Справа №461/1276/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Галицький районний суд міста Львова

в складі : головуючого судді Волоско І.Р.

секретар Підлужний Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання поруки припиненою , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «ВіЕс Банк» про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.09.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № КF 52198. З метою забезпеченого своєчасного і повного виконання зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором № КF 52198, між банком і позивачем було укладено Договір поруки № КF 52198/S-2 від 15.09.2008 року, відповідно до якого позивач зобовязується відповідати перед банком за невиконання ОСОБА_2 усіх зобовязань, що виникнуть з кредитного договору в повному обсязі. Вважає, що договір поруки є таким, що припинив свою дію, оскільки письмових вимог Банку про сплату Поручителем боргових зобов'язань кредитора на її адресу не надходило. А відтак, вважає, що нею як поручителем не було порушено зобов'язань поруки в зв'язку з невиконанням Банком умов цих договорів, тобто неповідомлення про необхідність сплати заборгованості боржника. Просить визнати договір поруки № КF 52198/S-2 від 15.09.2008 року, який був укладений між нею та ПАТ «ВіЕс Банк» таким, що припинив свою дію.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні, що викладені у фабулі позовної заяви, просив такий задоволити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, зіславшись на безпідставність заявлених вимог, оскільки протягом шести місяців з дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку ст.1050 ЦК України було подано позов до суду, відтак, відповідно до норми ч.4 ст.559 ЦК України порука не припинилась.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, перевіривши та оцінивши надані сторонами докази, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/.

Судом встановлено, що 15.09.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № КF 52198, згідно п.п.1.1, 1.2 банк зобовязався надати позичальнику гршові кошти в сумі 20 000,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути Банку суму кредиту та сплатити проценти за його користування у строки та в порядку, передбачених Кредитним договором.

В забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 14.05.2014 року був укладений договір поруки № КF 52198/S-2, згідно п. 1.2 якого поручитель зобовязується перед кредитором солідарно відповідати із боржником (ОСОБА_2Б.) в повному обсязі за несвоєчасне виконання боржником його зобовязань за Кредитнм договором.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 31.03.2015 року, задоволено позов ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитиним договором; вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість по кредитному договору № КF 52198 від 15.09.2008 року в розмірі 13948,84 доларів США, що становить 350103,92 грн.; та сплачену суму судового збору в розмірі 1683,04 грн.

Позивач вважає, що на момент предявлення банком позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, порука була припинена у звязку із закінченням строку її чинності.

Проте, 14 квітня 2015 року до Франківського районного суду м Львова ПАТ «ВіЕс Банк» подано позовну заяву про стягнення боргу за кредитним договором №KF52198 від 15 вересня 2008 року з ОСОБА_1, як поручителя ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина 4 ст. 559 ЦК передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме пунктом 4.2, порука за цим Договором видана на строк, що дорівнює строку дії договору основного зобовязання, збільшеного на три роки.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору №KF 52198 від 15 вересня 2008 року встановлено, що останній платіж по договору сплачується в розмірі залишку заборгованості по кредиту в термін не пізніше 15.09.2013 року.

Отже банком строк предявлення вимог до поручителя не пропущено, а тому вимоги ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,209, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання поруки припиненою відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.Р.Волоско.