Справа № 307/519/16-ц
Провадження № 2/307/571/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Розман М.М.

при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Маряни Василівни до Новобарівської сільської ради, де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту чинним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 Маряна Василівна звернулась в суд з позовом до Новобарівської сільської ради, де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту чинним. Позовні вимоги мотивує тим, що 3 листопада 2008 року її дідусь ОСОБА_2 в Новобарівській сільській раді особисто підписав заповіт, за яким все своє майно заповів їй.

Останній період свого життя дідусь хворів і перебував на стаціонарному лікування з діагнозом: полі травма ЗЧМТ, струс головного мозку, закрита ХСТ з переломом 3-4 хребців з ураженням спинного мозку, верхня параплегія і нижня пара парез. Забійна рвана рана правої надбрівної дуги. Закритий перелом внутрішньої кісточки правої гомілки.

Позивачка вказує, що 2 травня 2011 року до важкохворого дідуся, який перебував вдома, викликали секретаря сільської ради, навязали їй необхідність підписати новий заповіт від імені дідуся, за яким все майно в рівних долях заповісти їй та ОСОБА_3.

Вказаний заповіт було складено секретарем Новобарівської сільської ради, а коли виникло питання підпису нового заповіту, то виявилося, що дідусь не проявляє волі на його підписання і тому стороння особа ОСОБА_4 насильно взяла руку дідуся та підписала заповіт і даний заповіт секретарем сільради було зареєстровано в реєстрі №11 від 02.05.2011 року.

Після смерті ОСОБА_2 вона подала в Тячівську нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, але через сумніви щодо справжності підпису дідуся на другому заповіті оскаржила цей заповіт в судовому порядку та рішенням Тячівського районного суду від 16 грудня 2013 року, яке набуло законної сили, заповіт дідуся від 02.05.2011 року було визнано недійсним та скасовано. Цим же рішенням встановлено факт важкої хвороби дідуся на момент підписання другого заповіту та фізичного тиску на нього.

Разом з цим Тячівською держнотконторою у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено з посиланням на ст.. 1254 ч.4 ЦК України та вказуючи на те, що якщо новий заповіт був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, установлених статтями 225 і 231 ЦК України.

А тому позивачка посилається на те, що наступний заповіт, зареєстрований в реєстрі №11 від 02.05.2011 року, учинений дідусем проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього фізичного та психологічного тиску з боку іншої особи, що стверджує рішенням Тячівського районного суду від 01.10.2013 року, та просить визнати заповіт ОСОБА_2, складений 3 листопада 2008 року та зареєстрований секретарем Новобарівської сільської ради в реєстрі за №160, за яким ОСОБА_2 заповідав все своє майно ОСОБА_1 Маряні Василівні, дійсним.

Позивачка і її представник в судове засідання не зявилися, так як згідно до поданої письмової заяви просила розглянути справу у їх відсутності, позов підтримала і проти заочного розгляду справи не заперечила, а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представники Новобарівської сільської ради та Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися повторно, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст.ст 169 ч.4, 224-226 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до заповіту, складеного 3 листопада 2008 року та посвідченого секретарем Новобарівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №160, ОСОБА_2 заповів все своє майно ОСОБА_1 Маряні Василівні( а.с.10).

В подальшому, згідно до заповіту, складеного 2 травня 2011 року від імені ОСОБА_2 та посвідченого секретарем Новобарівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №11, ОСОБА_2 заповів все своє майно в рівних долях ОСОБА_1 Маряні Василівні та ОСОБА_3( а.с.5).

А згідно до рішення Тячівського районного суду від 1 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 Маряни Василівни до ОСОБА_3 де третя особа Новобарівська сільська рада про визнання заповіту недійсним визнано недійсним та скасовано заповіт, посвідчений 2 травня 2011 року Новобарівською сільською радою від імені ОСОБА_2, за яким все майно заповів ОСОБА_1 Маряні Василівні та ОСОБА_3.

Вказане рішення мотивоване порушенням вимог ст. ст. 207 ч. 4, 1248, 1257 ЦК України та п. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при посвідченні вказаного заповіту( а.с. 6-9).

Разом з цим постановою державного нотаріуса Тячівської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 Маряні Василівні у видічі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. 1254 ч.4 ЦК України( а.с. 12).

У відповідності до ст. 1254 ч.4 ЦК України якщо новий заповіт був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, установлених статтями 225 і 231 ЦК України.

А згідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ст. 231 ч.1 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 225, 231, 1254 ч.4 ЦК України , суд вважає , що невизнане право позивачки підлягає захисту шляхом визнання заповіту ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного 3 листопада 2008 року та посвідченого секретарем виконкому Новобарівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі № 160, за яким ОСОБА_2 заповів все своє майно ОСОБА_1 Маряні Василівні, чинним.

Судові витрати слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169 , 209 , 213-215, 224-226 ЦПК України ст. ст. 16 , 225, 231, 1254 ч.4 ЦК України, суд ,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений 3 листопада 2008 року та посвідчений секретарем виконкому Новобарівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі № 160, за яким ОСОБА_2 заповів все своє майно ОСОБА_1 Маряні Василівні, чинним.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: М.М.Розман