У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Карпенко С.О.,Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики від 31 травня 2011 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач у добровільному порядку умови договору позики не виконує, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 6 971 573,56 грн, з яких 3 954 600 грн основного боргу, 406 937, 56 грн - 3% річних, 2 610 036 грн інфляційних витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 борг розмірі 3 954 600,00 грн., три відсотки річних в розмірі 406 937,56 грн та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 борг з урахуванням індексу інфляції в сумі 2 361 280 грн, 3% річних в сумі 148 181,92 грн та судовий збір в сумі 3 654 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та увалюючи нове, про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що грошове зобов'язання повинно бути виконано відповідачем у валюті зобов'язання у розмірі 1 440 000 грн, оскільки договір позики не містить умов, що позичальник повинен повернути 180 тис. доларів США.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір позики, за умовами якого позичальник (відповідач) отримав від позикодавця (позивач), а позикодавець передав у власність позичальникові гроші в сумі 1 440 000 грн, що на день передачі грошей відповідала еквівалентові суми 180 тис. доларів США за середнім курсом їх продажу комерційними банками міста Києва. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору (а.с. 4).

Пунктом 2 договору передбачено, що договір позики є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01 лютого 2012 року. При цьому, повна сума позики, що підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 180 тис. доларів США за середнім курсом продаж комерційними банками м. Києва (за вибором позикодавця) на день передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України) передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість цього рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд в порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України, не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі 2 509 461,92 грн.

Апеляційний суд, погодившись з висновками суду першої інстанції, дійшов вірного висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору позики.

Проте, дослідивши зміст договору позики, апеляційний суд взяв до уваги положення договору зазначені у пункті 1 та зауважив, що договір позики не містить умов, що позичальник повинен повернути 180 тис. доларів США, а отже поверненню підлягає сума заборгованості 1 440 000 грн, залишивши поза увагою що пунктом 2 договору позики погоджено сторонами, що сума позики, що підлягає поверненню на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 180 тис. доларів США за середнім курсом продаж комерційними банками м. Києва (за вибором позикодавця) на день передачі грошей. Даних щодо визнання цього пункту договору недійсним або внесення сторонами змін до даного пункту, матеріали справи не містять.

Поза увагою суду залишились письмові заперечення представника відповідача (а.с. 65-66) та його додаткові пояснення (а.с. 74-75), зі змісту яких вбачається, що відповідач фактично визнає, що сума позики яка підлягає поверненню має відповідати еквіваленту суми 180 тис. доларів, проте зазначав, що розрахунок заборгованості повинен бути обчислений станом на день остаточного розрахунку, встановленого договором, тобто 01 лютого 2012 року.

Оскільки апеляційний суд не звернув належної уваги на вказані обставини, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановив в повному обсязі обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук