У х в а л а

іменем україни

18 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., ГончараВ. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» (далі - ПрАТ «АІСЕ Україна») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що 12 травня 2005 року уклало з ОСОБА_4 угоду № 91534 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWO Cенс», за умовами якої позивач зобов'язалося надати останній у власність вказаний автомобіль, а відповідач повинна була сплачувати щомісячні внески в оплату послуг товариства та надання їй права на отримання автомобіля. У грудні 2006 року ОСОБА_4 отримала автомобіль «ЗАЗ-DAEWO Cенс Т1311», 2005 року випуску, д. н. з. НОМЕР_1, та зобов'язалась оплатити повну вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків. ОСОБА_4 протягом червня 2005 року - травня 2012 року сплачувала щомісячні внески, однак порушувала строки їх сплати, внаслідок чого станом на травень 2012 рік розмір заборгованості зі сплати внесків та адміністративних послуг склав 17 952 грн 76 коп, із яких з червня по липень 2012 року відповідачем сплачено 3 640 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПрАТ «АІСЕ Україна» просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 як поручителів на його користь суму заборгованості за вказаною угодою у розмірі 14 312 грн 76 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «АІСЕ Україна» 14 312 грн 76 коп. заборгованості та 243 грн 60 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 12 травня 2005 року між Закритим акціонерним товариством «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна», та ОСОБА_4 було укладено угоду № 91534 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWO Cенс» та підписано додатки № № 1, 2 до неї, за умовами якої товариство зобов'язалося надати останній у власність вказаний автомобіль, а відповідач повинна була сплачувати щомісячні внески в оплату послуг товариства та надання їй права на отримання автомобіля.

19 липня 2005 року між ПрАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір поруки, за умовами якого останніи зобов'язались відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов'язань за вказаною угодою.

У грудні 2006 року ОСОБА_4 отримала автомобіль «ЗАЗ-DAEWO Cенс Т1311», 2005 року випуску, кузов НОМЕР_2, д. н. з. НОМЕР_1, та зобов'язалась оплатити повну вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 84 щомісячних повних внесків.

ОСОБА_4 протягом червня 2005 року - травня 2012 року сплачувала щомісячні внески, однак порушувала строки їх сплати.

У травні 2012 року на адреси відповідачів було направлено платіжні вимоги про сплату заборгованості в розмірі 17 952 грн 76 коп. (а. с. 21-28).

З червня по липень 2012 року ОСОБА_4 було сплачено 3 640 грн заборгованості.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала умови угоди № 91534 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля, порушуючи строки сплати щомісячних внесків, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати внесків за угодою та адміністративних послуг у розмірі 14 312 грн 76 коп., яка підлягає сплаті на користь позивача.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суди виходили з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителів, оскільки відповідно до п. 4.4 договору поруки, строк дії даного договору до 31 травня 2012 року, тому в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилася.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги про нікчемність угоди № 91534 про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля у зв'язку із використанням нечесної підприємницької діяльності - безпідставні, оскільки ОСОБА_4 не ставила питання про визнання вказаного правочину нікчемним з наведених нею підстав.

Доводи касаційної скарги про неправильний розрахунок розміру заборгованості зі сплати внесків та адміністративних послуг у зв'язку із безпідставним збільшенням їх вартості, виходячи з вартості автомобіля іншої моделі ніж тієї моделі автомобіля, який відповідач отримала за умовами угоди № 91534 - безпідставні, оскільки згідно з п. п. 10.1, 10.3 ст. 10 додатку № 2 до угоди № 91534, якщо протягом терміну дії угоди виробник та/або імпортер здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти модель автомобіля, зазначену у додатку № 1, фірма зобов'язується замінити її новою моделлю або іншим автомобілем. Ціна нової моделі автомобіля буде дійсною для розрахунку повного внеску сплати усіма учасниками групи. Якщо різниця між ціною нової моделі автомобіля та останньою відомою ціною автомобіля, зазначеного у додатку № 1, перевищує 10 % то в цьому разі розмір несплачених повних внесків учасників системи, які ще не придбали автомобіль, буде відповідно збільшено на різницю у ціні зазначених моделей автомобілів, поділену на усі несплачені повні внески відповідно до графіка внесків. Учасники системи, які вже отримали попередню модель автомобіль сплачуватимуть щомісячні внески, розраховані згідно з ціною автомобіля, яка діяла на останньому асигнаційному акті, коли така попередня модель присуджувалася, та буде відповідно змінюватися в процентному відношенні відповідно до зміни нової моделі.

Із матеріалів справи вбачається, що у серпні 2007 року дистриб'ютером автомобілів «ЗАЗ-DAEWO Cенс Т1311» (АТ «УкрАвто») була здійснена заміна таких автомобілів на нові моделі Ланос з двигуном 1.4 л, модифікації НОМЕР_4, а у липні 2008 року - на автомобілі Ланос з двигуном 1.4 л, модифікації НОМЕР_3.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача зі сплати внесків та адміністративних послуг у зв'язку із заміною нової моделі автомобіля відповідачем не спростовано.

Обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О. П. Касьян