УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виноградівської міської ради про скасування та визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність та скасування і визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила визнати недійсним та скасувати рішення Виноградівської міської ради від 15 жовтня 2010 року № 1489 та державний акт, виданий ОСОБА_5 на право власності на земельну ділянку площею 0,0569 га, яка розташована по АДРЕСА_1

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з 12 серпня 1989 року по 25 лютого 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5, під час якого у лютому 1991 року ними було подано до Виноградівської міської ради спільну заяву для виділення їм зазначеної вище земельної ділянки під забудову.

Посилаючись на те, що вказана земельна ділянка була виділена їм обом на підставі їх спільної заяви, а тому рішення Виноградівської міської ради від 15 жовтня 2010 року № 1489 про передачу цієї земельної ділянки одноособово відповідачу та державний акт на право власності на неї є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки порушують її право власності на цю ділянку, ОСОБА_4 просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 22 грудня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилено, рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 17 листопада 1990 року вказана вище земельна ділянка була виділена під будівництво саме ОСОБА_5, у зв'язку із чим він мав право на її безоплатну приватизацію, і оскільки позивачкою не надано доказів її звернення особисто або спільно із ОСОБА_5 із відповідною заявою до Виноградівської міської ради щодо виділення їй цієї земельної ділянки, суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення прийнято міської радою з дотриманням передбаченого законом порядку та будь-яких прав позивачки не порушує.

Крім того судами попередніх інстанцій правильно враховано висновки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні недобудованим будинком та зняття з реєстраційного обліку та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності прав та обов'язків забудовника, яким встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_5 (а. с. 17-18, 64-65).

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

Г.В. Юровська