АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/795/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Баса О.Г., Костенка А.М.

секретар Бондар О.В.

з участю: представника ПАТ «УКРСИББАНК» Ребрика А.М., ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УРСИББАНК» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УРСИББАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УРСИББАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 20 липня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УКРСИББАНК» (далі Банк), та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 37 000,00 доларів США на придбання квартири зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,8 % річних строком до 20 липня 2021 року. Цього ж дня в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2. було укладено договір поруки №1, згідно з яким останній взяв на себе повну відповідальність за виконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань, що виникають з кредитного договору. Додатковою угодою №2 від 24.03.2009 року змінено кінцевий термін повернення кредиту до 18.07.2031 року та змінено плату за кредит шляхом встановлення щомісячних ануїтетних платежів.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 з березня 2014 року порушує умови кредитного договору, у зв'язку із чим станом на 01 грудня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 31251,40 доларів США, що еквівалентно 467810 грн. 61 коп., з яких

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Карплюк О.І. Провадження № 22-ц/792/795/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія №19, 27

по тілу кредиту - 27878,33 доларів США, що еквівалентно 417318 грн. 22 коп., за процентами за користування кредитом - 3373,07 доларів США, що еквівалентно 50492 грн. 39 коп., та нарахованої пені 4769,96 грн., вимога про дострокове погашення заборгованості залишена без задоволення, відповідальність відповідачів є солідарною, тому банк просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УРСИББАНК» заборгованість за кредитом та процентами в сумі 31 251,4 доларів США, пеню в сумі 4769 грн. 96 коп. та судовий збір в сумі 3654 грн..

В апеляційній скарзі ПАТ «УРСИББАНК» з рішенням суду не погоджується, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги Банку в повному обсязі та стягнути заборгованість з відповідачів в солідарному порядку. Зазначається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які привели до порушення прав Банку. Суд помилково дійшов висновку про пропущення Банком строку пред'явлення вимоги до поручителя. Такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. 17 лютого 2010 року Банком було направлено відповідачам вимогу про погашення прострочених платежів. Після чого Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Під час розгляду справи позичальник погасила прострочену заборгованість, сплатила понесені банком витрати і тому Банк залишив позов без розгляду, що свідчить про відкликання вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом. Після чого ОСОБА_4 продовжувала сплачувати кредит та проценти згідно з графіком щомісячного погашення кредиту до березня 2014 року. 29 жовтня 2014 року банк знову направив вимогу до боржників та після її невиконання у встановлений строк в грудні 2014 року звернувся в суд з позовною заявою. Попередня вимога від лютого 2010 року не була підставою звернення до суду з позовом в грудні 2014 року.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином оповіщеною про розгляд справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання поштового відправлення.

В засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній.

ОСОБА_2, особа якого була встановлена на підставі паспорта серії НОМЕР_1, виданого Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області, і який визнав факт укладення 20 липня 2006 року договору поруки №1 між банком, ОСОБА_4 і ним, його представник заперечили апеляційну скаргу, посилаючись на те, що порука є припиненою на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені обставини справи, визначено характер спірних правовідносин та застосовано норми матеріального і процесуального права.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 20 липня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УРСИББАНК» (далі Банк), та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого остання отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 37 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 11,8 % річних, строком повернення до 20 липня 2021 року. Кредит було надано на придбання житла. Того ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1. Додатковою угодою №2 від 24.03.2009 року змінено схему погашення кредиту та кінцевий термін повернення кредиту до 18.07.2031 року, погоджено про повернення позичальником кредиту та плати за кредит шляхом щомісячних ануїтетних платежів у розмірі 374,50 доларів США 24 числа кожного місяця.

З березня 2014 року ОСОБА_4 припинила сплачувати кредит та проценти за вказаним кредитним договором внаслідок чого станом на 01.12.2014 року утворилась заборгованість в сумі 31251,40 доларів США, що еквівалентно 467810 грн. 61 коп., з яких по тілу кредиту 27878,33 доларів США, що еквівалентно 417317 грн. 22 коп., за процентами за користування кредитом 3373,07 доларів США, що еквівалентно 50492 грн. 39 коп. та нарахованої пені 4769,96 грн..

30 жовтня 2014 року Банк направив ОСОБА_4 вимогу №18320 від 29.10.2014 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит. ОСОБА_4 отримала вимогу 03.11.2014 року.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи та ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Укладеним між сторонами договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором (п.3.2.).

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Положеннями пункту 11.1 кредитного договору сторони передбачили, що зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 31 календарного дня з дати одержання ним відповідної вимоги від Банку, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги протягом 40 календарних днів з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Отже, виходячи з умов кредитного договору та положень статті 599 ЦК України днем настання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу 41 календарного дня з дати відправлення банком на адресу позичальника вимоги щодо дострокового виконання боргових зобов'язань.

Судом з'ясовано, що 22 лютого 2010 року ПАТ «УКРСИББАНК» направив поручителю ОСОБА_2 заяву (вимогу) №132-2/155-41 від 17.02.2010 року, якою було змінено строк виконання кредитного договору і з 04 квітня 2010 року почався шестимісячний строк пред'явлення вимоги позову до поручителя (а.с.96).

25 червня 2010 року Банк пред'явив позов до боржника та поручителя, під час розгляду якого за заявою Банку позов було залишено без розгляду, про що свідчить ухвала Хмельницького міськрайонного суду від 03 жовтня 2011 року (цивільна справа № 2-183/11 за повозом ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення зобов'язань ОСОБА_2 за договором поруки № 1 від 20 липня 2006 року та обґрунтовано стягнув заборгованість за кредитним договором лише з позичальника у зв'язку з невиконанням ним грошових зобов'язань за договором.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що попередня вимога до поручителя від 17 лютого 2010 року була банком відкликана, у зв'язку з заявою про залишення позову без розгляду, не заслуговують уваги.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2-183/11 за повозом ПАТ «УКРСИББАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, під час розгляду справи 3 жовтня 2011 року Банк звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду. В матеріалах справи відсутні відомості про відкликання вимоги до поручителя щодо дострокового виконання кредитного договору.

Тому направлення 30 жовтня 2014 року ПАТ «УКРСИББАНК» поручителю вимоги від 29.10.2014 року №18319 немає правового значення для вирішення спору, оскільки порука в силу ч.4 ст. 559 ЦК України є припиненою.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, встановленого сторонами в договорі).

Отже, встановивши у справі, що ПАТ «УКРСИББАНК» звернувся до ОСОБА_2 як до поручителя з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 липня 2006 року після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, суд правильно застосував норму частини четвертої статті 559 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що вимога Банку від 17 лютого 2010 року, яка була направлена позичальнику та поручителю, стосувалася лише погашення прострочених платежів, не заслуговує уваги.

Згідно змісту заяви від 17.02.2010 року (а.с. 96) Банк вимагав від поручителя протягом 30 днів з дати отримання даної вимоги погасити прострочену заборгованість по кредитному договору в сумі 31 939,90 доларів США, яка складається з основного боргу 30967,29 доларів США, простроченої заборгованості за процентами 972,61 доларів США та штрафних санкцій, тобто Банк використав своє право та заявив вимогу про визнання терміну повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами таким, що настав, а кредитна заборгованість - обов'язковою до повернення в повному обсязі.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УРСИББАНК» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ О.Г. Бас

Суддя /підпис/ А.М. Костенко

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь