Справа № 369/8935/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/2474/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 06.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Антоненко В.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Семиволос І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал», ОСОБА_4 про визнання майна обєктом приватної власності, набутого за власні кошти та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом приватної власності, набутого за власні кошти та поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд із вказаним позовом про визнання майна обєктом приватної власності, набутого за власні кошти та поділ спільного майна подружжя.

На забезпечення позовних вимог, ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила вжити заходи забезпечення позову стосовно частини майна, яке є предметом позовних вимог шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати (у тому числі відмовлятись) та передавати у будь-який спосіб будь-кому майнові права на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,79 кв.м. та накласти арешт на вказану квартиру і накласти арешт на автомобіль Lexus RX 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

В обґрунтування заяви вказувала на те, що в період шлюбу подружжям було придбано рухоме та нерухоме майно, зокрема майнові права на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 43,79 кв.м., житлова площа 12 кв.м., вартістю 435 694,80 грн. та автомобіль Lexus RX 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Зазначала, що їй стало відомо, що ОСОБА_2 відчужив майнові права на паркомісця №133 та №134, які були придбані в період шлюбу та були предметом позову, без її згоди на користь третьої особи і вказані обставини вона вважає причинами, у зв»язку з якими необхідно забезпечити позов, так як можливе відчуження ОСОБА_2 спірного майна унеможливить виконання рішення суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, відчужувати (у тому числі відмовлятись) та передавати у будь-який спосіб будь-кому майнові права на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 43,79 кв.м. та накладено арешт на автомобіль Lexus RX 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2. В задоволенні решти вимог про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, постановлення її з порушенням норм процесуального права і при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд, з врахуванням положень ст. 151 ЦПК України, доказів, наданих позивачем, виходив із того, що предметом позову є саме спірне майно, вид забезпечення позову співмірний із позовними вимогами і невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за умови задоволення позову ОСОБА_3

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз»ясень, наданих в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом про визнання майна обєктом приватної власності, набутого за власні кошти та поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом, в якому також просить поділити майно подружжя.

Вбачається, що до об»єктів нерухомого, рухомого майна та боргових зобов»язань, які є предметом спору між сторонами, входять майнові права на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 43,79 кв.м. та автомобіль Lexus RX 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Суд прийняв до уваги посилання ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_2 без її згоди відчужив на користь іншої особи ОСОБА_4 майнові права на паркомісця, оформлені попередніми договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2015 року.

Вказана обставина підтверджується фотокопіями вказаних договорів та рішенням Києво-Святошинського районного суду від 1 грудня 2015 року у справі за №369/8386 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зобов»язання вчинити та припинити дії, визнання правочинів недійсними, відшкодування шкоди, яким в позові відмовлено.

Проте вказаним рішенням суду встановлено нікчемність оспорюваних попередніх договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2015 року. (а.с.54-56).

Таким чином суд першої інстанції, із врахуванням доказів у справі, предмету та обсягу позовних вимог, пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову і обґрунтовано забезпечив позов.

Вид забезпечення позову є співмірним з заявленим позовом ОСОБА_3

Ухвала постановлена з додержанням вимог закону і передбачених законом підстав для її скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Колегія суддів не вбачає, що права ОСОБА_2 порушені оскаржуваною ухвалою, оскільки заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, до ухвалення рішення суду по суті справи та набрання рішенням законної сили і задоволення клопотання про забезпечення позову не позбавляє відповідача можливості в подальшому звернутися до суду із клопотанням про скасування забезпечення позову або заміну виду забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги на те, що наклавши арешт на автомобіль марки Lexus RX 2006 року випуску, суд не врахував, що спору щодо нього у сторін немає і позивач у позовній заяві просила залишити цей автомобіль ОСОБА_2 підлягають відхиленню, оскільки накладення арешту на цей транспортний засіб не суперечить вимогам закону.

Так, відповідно до роз»яснень, наданих в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21.12.2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Інші доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, постановлення її з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи висновків суду не спростовують та не впливають на законність постановленої ухвали.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: