АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 665/1668/15-ц Головуючий в І інстанції: Томашевський В.А.
Номер провадження №22-ц/791/1031/2016 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року березня місяця 29 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

секретар: Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до приватного підприємства "Органік Сістемс" про поновлення строку звернення до суду, визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2015 року ОСОБА_2, діюча в інтересах позивачів Н.Р., ОСОБА_4, ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом до ПП "Органік Сістемс", в якому просила: поновити строк на оскарження наказу керівника ПП "Органік Сістемс" №118-к від 21.07.2015 року про звільнення позивачів на підставі п.8 ст.40 КЗпП України; визнати незаконними та скасувати вказаний вище наказ ПП "Органік Сістемс" від 21.07.2015 року; поновити позивачів на роботі на займаних ними до звільнення посадах в ПП "Органік Сістемс" з 21.07.2015 року. Після збільшення та уточнення позовних вимог, позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, зокрема на користь ОСОБА_5 66958,03грн., на користь ОСОБА_4 11794,68грн., на користь ОСОБА_3 16371,72грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі працювали у відповідача: ОСОБА_3 з 24.02.2015 року по строковому трудовому договору - помічником майстра, ОСОБА_5 з 17.03.2014 року - помічником майстра, а з 02.03.2015 року - майстром та ОСОБА_4 - оператором полів зрошення та фільтрації. Наказом №118-к від 21.07.2015 року позивачі звільнені з займаних посад на підставі п.8 ст.40 КЗпП України - за вчинення розкрадання майна відповідача. Вважають своє звільнення незаконним, оскільки їхня вина судовим рішенням не встановлена, що виключає звільнення з такої підстави. Вважають, що місячний строк звернення до суду пропущено ними з поважної причини і підлягає поновленню, оскільки вони є юридично необізнаними, не знали норм трудового законодавства щодо строків подачі позовної заяви до суду, не знали також, що умовою звільнення з роботи за п.8 ст. 40 КЗпП України є встановлення факту розкрадання майна власника працівником за місцем роботи лише за вироком суду, що набрав законної сили, чи постанови органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу, а також, що ОСОБА_4 у цей час доглядав малолітню дитину та не мав часу для звернення до суду із позовною заявою. Крім того зазначили, що всі вони перебували у шоковому стані у зв'язку з проведенням досудового слідства за фактом крадіжки чужого майна, тому просили поновити строк для звернення до суду. Крім того вказали, що працівник служби безпеки підприємства відповідача змусив їх написати зізнавальні пояснення у вчинені крадіжки мінеральних добрив обманним шляхом, оскільки заявляв, що написання ними пояснень не призведе до негативних наслідків, але їх пояснення були покладені в основу пред'явленого обвинувачення у крадіжці 12 мішків з аміачною селітрою з поля, на якому вони працювали.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 28 січня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено у зв'язку з недоведеністю позивачами поважності причин пропуску строку для звернення до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча в інтересах позивачів Н.Р., ОСОБА_4, ОСОБА_5, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачів в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначила, що суд не врахував, що вина позивачів за ч.2 ст.185 КК України не підтверджена судовим рішенням, а ОСОБА_5 про підозру взагалі ніхто не повідомляв. Також вказала, що суд не врахував, що порушення місячного строку звернення до суду з позовом відбулось з поважних причин: зокрема, через шоковий стан позивачів у зв?язку з ситуацією, яка склалась; відсутністю матеріальної можливості своєчасно звернутись за правовою допомогою через звільнення. Також вказала, що з усіх трьох наказів про звільнення чітко вбачається підпис про ознайомлення, але чий не відомо, оскільки біля підпису відсутні прізвища та ініціали особи, яка його здійснила. Вважає, що, встановивши незаконність звільнення, суд неприпустимо відмовив в позові через звернення до суду не в місячний строк а в двомісячний з моменту звільнення. Також вказала, що суд неправомірно не прийняв до уваги доводи позивачів, що ніякого товариського суду відносно них не відбувалось, його рішення вони не бачили, а працівники служби безпеки підприємства змусили підписати чисті аркуші паперу. Крім того вказала, що посилання суду на те, що факт повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні прокурору не свідчить про виправдання позивачів суперечить нормам ст.62 Конституції України про невинуватість кожного, доки його вина не буде доведена вироком суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до копій трудових книжок ОСОБА_4 був прийнятий на роботу ПП ?Органік Системс? з 27.04.2015 року на посаду оператора полів зрощування та фільтрації за строковим трудовим договором (а.с.22); ОСОБА_3 - на посаду помічника майстра з 24.02.2015 року (а.с.27); ОСОБА_5 - на посаду помічника майстра з 17.03.2014 року, а з 02.03.2015 року переведений на посаду майстра (а.с.31).

