Номер провадження: 22-ц/785/667/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2009 року по справі за заявою ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_8, зацікавлена особа ТОВ «Благо Інвест Плюс» про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2009 року заяву ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_8, зацікавлена особа ТОВ «Благо Інвест Плюс» про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено.

Встановлено юридичний факт основного цільового призначення земельних ділянок розташованих у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 58та вул. Дмитра Донського, 5 для рекреаційного призначення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 подали до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2009 року та постановити нове, яким у задоволенні заявлених вимог відмовити у повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції апелянти та заявник ОСОБА_8 не зявилися, хоча повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74-77 ЦППК України, що підтверджується розписками про отримання сторонами судових повісток.

Відповідно до ст. 305 ЦПК неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, і таким чином закріплює гарантії перевірки в апеляційному порядку судових рішень.

Відповідно п. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Ч. 4 ст. 303 ЦПК України передбачено, якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Хоча апелянти, будучи неодноразово належним чином сповіщеними про розгляд справи до суду апеляційної інстанції для підтвердження своїх порушених прав оскаржуваним рішенням не зявились, колегія суддів, з урахуванням положень Конституції України, вищенаведених норм процесуального права, заслухавши пояснення представника зацікавленої особи ТОВ «Благо Інвест Плюс», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_8 про встановлення факту, що має юридичне значення, виходив з того, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року останній надав необхідні правовстановлюючі документи та обґрунтував необхідність встановлення цільового призначення земельних ділянок.

Однак, такий висновок суду першої інстанції є хибним та не ґрунтується на вимогах закону з огляду на наступне.

Як вбачається з оскаржуваного рішення суду, ОСОБА_7 діючий в інтересах ОСОБА_8 звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту основного цільового призначення земельних ділянок, розташованих у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 58 та вул. Дмитра Донського, 5., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що, оскільки згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2007 було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 26.11.2007 року укладений між ОСОБА_8 та підприємством «Санаторій «Фонтан» Вільної профспілки солідарних трудівників Верховної ради України та визнано за ОСОБА_8 право власності на всі обєкти нерухомості, які розташовані у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 58 та вулиці Дмитра Донського, 5., тому до заявника разом з обєктами нерухомості перейшло право користування земельними ділянками на яких розташовані ці обєкти нерухомості.

Згідно ст..20 Земельного Кодексу України ( в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення суду) зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення ( викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико- культурного призначення.

Механізм зміни цільового призначення земельної ділянки для власників визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року№502 « Про порядок зміни цільового призначення земель, які знаходяться у власності громадян або юридичних осіб» , на яку зіслався суд першої інстанції і яка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення суду.

Вказаною Постановою передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви( клопотання ) її власника до сільської, селищної, міської ради , якщо земельна ділянка розташована в межах населеного пункту, або районної держадміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту.

Отже, положеннями вказаної Постанови чітко передбачено порядок зміни цільового призначення земельної ділянки , який проводиться лише за заявою власника та являється виключною компетенцією органу місцевого самоврядування.

Жодних правовстановлюючих документів на право власності чи на право користування вказаними земельними ділянками заявником не надано, як і не надано доказів звернення до компетентних органів для вирішення цього питання.

Більш, того, відповідно свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі від 27.05.2008 року, яке було надано представником ТОВ «Благо Інвест Плюс», обєкт, який розташований за адресою м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 58 в цілому належить ТОВ «Благо Інвест Плюс», вказане свідоцтво було видано саме замість рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2007 року на яке посилався ОСОБА_8 як на підставу для задоволення його заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Проте, ч. 6 ст. 235 ЦПК України передбачає, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається з відновленого провадження , обставини свідчать про наявність спору про право і тому ця справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження.

Згідно з п.4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

За таких обставин, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не повно зясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що є безумовною підставою для скасування рішення суду.

Отже, при вказаних обставинах, рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2009 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_8 залишенню без розгляду, з підстав, передбачених ч. 6 ст. 235 ЦПК України з роз'ясненням заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 235, 305, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2009 року скасувати. Заяву ОСОБА_7 діючого в інтересах ОСОБА_8, зацікавлена особа ТОВ «Благо Інвест Плюс» про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_8, що він має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_9