АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/409/16 Справа № 201/7701/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М. П. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит плюс» про стягнення майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 14 жовтня 2014 року близько 15 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ-LANOS TF69YO ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Автокредит плюс», здійснював рух по мосту № 1 в м. Дніпропетровську, збоку площі Островського в напрямку вул. Каруна, де в районі електроопори № 142 не впорався із керуванням, виїхав на зустрічну смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автобусом «VOLKSWAGEN-LT35» реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автобусом «РУТА-20 СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Водій ОСОБА_2 та пасажир його автомобіля ОСОБА_5 були доставлені до медичного закладу з тілесними ушкодженнями.

За даними обставинами відкрито досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та постановою від 25 грудня 2014 року, кримінальне провадження закрито, у зв'язку зі смертю ОСОБА_3

Оскільки власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3 є відповідач, ОСОБА_2 просить стягнути з нього майнову та моральну шкоду.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.65-67).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с.69-74).

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду - зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та документальних доказів в підтвердження факту належності транспортного засобу «ЗАЗ-LANOS TF69YO ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 саме відповідачу та перебування водія ОСОБА_3 у трудових чи інших відносинах з ТОВ «Автокредит плюс».

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2014 року близько 15 год. водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ-LANOS TF69YO ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Автокредит плюс», здійснював рух по мосту № 1 в м. Дніпропетровську, збоку площі Островського в напрямку вул. Каруна, де в районі електроопори № 142 не впорався із керуванням, виїхав на зустрічну смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автобусом «VOLKSWAGEN-LT35» реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автобусом «РУТА-20 СПГ» реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Водій ОСОБА_2 та пасажир його автомобіля ОСОБА_5 були доставлені до медичного закладу з тілесними ушкодженнями.

За даними обставинами відкрито досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та постановою від 25 грудня 2014 року, кримінальне провадження закрито, у зв'язку зі смертю ОСОБА_3

Згідно листа Територіального сервісного центу 1241 регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області № 27/4-1241-41 від 25 листопада 2015 року, автомобіль «ЗАЗ-LANOS TF69YO ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 14 жовтня 2014 року зареєстровано за ТОВ «Автокредит плюс» на підставі довідки - рахунку ДПІ № НОМЕР_5 з видачею номерних знаків та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 (а.с.94).

Відповідно до роз"яснень, які викладені у п.п. 4, 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 07 березня 2013 року між ТОВ «Автокредит плюс» та ОСОБА_6 укладено договір фінансового лізингу № КТ00А6, що складається із заяви ОСОБА_6 про приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу та додатків до нього № 1,2, на умовах, визначених публічним договором про надання фінансового лізингу, що розміщений на веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua (а.с. а.с. 122-134).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» (далі - Закон) визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежів та договором найму автотранспортного засобу.

Згідно із частиною 1 статті 6 Закону договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

Статтею 799 ЦК України визначено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Системний аналіз положень ст. 806 ЦК України та ч.1 ст.2, ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» дає підстави для висновку про те, що договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб, має бути викладено у простій письмовій формі та не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Оскільки фактичні обставини свідчать про те, що позивач пред»явив вимогу до відповідача, як до власника транспортного засобу «ЗАЗ-LANOS TF69YO ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не встановив фактичних обставин, які мають суттєве значення для її вирішення, та вирішуючи питання про відшкодування шкоди, не врахував, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, право володіння автомобілем «ЗАЗ-LANOS TF69YO ЗНГ», реєстраційний номер НОМЕР_1, було передано ОСОБА_6, яка до участі у справі не залучена.

Таким чином, висновок суду про відмову у задоволенні позову є правильним, проте суд першої інстанції помилково зазначив підстави відмови, як відсутність доказів про належність зазначеного автомобіля саме відповідачу на момент дорожньо-транспортної пригоди, в той час, як заявлений позов, з урахуванням встановлених обставин, є передчасним.

У зв'язку з чим колегія суддів вважає необхідним змінити на підставі п.2 ст.309 ЦПК України в частині обгрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2015 в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог - змінити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Л.А. Черненкова

З.М. Пономарь