Трьома окремими наказами (розпорядженнями) керівника підприємства ПП ?Органік Системс? №118-к від 21.07.2015 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звільнені з роботи на підставі п.8 ст.40 КЗпП України (вчинення за місцем роботи розкрадання майна власника); підстава - протокол зборів трудового колективу. Зазначені вище трудові книжки позивачів також мають відповідні записи про звільнення. З наказом про звільнення кожний був ознайомлений під розпис того ж дня (а.с.58, 59, 60).

Сторони не заперечують, при апеляційному розгляді справи представники сторін це підтвердили, що позивачі отримали 21.07.2015 року свої трудові книжки згідно наказу №118-к від 21.07.2015 року; це також підтверджується витягом з журналом обліку руху трудових книжок (а.с.55-57).

Згідно протоколу №1/07 товариського суду Каланчацького відділення ПП ?Органік Сістемс? товариський суд підприємства 21.07.2015 року розглянув лист директора з виробництва від 20.07.2015 року щодо встановленого факту крадіжки мінеральних добрив, на засіданні суду були безпосередньо заслухані працівники підприємства ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які визнали свою провину у крадіжці аміачної селітри, що зафіксовано у протоколі суду, після чого з урахуванням наданих документів та пояснень товариський суд вважав факт крадіжки матеріальних цінностей документально підтвердженим, доказаним, в тому числі і на показах самих працівників ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Згідно ст.51 КупАП, їм оголошено громадський осуд та вирішено рекомендувати директору з виробництва ПП ?Органік Сістемс? розірвати трудовий договір з даними працівниками (а.с.75-79).

Відповідно до висновку по факту крадіжки 11.07.2015 року майна підприємства, складеного інспектором відділу безпеки ПП ?Органік Сістемс?, погодженого та затвердженого 21.07.2015 року керівництвом підприємства, який є управлінським інформативним рішенням та передував розгляду даного питання товариським судом на підприємстві, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 попередньо отримали для підживлення рослин мінеральним добривом 31 мішок аміачної селітри, із яких 12 мішків за попередньою змовою між собою викрали з площі орендованого підприємством поля, продали їх встановленій особі - фермеру за 4000 гривень, в результаті подальшого розслідування даного факту в особистих речах ОСОБА_3 виявлені 12 пломб від мішків з проданої аміачної селітри, крім того у ОСОБА_5 вилучені 4000 гривень, виручені від продажі викраденого майна. Надалі, викрадені 12 мішків селітри були виявлені працівниками міліції у встановленої особи фермера та повернуті власнику (а.с.91-92).

Згідно з ухвалою Каланчацького районного суду Херсонської області про повернення обвинувального акту прокурору від 14.09.2015р за результатами розгляду обвинувального акту та угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд відмовив в затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченими, а кримінальне провадження повернуто прокурору Каланчацького району Херсонської області для продовження досудового розслідування. Таке рішення суд прийняв з огляду на те, що обвинувачені ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначили, що хоча вони і підписали угоду про примирення , проте вони не визнають себе винними у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення (а.с.15-16).

