АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1156/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Матійчук Г.О.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Українець Л.Д.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала,що 12 жовтня 2013 року між нею та ТДВ «Експрес Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за умовами якого вона застрахувала транспортний засіб автомобіль «КІА» д.н.з.НОМЕР_2 на суму 70 000 грн.,страховий тариф становить 5,75%,страховий платіж -4 025 грн.,франшиза - 0,5%.

15 січня 2014 року близько 19 год.45 хв. по вулиці Героїв Космосу 4 у м. Києві сталася ДТП з її вини під час керування нею автомобілем, який був застрахований, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3

Вона вчасно повідомила страховика про настання страхової події і надала необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовив їй у виплаті страхового відшкодування, просила стягнути з останнього страхове відшкодування у розмірі 22 078 грн.98 коп., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням розміру матеріального збитку,завданого власнику КТЗ у розмірі 600 грн. та 150 грн., заборгованість за неналежне виконання зобов»язань по виплаті страхового відшкодування у розмірі 592 грн.57 коп., що складається з пені за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 326 грн.06 коп., інфляційних втрат за період прострочення грошового зобов»язання -203 грн.40 коп.,3% річних - 63 грн.11 коп..

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції,просить скасувати його та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що судом не надана оцінка запереченням відповідача стосовно позовних вимог, в яких було звернуто увагу на порушення позивачем п.10.1.7. розділу 10 частини «Б» договору,оскільки на неодноразові його вимоги страхувальником так і не був наданий транспортний засіб для проведення огляду,складення акту огляду ТЗ після пошкодження та/або експертного дослідження пошкодженого ТЗ у порядку передбаченого договором. Наданий позивачем висновок товарознавчого дослідження від 16.10.2014 року не містить вказівки на яку дату визначений розмір матеріального збитку,тоді як відповідно до умов договору в п.9,6 частини «Б» оцінка вартості ремонту ТЗ має здійснюватися з урахуванням цін на послуги та запасні частини на дату настання страхового випадку. Крім того даний висновок не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів,затвердженої Наказом Міністерства юстиції України,Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092,оскільки в ньому відсутні Додатки №1,№2,№3 та №4 до висновку,які мають містити Протокол огляду транспортного засобу,фотознімки пошкоджених деталей транспортного засобу,а також калькуляцію відновленого ремонту ТЗ.

Судом не було розглянуто клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки в провадженні того ж суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_4 до ТДВ «Експрес Страхування» з аналогічною позовною вимогою.

Вислухавши доповідь судді,пояснення представників сторін,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія судді приходить до наступного.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона зобов»язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі,визначеній у договорі,грошову суму (страхову виплату),а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Встановлено, що 12 жовтня 2013 року сторони уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів,за умов якого позивач застрахувала транспортний засіб автомобіль НОМЕР_2 на суму 70 000 грн., страховий тариф становить 5,75%,страховий платіж -4 025 грн.,франшиза - 0,5%.

15 січня 2014 року близько 19 год.45 хв. на вулиці Героїв Космосу 4 у м. Києві сталася ДТП з вини позивача під час керування нею автомобілем, який був застрахований, було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3.

В цей же день позивач повідомила страховика про настання страхової події,а 17.01.2014 року надала пояснення страховій компанії щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

24 лютого 2014 року позивач направила телеграму відповідачу з проханням направити представника для огляду автомобіля НОМЕР_2,який відбудеться 26 лютого 2014 року о 16.00 год.00 хв. по вулиці Героїв Космосу 4 в м. Києві.(а.с.19)

Маючи визначений відповідно до висновків експертного автотоварознавчого дослідження за №134/14 від 17 березня 2014 року та за №134-1/14 від 16 жовтня 2014 року відповідно розмір матеріального збитку, завданого їй пошкодженням автомобіля, позивач звернулася до відповідача, надавши всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 22 428 грн.98 коп.,що не було здійснено відповідачем.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія безпідставно не сплатила позивачу страхове відшкодування у вищезазначеному розмірі, а тому повинна нести і відповідальність, передбачену ст.625 ЦК України та відшкодувати всі витрати, пов»язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження з визначенням розміру матеріального збитку.

Колегія суддів вважає такий висновок суду відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Правовідносини,які виникли між сторонами регулюються ЗУ «Про страхування»

Відповідно до ст.25 цього Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавства на підставі заяви страхувальника.

Як вбачається з висновку № 134/14 від 17 березня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку,завданого власнику пошкодженого ї транспортного засобу та висновку №134-1/14 від 16 жовтня 2014 року додаткового дослідження,яким позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги щодо розміру страхового відшкодування, вартість матеріального збитку становить 22 428 грн.98 коп..

В порушення п.8.4.7 договору страхування сторін , яким передбачено,що страховик зобов»язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 20 робочих днів з дати підписання страхового акту, відповідач, безпідставно посилаючись на ненадання позивачем для огляду транспортного засобу,оскільки 24.02.2014 року був належним чином повідомлений про знаходження автомобіля в м. Києві по вулиці Героїв Космосу та про час огляду автомобіля 26.02.2014 року, впродовж строку обумовленого договором страхування не виплатив позивачу страхове відшкодування.

В зв»язку з зазначеним, колегія суддів вважає надуманими доводи апеляційної скарги про порушення позивачем п..п.8.2.13 договору страхування щодо забезпечення доступу страховика до пошкодженого транспортного засобу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині незгоди страховика з визначеною автотоварознавчим дослідженням вартістю матеріального збитку,оскільки будь-яких доказів на спростування висновку експерта з цього питання страховиком не надано.

Крім того, до зазначеного висновку додані всі додатки, а саме: протокол огляду транспортного засобу від 26.02.2014 року, калькуляція відновлювального ремонту транспортного засобу та фотододатки, а тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів,затвердженої Наказом Міністерства юстиції,Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 не відповідають обставинам справи.

Не ґрунтуються на умовах договору страхування сторін, думка відповідача щодо зменшення розміру страхового відшкодування на 48 %,оскільки автомобіль був застрахований на суму 70 000 грн.,тобто частково,тоді як за висновком автотоварознавчого дослідження ринкова вартість транспортного засобу позивача становить 133 797,29 грн..

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про страхування» розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Оскільки договором добровільного страхування,укладеного сторонами не передбачено страхування частки вартості застрахованого предмета договору страхування, то доводи апеляційної скарги про часткову виплату страхового відшкодування колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник,який прострочив виконання грошового зобов»язання,на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв»язку з тим,що розмір страхового відшкодування,яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача дорівнює 22428,98 грн. і ця сума не була виплачена відповідачем , тобто вказана сума вважається простроченим грошовим зобов»язанням, колегія суддів вважає відповідним вимогам закону висновок суду першої інстанції стосовно стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

З огляду на викладене,колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на законі, доводи апеляційної скарги про безпідставне застосування судом ст.625 ЦК до правовідносин, які виникли між сторонами, так як Постановою за № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року роз»яснено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу страхувальника зобов»язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( стаття 526, частина друга статті 625 ЦК) .

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду в частині стягнення з відповідача витрат,понесених позивачем на проведення оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу.

Будь,яких порушень судом норм процесуального права,на які посилається відповідач,як на безумовну підставу до скасування рішення суду,колегією суддів не встановлено.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -