АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2368/16 Справа № 204/1217/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н. В. Доповідач - Калиновський А.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Гулієву М.І.о

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс", третя особа - Публічне акціонерне товариство "Омега-Банк" про визнання недійсним договору факторингу та спонукання кредитора до виконання зобов'язань, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс", третя особа - ПАТ "Омега-Банк" про визнання недійсним договору факторингу та спонукання кредитора до виконання зобов'язань відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0301/0508/71-073, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 72 500 доларів США з терміном погашення кредиту з 14 травня 2008 року по 13 травня 2038 року включно, оплатою процентної ставки 12,5% річних за весь строк користування кредитом.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до положень якого Банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації.

29 квітня 2013 року на підставі протоколу №54 річних загальних зборів акціонерів ПАТ «Сведбанк» змінило назву на ПАТ «Омега Банк».

З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права.

Відповідно до переліку кредитних договорів (витяг з реєстру заборгованостей боржників №1-Б), право вимоги заборгованості за кредитним договором №0301/0508/71-073, укладеним між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк», під номером 1784 перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс».

Як вбачається з копії повідомлення №0032321 від 14.12.2012 року про відступлення права грошової вимоги, надісланого на адресу позивача, останній було повідомлено про заміну кредитора (а.с.85,87).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд правильно виходив з того, що договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та факторинговою компанією "Вектор Плюс" був здійснений з дотриманням норм чинного законодавства, а згода ОСОБА_2 як боржника, на укладання зазначеного договору згідно ст. 1080 ЦПК України не потрібна.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що повідомлення №0032321 від 14.12.2012 року про відступлення права грошової вимоги, на адресу позивача не надходило не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов'язанні, є лише те, що боржник може виконати свої зобов'язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Жодних інших правових наслідків неповідомлення боржника, наприклад недійсність права вимоги чи недійсність відступлення права вимоги, законом не передбачено.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом або договором.

Позивачка не надала суду доказів того, що оспорюваний договір не відповідає вимогам закону та порушує її права або інтереси і, таким чином, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розпорядилась своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.

Таким чином, рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: