Єдиний унікальний номер: 448/148/16-ц
Провадження № 2/448/107/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Стецика Я.Є.

при секретарі - Тхір О.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гусаківської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, Мостиська державна нотаріальна контора, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

6.02.2016р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Зеленій, 10 в с.Гусаків Мостиського району Львівської області належав його тітці ОСОБА_4.

Вказує, що 25.11.2005р. ОСОБА_4 померла. За свого життя остання своїм майном не розпорядилася.

Зазначає, що на момент смерті тітки і по даний час проживає у вказаному будинку, доглядає за господарством та обробляє земельну ділянку.

Вважає, що добросовісно заволодів майном тітки ОСОБА_4, відкрито та безперервно володіє таким до сьогоднішнього дня, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спірне будинковолодіння в порядку набувальної давності.

Позивач в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить провести розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Гуаківської сільської ради Мостиського району в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив розглядати справу за його відсутності.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, а надіслали до суду заяви, в яких зазначили, що на спірне майно (житловий будинок з господарськми будівлями і спорудами по вул. Зеленій, 10 в с.Гусаків) не претендують та просять провести судовий розгляд даної справи за їх відсутності.

Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, а надіслав заяву, в якій вказав, що після смерті ОСОБА_4, котра померла 25.11.2005р., спадкова справав нотаріальній конторі не заводилася, а також просив розглянути справу за його відсутності.

Представники третіх осіб Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області та Мостиського районного управління юстиції Львівської області були своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявилися, не повідомили про причини своїх неявок, а також не надіслали клопотання про відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст.120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963року.

Судом встановлено, що будинковолодіння №10 по вул.Зелена в с.Гусаків Мостиського району Львівської області відносилося до суспільної групи «колгоспний двір», головою та останнім членом якого була ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Гусаківської сільської ради Мостиського району за №884 від 18.09.2013р.

25.11.2005р. ОСОБА_4 померла, однак за життя вона своїм майном, в тому числі спірним будинковолодінням, не розпорядилася. Спадкоємці за законом жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4, у встановлений законом строк не вчинили, що підтверджується їх заявами (заявами третіх осіб ОСОБА_3 і ОСОБА_2Б.) листом з Мостиської державної нотаріальної контори за №01-16/87 від 29.02.2016р.

Саме позивач ОСОБА_1 ще з 1999р. і по даний час, в тому числі на час смерті ОСОБА_4 (листопад 2005р.), постійно проживав у спірному будинковолодінні №10 по вул.Зелена в с.Гусаків Мостиського району, утримує зазначене будинковолодіння в належному стані.

Вказані обставини підтверджуються заявами третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2; заявою представника відповідача - Гусаківської сільської ради Мостиського району; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4; листом з Мостиської державної нотаріальної контори за №01-16/87 від 29.02.2016р., з якого вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилася; копією паспорта позивача ОСОБА_1; довідкою КП «Мостиське РБТІ»; копіями будинкової книги і технічного паспорта на спірне будинковолодіння; актом обстеження житлово-побутових умов сімї ОСОБА_1 від 10.09.2013р.; довідками з Гусаківської сільської ради Мостиського району за №761 від 09.08.2013р. та №884 від 18.09.2013р.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного будинковолодіння, оскільки вселився туди на законних підставах, використовує таке відкрито та за призначенням, а обставин, які б вказували, що ОСОБА_1 набув або володіє спірним будинковолодінням неправомірно, або що на вказане майно, окрім позивача, претендують інші особи, в суді не встановлено.

Судом також встановлено, що його (позивача) відкрите, добросовісне користування спірним будинковолодінням є безперервним, оскільки позивач володіє таким з часу смерті тітки ОСОБА_4 (з листопада 2005р.), так як іншого житла у нього немає, та продовжує володіти таким і на час розгляду справи у суді, тобто більше 10 років.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 1 ст.16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права.

Виходячи з вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.4 ст.344 ЦК України право власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний Кодекс України набрав чинності 1.01.2004р., тому норма ст.344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 01.01.2001р., і відлік строків може починатися саме з 01.01.2001р.

Крім того, суд враховує ті обставини, що підстави звернення до суду визначає позивач і відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на усе вищенаведене, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів будинковолодінням №10 по вул.Зелена в с.Гусаків Мостиського району Львівської області, на законних підставах вселився та користується таким більше 10 років, продовжує відкрито, безперервно володіти таким по день розгляду справи, утримує його в належному стані, за період його тривалого проживання ніхто не ставив питання щодо неправомірності його проживання та користування будинковолодінням, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання за неим права власності на вказане будинковолодіння за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що можливо прийняти визнання позову представником відповідача, оскільки це не суперечить закону та не порушує прав сторін та інтересів інших осіб.

Понесені позивачем судові витрати по справі, як вважає суд, слід залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 344, 392, п.8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, 11.04.1982р.н., право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с.Гусаків, вул.Зелена, 10 Мостиського району Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я.Є. Стецик

Рішення набрало законної сили:

«__»__________________20__ р.

Суддя Я. Є. Стецик