АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3608/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Кравець Д.І.
Доповідач - Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Іванченко М.М., Желепа О.В.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року у справі за позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по квартирній платі та за надані комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року позов Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по квартирній платі та за надані комунальні послуги - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» заборгованість по квартирній платі та платі за надані комунальні послуги у розмірі 10 410 грн. 24 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а всього загальною сумою 10 653 грн. 84 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач та його представники підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У червні 2014 року Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по квартирній платі та за надані комунальні послуги.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення Київської міської ради «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» від 01 березня 2001 року № 217/1194 шляхом реорганізації Дирекції по утриманню та експлуатації житлових будинків маневреного фонду КП «Київжитлоспецексплуатація» було створено комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд».

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» від 19 квітня 2001 року № 777 будинок по АДРЕСА_1 закріплено за позивачем на праві повного господарського відання.

Таким чином, за час знаходження вказаного будинку на балансі позивача останній виконував функції з утримання будинку та прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги.

Разом з тим, відповідач, який в період з 01 травня 1998 року по 01 листопада 2006 року проживав у кімнаті № 1 квартири АДРЕСА_1, не виконував своїх обов'язків по своєчасному внесенню квартирної плати та плати за надані комунальні послуги, у зв'язку з чим за період проживання у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 10 410 грн. 24 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 з 01 травня 1998 року по 01 листопада 2006 року проживала у кімнаті № 1 квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Довідкою позивача від 26 травня 2014 року № 056/24-6332 та розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації № 1124 від 27 червня 2006 року, тобто була наймачем даної кімнати у квартирі (а.с. 8, 9).

Відповідно до рішення Київської міської ради від 01 березня 2001 року № 217/1194 та розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19 квітня 2001 року № 777 з 2001 року будинок на АДРЕСА_1 закріплено за позивачем на праві повного господарського відання, який виконував функції з утримання будинку та прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень будинку за надані комунальні послуги (а.с. 6-7).

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Суд першої інстанції виходив з того, що в період з 01 травня 1998 року по 01 листопада 2006 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість по квартирній платі та платі за надані комунальні послуги у розмірі 10 410 грн. 24 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 12-19).

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позовних вимог та задоволив позов про стягнення заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Звернувшись до суду з позовом, позивач посилається на те, що відповідач з 01 травня 1998 року по 01 листопада 2006 року проживала в кімнаті №1 квартири АДРЕСА_1, що підтверджує своєю ж довідкою.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви позивачем надано три довідки щодо місця проживання відповідача, в яких вказано три місця проживання ОСОБА_1 - кімната №1 квартири АДРЕСА_1 (довідка від 26.05.2014 року, а.с.8); - кімнати №1, 2, 3 квартири АДРЕСА_1 (довідка від 14.11.2006 року, а.с.11); - кімната №1-А квартири АДРЕСА_1 (розрахунок заборгованості, а.с.12).

Тобто, в документах, що надано позивачем до суду в якості доказів заборгованості відповідача, зазначені різні кімнати.

В апеляційному суді представник позивача не надала доказів відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України проживання відповідача в будь-якій із кімнат 1, 2, 3 та 1-А квартири АДРЕСА_1.

Пояснення представника позивача про те, що змінювалась нумерація кімнати в квартирі АДРЕСА_1 не підтверджено будь-якими доказами.

В апеляційному суді відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що проживала в кімнаті квартири АДРЕСА_2 та відповідно сплачувала рахунки за комунальні послуги за користування вказаною кімнатою.

Місце проживання відповідач підтверджує копією медичної картки за спірний період часу, на титульному листку якої зазначено місце проживання відповідача: АДРЕСА_2. Крім цього, відповідач пояснила, що вселилась в кімнату квартири АДРЕСА_2 в 1991 році, а не 1998 році, як стверджує позивач.

Відповідач пояснила, що квитанції за оплату комунальних послуг не збереглися, оскільки минуло дев'ять років, та відповідач не вбачала підстав для зберігання квитанцій про сплату за комунальні послуги понад три роки.

Допитані в апеляційному суді в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 пояснили суду, що проживали в гуртожитку маневрового фонду по АДРЕСА_1 на час капітального ремонту будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4, де і познайомились.

Свідки підтвердили, що з моменту вселення в буд. АДРЕСА_1 та до моменту виселення в 2006 році відповідач проживала в кімнаті квартири АДРЕСА_2.

В квартирі кімнати АДРЕСА_5 проживала донька відповідачки свідок ОСОБА_5 разом із своїм чоловіком.

Доказів на спростування показів свідків щодо проживання відповідача в кімнаті квартири АДРЕСА_2 позивачем суду не надано.

Колегія суддів не приймає в якості належного доказу проживання відповідача в кімнаті квартири АДРЕСА_1 наданий позивачем договір оренди житлового приміщення №3574 від 01 вересня 2005 року, оскільки договір укладено між КП «Спецжитлофонд» (орендодавець) та КП «Житлоінвестбуд - УКБ» (орендар) щодо оренди кімнати АДРЕСА_1 та відповідач ОСОБА_1 не є стороною договору.

Крім цього, договір укладено 01 вересня 2005 року, а, як встановлено судом, відповідач проживала в будинку АДРЕСА_2 з 1991 року в квартирі АДРЕСА_2, в позовній заяві зазначено проживання відповідача з 1998 року.

Додатком №1 до вказаного договору оренди позивачем надано акт прийому-передачі житлового приміщення від 01 вересня 2005 року з якого слідує, що орендодавець здає, а орендар приймає в користування квартиру (кімнату) АДРЕСА_1.

Квартира (кімната) АДРЕСА_1 використовується для тимчасового проживання родини ОСОБА_1 у складі осіб.

Акт підписано КП «Спецжитлофонд» та КП «Житлоінвестбуд - УКБ» 01 вересня 2005 року.

Колегія суддів оцінює вказаний акт прийому-передачі житлового приміщення квартири (кімнати) АДРЕСА_1 саме відповідачу ОСОБА_1 критично, оскільки підпис ОСОБА_1 відсутній, акт від 01 вересня 2005 року, а в позовній заяві позивач посилається на проживання відповідача у будинку АДРЕСА_1 з 1998 року.

Крім цього, позивачем не надано суду договору оренди приміщення в гуртожитку АДРЕСА_1, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем.

Та не надано будь-якого іншого договору, укладеного між відповідачем та позивачем, щодо користування ОСОБА_1 кімнатою в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із встановлених обставин справи та наданих сторонами у справі доказів, колегія суддів вважає достовірно встановленим, що відповідач ОСОБА_1 проживала у кімнаті квартири АДРЕСА_2 з 1991 року по 2006 рік.

Доказів проживання відповідача в кімнаті № 1, 2, 3, 1-А квартири АДРЕСА_1 відповідно до приписів статей 58-59 ЦПК України позивач суду не надав.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по квартирній платі та за комунальні послуги за проживання у кімнаті №1 квартири АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач у кімнаті №1 квартири АДРЕСА_1 не проживала, а тому підстави для стягнення заборгованості з відповідача відсутні.

З підстав наведеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді