Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2016 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Мельник В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» про визнання права власності на незавершене будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду позивачі мотивували тим, що 21.01.2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» укладено договір № 28 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: Вінницька область місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10. На виконання умов договору ОСОБА_1 сплачено кошти у загальному розмірі 155 850 грн.

17.09.2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» укладено договір № 35 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: Вінницька область місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10. На виконання умов договору ОСОБА_2 сплачено кошти у загальному розмірі 312 953 грн.

Пайовики повністю виконали свої зобовязання за даним договором. Відповідач не виконав належним чином зобовязання, не передав обєкт інвестування жодному з позивачів у визначений договором строк, а саме до початку 2011 року.

Порушення умов договору щодо введення обєкта інвестування в експлуатацію призвело до того, що позивачі не можуть оформити право власності на зазначені у договорах площі. Як наслідок позивачі отримали відмови від Реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Тому, позивачі змушені звертатися до суду з вказаним позовом, просили визнати за ОСОБА_1 право власності на обєкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №35 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 61,7м.кв. за адресою 23000 Вінницька область, місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10. Визнати за ОСОБА_2 право власності на обєкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №40 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 124,5 м. кв. за адресою 23 000 Вінницька область, місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» на їх користь понесені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача по справі Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» ОСОБА_4 позов не визнав, заперечував проти його задоволення, мотивуючи тим, що позивачі відмовилися внести додаткові непередбачені договором кошти на виконання будівельних робіт на прибудинковій території. Обєкт будівництва не введено в експлуатацію.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Реєстраційної служби Барського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_5 у судове засідання надав письмову заяву у якій поклався на думку суду при ухваленні рішення, проти позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

До суду звернулися позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» про визнання права власності на незавершене будівництво.

Ухвалою суду від 06.04.2016 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» визнано мирову угоду згідно якої за вказаними позивача окремо визнано право власності на кожен обєкт незавершеного будівництва, а саме приміщення призначеного для розміщення магазину в підвальному приміщені згідно висновку експерта від 2 березня 2016 року № 53, за адресою 23000, Вінницька області, місто Бар, майдан ОСОБА_3, 10.

Представник відповідача ПАТ «БМП №1» відмовився укласти мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через їх відмову укласти додаткову угоду та сплатити додаткові непередбачені договором кошти на виконання будівельних робіт на прибудинковій території.

21.01.2009 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» ( забудовник) укладено договір № 28 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: Вінницька область місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10. Згідно п. 3.1. Договору вартість 1 кв.м. становить 2480 грн., тобто фактична сума приміщення становить 127 720 грн. На виконання умов договору ОСОБА_1 сплачено кошти у загальному розмірі 155 850 грн., тобто з переплатою 28 138 грн.

17.09.2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» (забудовник) укладено договір № 35 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: Вінницька область місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10. Згідно п. 3.1. Договору вартість 1 кв.м. становить 2480 грн., тобто фактична сума приміщення становить 308 760 грн. за 124,5 кв.м. На виконання умов договору ОСОБА_2 сплачено кошти у загальному розмірі 312 953 грн., тобто з переплатою 4 193 грн.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 53 від 02.03.2016 року загальна площа приміщень № 35 призначених для розміщення магазину ОСОБА_1 розташованих у підвальному поверсі житлового будинку за адресою Вінницька область, м. Бар, майдан ОСОБА_3, 8 (10) становить 61,7 кв.м. Загальна площа приміщень № 40 призначених для розміщення магазину ОСОБА_2 розташованих у підвальному поверсі житлового будинку за адресою: Вінницька область, м. Бар, Майдан ОСОБА_3, 8 (10), становить - 124,5 м2.

Згідно п. 2.1.Договору пайовик передає а товариство приймає пай для подальшого залучення у будівництво обєкту інвестування та відповідно до п. 2.2. Пайовик отримує право власності на Об'єкт інвестування за умови виконання ним інвестиційних зобовязань у повному обсязі.

Пайовики (позивачі) повністю виконали свої зобовязання за даним договором.

Відповідач не виконав належним чином зобовязання, не передав обєкт інвестування жодному з позивачів у визначений договором строк, а саме четвертий квартал 2011 року.

Порушення умов договору щодо введення обєкта інвестування в експлуатацію призвело до того, що позивачі не можуть оформити право власності на зазначені у договорах площі. Як наслідок позивачі отримали відмови від Реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Наведені обставини стверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Статтею 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно зі ст. 177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносяться речі, майнові права та інше.

Статтями 181 та 182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухомості) належать об'єкти, що розташовані на земельній ділянці, а право власності та інші речові права на нерухомі речі, зокрема їх виникнення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. ЦК України передбачає, зокрема ст. ст. 316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382, загальні засади права власності. Зокрема передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; усі суб'єкти права власності є рівними перед законом; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом; право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Майном як особливим обєктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обовязки ( частина перша статті 190 ЦК України).

Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки обєкт будівництва не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Статтями 526, 527, 530-532 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 610-612, 623 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Стаття 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» встановлює, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права.

У ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» зазначено, що інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проінвестували будівництво відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», позивачі мають право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, тобто об'єкти та результати інвестицій є власністю інвестора, з огляду на що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Безпідставними є доводи відповідача про те, що позивачами не повністю проінвестована повна вартість спірних приміщень, а саме що вартість майнових прав на об'єкти спірної нерухомості не відповідають реальній вартості спірних приміщень вказаною площею. Як вбачається із матеріалів справи, сторони договору відповідно до статей 626 - 628 ЦК України визначили об'єкти нерухомості, вартість майнових прав, порядок передачі майнових прав та оформлення права власності на об'єкти нерухомості, що сторонами не оспорюється. Будь яких додаткових угод до Договору позивачі та ПАТ «БМП №1» не підписували та не укладали.

Не спростовані відповідачем надані позивачами докази про проведення 100 % розрахунку за договорами про пайову участь у будівництві, а також доводи про звернення позивачів із вимогою про виконання договору.

Згідно Правової позиції (постанова Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року № 6-129цс14): «Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Новостворене нерухоме майно стає обєктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким субєктом правовідносин здійснено такі дії та на якого субєкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України.

При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання за позивачем прав на спірне майно є підставою для реєстрації такого права».

У відповідності до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати, які складаються із судового збору та витрат повязаних з проведенням експертизи, оскільки вони підтвердженні наявними справі квитанціями.

За таких обставин суд, керуючись ст. ст. 5, 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 96, 177,181,182, 316-323, 325, 328, 331, 334, 379-382, 386, 392, 526, 527, 530-532, 610-612, 623 ЦК України, Законом України «Про інвестиційну діяльність», суд

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на обєкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №35 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 61,7м.кв. за адресою 23000 Вінницька область, місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на обєкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №40 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 124,5 м. кв. за адресою 23 000 Вінницька область, місто Бар, Майдан ОСОБА_3 10.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» на користь ОСОБА_1 4260,02 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» на користь ОСОБА_2 5740,98 грн. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 11.04.2016 року.

Суддя: