Справа № 326/2053/15-цр.
Провадження № 2/326/23/2016
УХВАЛА

про витребування доказів

17 березня 2016р. м.Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Булашева Р.Л.,

при секретарі Назарової А.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивачем 01.12.2015р. подано до суду позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 1902,92 доларів США, що за курсом НБУ на час подачі позову складає 45234,46 грн., та судових витрат в розмірі 1218 грн.

Представник позивача підтримав позовні вимоги за викладеними в позовній заяві обставинами.

Відповідач проти позовних вимог заперечував частково, пояснив суду що суму боргу визнає, проте просить стягувати у валюті України.

Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, проте водночас обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93р. № 15-93. Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалентом. У статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. З огляду на це уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Тому при розгляді спорів щодо отримання кредиту у іноземній валюті слід зясовувати наявність у банку відповідної генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України здійснення кредитних операцій у валюті.

Таки документи позивачем не було суду надано. Представник відповідача має заперечення щодо валюти кредиту, тому суд повинен зажадати від позивача надання таких документів. У разі їх ненадання, суд буде вирішувати питання на підставі наявних доказів.

Керуючись ст.ст. 137, 209, 210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Витребувати у позивача по цій справі копії документів: генеральної ліцензії та письмового дозволу Національного банку України здійснення кредитних операцій у валюті, які діяли на час 10 травня 2007р.

Строк виконання встановити до наступної дати розгляду справи.

По справі оголосити перерву до 29 березня 2016р. 11-00 год.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Р.Л. Булашев

Копія вірна: суддя Р.Л. Булашев

17.03.2016