Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2016 Справа №607/17752/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 80253,24грн.

В обґрунтування вимог вказує, що 11.12.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 500923711. Відповідно до умов вказаного договору, банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у сумі 63404,15 грн., а останній, в свою чергу, зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 63404,15 грн. У порушення умов договору відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.10.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом 63404,15 грн., за відсотками 849,44 грн., по комісії 15999,65 грн.

30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. Відповідно до якого Фактор (ТОВ «Дата ОСОБА_2») зобовязався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а клієнт зобов'язався відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від Фактора. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата ОСОБА_2» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №500923711 від 11.12.2013року позичальником згідно якого є ОСОБА_3

Відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим представник позивача просить суд позов задовольнити, стягнути із боржника заборгованість по кредиту та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. На попередньому судовому засіданні подано заперечення, згідно якого в позовних вимогах просить відмовити за безпідставністю.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

11.12.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір №500923711. Відповідно до п. 2.1 - 2.4 даного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 63404,15 грн., процентна ставка за кредитом становить 15,99 % річних; дата остаточного повернення кредиту 12.12.2018 року.

Згідно п.2.8.1 договору кредиту, встановлено розмір комісії за управління кредитом - 1,89 % на місяць від суми кредиту.

Відповідно до п.3 кредитного договору, всі відносини між позичальником та банком, що виникають на підставі договору кредиту врегульовуються Розділом №2 «Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк».

Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання за договором кредиту.

У порушення умов договору відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого, згідно наданого розрахунку, станом на 12.10.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом 63404,15 грн., за відсотками 849,44 грн., по комісії 15999,65 грн.

30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» укладено договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями.

08.12.2014року у відповідності до Додаткової угоди №2 до Договору факторингу від 30.09.2014року доповнено перелік кредитних договорів, що відступаються.

Відповідно п.п.1.1.,1.3. якого Фактор (ТОВ «Дата ОСОБА_2») зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ПАТ «Альфа-Банк») за плату, а клієнт зобовязується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від Фактора.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Дата ОСОБА_2» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №500923711 від 11.12.2013 позичальником згідно якого є ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За нормами ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач, незважаючи на лист-вимогу позивача про погашення заборгованості за кредитним договром, дій по погашенню заборгованості не вчинив.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» заборгованості по договору кредиту №500923711 від 11.12.2013року в розмірі 80253,24грн., з яких: за кредитом 63404,15 грн., за відсотками 849,44 грн., по комісії 15999,65 грн., а також 1218 грн. сплаченого судового збору.

Посилання відповідача на те, що він не був належним чином повідомлений про заміну кредитора і розрахунок заборгованості новим кредитором зроблено в довільній формі, суд до уваги не приймає, оскільки, як вже зазначалось заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, а розрахунок суми заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії здійснений відповідачем згідно положень кредитного договору.

При цьому стягнення пені є правом, а не обовязком кредитора, і ненарахування позивачем відповідачу пені, не є підставою невиконання ним зобовязання щодо сплати тіла кредиту та процентів.

Насамкінець суд зазначає, що надання відповідачем суду копії позовної заяви, яка начебто направлена до Кременецького районного суду Тернопільської області у березні 2015року, не може бути доказом безпідставності позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 509, 512, 514, 516, 526, 610, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, смт.В.Березовиця, вул.Енергетична,11/40, Тернопільського району, Тернопільської області) в користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Дата ОСОБА_2» (, р/р 3501 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346, Юридична адреса: 01054, м. Київ, вул.О.Гончара, буд. 52, оф.31) 80253,24грн. заборгованості по договору кредиту №500923711 від 11.12.2013року, а також сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_5