РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04 квітня 2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого- судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини невиплаченої індексації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнила, просить стягнути із відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію заробітної плати в розмірі 487,88 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 грудня 2013 року по 12 березня 2015 року в розмірі 44444,39 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що працювала у ТзОВ "ЛАЗ" на посаді провідного інженера з 01.04.2007 року по 30.06.2009 року.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.10.2013 року встановлено, що їй при звільненні не були виплачені належні суми індексації заробітної плати за період квітень 2007 року- квітень 2008 року та компенсація втрати частини заробітку.

Дані суми були виплачені їй , шляхом примусового виконання через виконавчу службу 12 березня 2015 року.

Із покликанням на "Порядок проведення індексації доходів населення" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, вважає що із відповідача підлягає стягненню компенсація втрати частини невиплаченої вчасно індексації заробітної плати за 2007-2008 роки в сумі 487,88 грн.

Крім того, 20 грудня 2013 року вона звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовними вимогами про виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 25.11.2010 року по 20.12.2013 року.

Відтак, із покликанням на ст.ст. 116,117 КЗпП України, просить стягнути із відповідача середній заробіток за весь час затримку розрахунку при звільненні за період з 20 грудня 2013 року по 12 березня 2015 року.

Уточнені позовні вимоги позивач підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним в позові, просить його задоволити з урахуванням попередньо проведених розрахунків. Крім того, надала суду рішення апеляційного суду Львівської області від 23.03.2016 року,яким рішення Франківського районного суду м. Львова від 02.06.2014 року скасовано, та ухвалено нове, яким її позовні вимоги задоволено в повному обсязі та стягнуто із відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2010 року по 20.12.2013 року.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив , хоч належно був повідомлений про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у його відсутності суду не надіслав. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст.ст. 169 ч.4 , 224 ЦПК України, постановити заочне рішення ,проти чого не заперечила позивач .

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ТзОВ " Львівські автобусні заводи" на посаді провідного інженера з організації та нормування праці з 01.04.2007 року по 30.06.2009 року згідно із наказом № 44-кс, звільнена із посади за ст.40 п.1 КзПП України.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 29 жовтня 2013 року задоволено її позовні вимоги до відповідача та стягнуто індексацію заробітної плати у зв"язку із ростом цін в сумі 454,94 грн. та компенсацію втрати частини заробітку у зв"язку із затримкою термінів її виплати в сумі 923,38 грн.

Відповідно до ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку. Індексація проводиться відповідно до вимог Закону України " Про індексацію грошових доходів населення".

Як встановлено судом, при звільненні із роботи, позивачу не виплачені всі належні суми , а відтак стягненню підлягає заборгованість по індексації заробітної плати.

Відповідно до п.4 Порядку проведення індексації доходів населення, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 , у разі несвоєчасної індексації суми грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до чинного законодавства.

Суми індексації заробітної плати за квітень 2007 - квітень 2008 років не були вчасно нарахованими, а право на їх нарахування встановлено рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2013 року, відтак судом приймаються розрахунки позивача щодо розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати за період з 2007 по 2008 роки, яка становить 454,945 грн., тому дана вимога підлягає до задоволення.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.06.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у позові до ТзОВ "Львівські автобусні заводи" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку . Дане рішення оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23.03.2016 року, рішення Франківського районного суду м. Львова від 02.06.2014 року скасовано, та ухвалено нове, яким позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі та стягнуто із відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2010 року по 20.12.2013 року.

Даним рішенням встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 144,77 грн.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони або особа стосовно якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно матеріалів справи та відсутністю інших доказів у відповідача, 20 грудня 2013 року позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовними вимогами про виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 25.11.2010 року по 20.12.2013 року.

Згідно судового рішення від 29 жовтня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто індексацію заробітної плати за період квітень 2007 року по квітень 2008 року в розмірі 454,94 грн. та компенсацію втрати частини заробітку в розмірі 923,38 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 17.03.2015 року ВП № 41010675, вказані суми були виплачені позивачці 12.03.2015 року платіжним доручення № 580 (а.с.6).

З огляду на викладене, є беззаперечним факт, що позивач звільнилася 30 червня 2009 року року, а розрахунок з нею за рішенням суду проведено 12 березня 2015 року.

Оскільки, позивач 20.12.2013 року звернулась до суду із позовом про виплату середнього заробітку за період затримки розрахунку ( з 25.11.2010 року по 20.12.2013 року) , а остаточна виплата заборгованості по індексації заробітної плати у зв"язку із ростом цін та компенсації витрати частини заробітку у зв"язку із затримкою терміну його виплати відбулася 12 березня 2015 року, то стягненню підлягає середньомісячний заробіток за період з 20 грудня 2013 року - день звернення до суду, по 12 березня 2015 року - дата виплати , в сумі 44444,39 грн., з розрахунку: 144,77 грн. (середньоденна заробітна плата ) х 307 днів.

У своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, Конституційний Суд України зазначив, що за статтею 47 КЗпП України, роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

З огляду на наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 57-61, 88, 169, 208-210, 212- 215, 224 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з урахуванням суми прибуткового податку та інших обовязкових платежів з ТзОВ « Львівські автобусні заводи» ( ідентифікаційний код юридичної особи 33894928, адреса: 03124, м. Київ, бульвар Івана Лепса, буд. № 6) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код фізичної особи НОМЕР_1, адреса: 79034, АДРЕСА_1) середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 20 грудня 2013 року по 12 березня 2015 року в сумі 44444 (сорок чотири тисячі чотириста сорок чотири) грн. 39 коп.

Стягнути з урахуванням суми прибуткового податку та інших обовязкових платежів з ТзОВ « Львівські автобусні заводи» ( ідентифікаційний код юридичної особи 33894928, адреса: 03124, м. Київ, бульвар Івана Лепса, буд. № 6) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код фізичної особи НОМЕР_1, адреса: 79034, АДРЕСА_1) компенсацію втрати частини невиплаченої індексації з серпня 2007 року по березень 2008 року в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 88 коп. , а всього стягнути з відповідача на користь позивача грошову суму у розмірі 44932 ( сорок чотири тисячі девятсот тридцять дві) грн. 27 коп.

Стягнути з ТзОВ « Львівські автобусні заводи» ( ідентифікаційний код юридичної особи 33894928, 03124, м. Київ, бульвар Івана Лепса, буд. № 6) на користь держави судовий збір у розмірі 551 ( пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з часу отримання його копії до апеляційного суду Львівської області через суд, який ухвалив рішення.

Суддя В. Кузь