РІШЕННЯ

Іменем України

справа 611/203/16- ц

н/п 2/611/101/16

28 березня 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Барвінкове Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Барвінківської міської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.

7 червня 2000 року померла його тітка ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про права на спадщину за законом, виданого Барвінківською нотаріальною конторою Харківської області від 05.08.1975 року, після смерті ОСОБА_3, яка померла 07.01.1975 року, спадкоємцями на майно були її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях на спадкове майно, на житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, розташованого по вул.. Кірова, 31 м. Барвінкового Харківської області.

Після смерті батька позивача ОСОБА_4, який помер 20.01.1988 року, ОСОБА_1 одержав свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ? частину вказаного житлового будинку.

Сестра позивача ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилася.

Позивач, звернувшись до державної нотаріальної контори Барвінкіського району Харківської області з питань прийняття спадщини, отримав відмову.

В цьому зв?язку, позивач, звернувшись до суду з позовом, просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарсько побутовими спорудами.

Позивач будучи належним чином повідомлений про дату час та місце слухання справи до суду не з?явився подав заяву про слухання справи у його відсутність просив позов задовольнити.

Барвінківська міська рада Харківської області, також, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направила, надійшло клопотання про слухання справи у відсутність представника сільської ради, проти позову не заперечували.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.

При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Згідно з викладеним у позовній заяві обставинами 7 червня 2000 року померла тітка позивача - ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про права на спадщину за законом, виданого Барвінківською нотаріальною конторою Харківської області від 05.08.1975 року, після смерті ОСОБА_3, яка померла 07.01.1975 року, спадкоємцями на майно були її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях на спадкове майно, на житловий будинок з господарсько побутовими спорудами, розташованого по вул.. Кірова, 31 м. Барвінкового Харківської області.

Після смерті батька позивача ОСОБА_4, який помер 20.01.1988 року, ОСОБА_1 одержав свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ? частину вказаного житлового будинку.

Сестра позивача ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилася.

Позивач, звернувшись до державної нотаріальної контори Барвінкіського району Харківської області з питань прийняття спадщини, отримав відмову.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини на майно, що залишилось після смерті батька, яке він приймає.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів в суді є визнання права.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки вони є доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 316, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 74,88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Барвінківської міської ради Барвінківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на ? (одну другу) частину житлового будинку з господарсько побутовими спорудами (житловий будинок літ. А-1, прибудова літ а-1, прибудова літ. а 2, тамбур літ. а-3, сарай літ. Б, літня кухня літ. В, сарай літ. Г, погріб літ. Д, вбиральня літ.Е, гараж літ. Ж, ворота № 1, огорожа № 2), розташованого по вул. Кірова, 31 м. Барвінкового Харківської області, яка належала ОСОБА_2, яка померла 7 червня 2000 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його оголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.А. Черних