Справа № 754/2314/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2016 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Грегуль О.В.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просить розірвати укладений нею із відповідачем шлюб та стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) та в твердій грошовій сумі: 1400 грн., а також на своє утримання в твердій грошовій сумі: 1400 грн..

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.02.2016року зазначений позов залишено без руху з наданням строку для усунення його недоліків з тих підстав, що він не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Зокрема, в порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність та позовних вимог про розірвання шлюбу та позовних вимог про стягнення аліментів, які не взаємопов'язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу не залежить від правильності позовних вимог про стягнення аліментів. Крім того, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і позовних вимог про стягнення аліментів, є різними.

Спільний розгляд, різних не взаємопов'язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи.

При цьому, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв'язку з цим провадження у справі і що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про стягнення аліментів, і в наслідку, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовних вимог про стягнення аліментів.

Крім того, за змістом положень ст. 126 ЦПК, вирішення питань про об'єднання і роз'єднання позовних вимог, це виключне право судді або суду, а не позивача.

У порушення ч. 2 ст. 118 та п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, також у позові не викладено обставин і не зазначено доказів того, що в даному конкретному випадку, позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, пов'язані між собою і їх доцільно розглядати в одному провадженні та чим конкретно це підтверджується.

Також, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, щомісяця, позивачка, в порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не виклала в позові обставин і не зазначила доказів того, що відповідач, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також про наявність інших обставин, що мають істотне значення і які б у свою чергу давали правові підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі.

У порушення п. 5 і п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не викладено в позові обставин та не зазначено доказів і про наявність правових підстав для одночасного стягнення з відповідача аліментів у частці від заробітку (доходу) та в твердій грошовій сумі.

Ухвалу судді від 19.02.2016 року, позивачка отримала 05.03.2016 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи, зворотним поштовим повідомленням і у наданий строк, недоліків позову, не усунула.

За таких обставин, позов слід вважати неподаним.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вважати неподаною і після набрання даною ухвалою чинності, позовну заяву з додатками до неї повернути позивачці.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: