу від 02.03.2012 р., суд вважає неналежними в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України.

З огляду на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не грунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 16, 203, 215, 334, 335 ЦК України, Закону України «Про міжнародне приватне право», суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Іноземної Компанії «ДАКС БІЛДІНГ ДСС ЛТД» до ОСОБА_4 (ОСОБА_4), Іноземної компанії ФОНД АДМІНІСТРАТИВНЕ БЮРО LVV, третя особа: Дочірнє підприємство «Стак ЛВВ» про визнання дій фіктивними та визнання припиненим права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя І.О. Набудович