В силу п.8 ч.1 ст.40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за трудовим договором, укладеним на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Згідно ст.233 КЗпП України у справах про звільнення працівник може звернутись до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов правильного висновку, що товариським судом відділення Каланчацького ПП ?Органік Сістемс?, з порушенням повноважень даних суду, розглянуто справу щодо відповідальності працівників підприємства, а також відповідачем у справі порушений порядок звільнення працівників підприємства, оскільки рішення про їх звільнення з роботи на підставі п.8 ст.40 КЗпП України базується на рішенні товариського суду, який прийняв заходи громадського впливу поза межами компетенції, розглянувши справу не щодо дрібного розкрадання майна, а крадіжки на суму 5400 гривень, тому звільнення працівників підприємства на підставі рішення товариського суду є незаконним. При цьому суд правильно врахував, що роботодавець зобов'язаний довести факт вчинення крадіжки свого майна лише у визначений спосіб на підставі законодавства України, а саме вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення. Проте не довів цього через відсутність вказаних вироку чи постанови. Тому звільнення з роботи позивачів не є законним.

Крім того, відповідає обставинам справи висновок суду, про те, що 22.08.2015 року (через вихідні дня та свята - 25.08.2016р) для позивачів закінчився строк звернення до суду у трудовому спорі щодо визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанцію про те, що зазначені позивачами причини пропуску місячного строку звернення до суду не є поважними, оскільки навіть наявність названих причин не обмежувала кожного із них окремо чи разом, своєчасно звернутись до суду за захистом, на їх думку, порушеного права на працю. Зазначені причини для позивачів не були обмеженням, що пов'язане з тяжкою хворобою чи з їх безпорадним станом, неписьменністю позивачів, їх перебуванням у тривалому відряджені чи виїзді з постійного місця проживання за кордон, не є предметом недосяжності своєчасного отримання юридичних консультацій з питань трудового та процесуального права, а також відсутність протиправних дій іншої сторони у трудовому спорі з метою зашкодити позивачам своєчасному зверненню до суду з позовними вимогами. А тому, є правильний висновок суду, що саме за відсутності таких поважних підстав порушений строк звернення до суду поновленню не підлягає, а в задоволенні позову слід відмовити у зв?язку з порушенням цього строку.

При цьому суд підставно керувався роз'ясненням, наданим в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року: встановлені ст.ст.228,233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного чи тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи і обов'язки сторін.

Отже, суд повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірних висновків про незаконне звільнення позивачів, проте відсутність підстав для задоволення позову через неповажність причин пропуску строку звернення до суду з позовом.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновки суду не спростовують. Посилання заявника на недоведеність у встановленому порядку вини позивачів у скоєнні крадіжки хоч і відповідають обставинамсправи, але не впливають на правильність прийнятого судового рішення та висновку суду про пропуск строку звернення до суду без поважних причин. Посилання на поважність причин пропуску строку звернення до суду (зокрема, через шоковий стан позивачів у зв?язку з порушення кримінального провадження відносно них; відсутністю матеріальної можливості своєчасно звернутись за правовою допомогою через звільнення) також не приймаються до уваги з наведених вище підстав, оскільки вони не є поважними. Посилання на незазначення в наказах про звільнення конкретних прізвищ також слід залишити поза увагою, оскільки факт ознайомлення позивачів з відповідними наказами про своє звільнення та отримання 21.07.2015 року кожним з них своєї трудової книжки ніким не заперечується і про це зазначила представник позивачів при апеляційному розгляді справи. Посилання на відсутність товариського суду також не приймаються до уваги, оскільки, з одного боку, це спростовується матеріалами справи, а з іншого боку, суд і так не брав до уваги рішення товариського суду. Посилання на неправомірний висновок суду про відсутність факту виправдання позивачів також не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки судом визнано незаконність звільнення позивачів на підставі зазначеного рішення товариського суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська