Ухвала іменем україни 06 квітня 2016 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Славутської міської ради Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування на частину житлового будинку та надвірних будівель і виділ частки майна та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Славутської міської ради Хмельницької області про припинення права власності на частку житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року, в с т а н о в и л а: У липні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, Славутської міської ради Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування на частину житлового будинку та надвірних будівель і виділ частки майна. Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони набули право власності на 7/200 частини домоволодіння кожен по АДРЕСА_1 в порядку спадкування відповідно після смерті свого батька та чоловіка - ОСОБА_6 Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог під час розгляду справи, позивачі просили визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування право власності на 7/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1; виділити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рахунок 14/200 частини житлового будинку за вказаною адресою, а саме: кімнату 2-2 площею 12,4 кв. м, зобов'язати закрити дверний отвір з приміщення 2-2 в приміщення 2-5, закрити дверний отвір з приміщення 2-2 в приміщення 2-3, утворити дверний отвір з приміщення 1-6 в отвір приміщення 2-2 та стягнути з них на користь ОСОБА_5 2 051 грн 10 коп. компенсації за надлишок належної їм площі, що становить 2,7 кв. м; виділити їм в рахунок господарських будівель 14/200 частини будівлі хліва «Б» та залишити її у користуванні ОСОБА_5 і стягнути з них на користь ОСОБА_5 1 672 грн вартості цієї частки хліва, зменшивши таким чином суму компенсації надлишку житлової площі в кімнаті 2-2, стягнувши з них на користь ОСОБА_5 компенсацію в розмірі 379 грн 10 коп. ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Славутської міської ради Хмельницької області про припинення права власності на частку житлового будинку. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що належні позивачам 14/200 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 є незначною часткою і неподільною, та з урахуванням того, що не може бути виділена в натурі відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, а також у зв'язку з тим, що він з позивачами не є членами однієї сім'ї, а отже, їх спільне проживання і користування цією частиною будинку, зокрема кімнатою 2-2, є неможливим, просив суд в порядку ст. 365 ЦК України припинити права власності позивачів на 14/200 частини житлового будинку. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року, позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування право власності на 7/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на 14/200 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 з виплатою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 3 684 грн 40 коп. кожному компенсації вартості цієї частки у житловому будинку за рахунок коштів, внесених 09 жовтня 2015 року ОСОБА_5 на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України у Хмельницькій області. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проте таким вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають. Ухвалюючи рішення у справі та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, з урахуванням того, що 7/200 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, та частка 7/200 того ж будинку, що належить ОСОБА_4, є незначними, тобто 14/200 частини того ж будинку не може бути виділено в натурі позивачам, спільне володіння і користування цією часткою будинковолодіння ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є неможливим, так як вони не є членами однієї сім'ї, в користуванні позивачів знаходиться 1/6 частини спірного будинковолодіння і припинення їх прав на 14/200 частини житлового будинку не завдасть їм істотної шкоди, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про припинення права власності позивачів на 14/200 частини житлового будинку з виплатою по 3 684 грн 40 коп. компенсації кожному за рахунок коштів ОСОБА_5 З такими висновками судів погодитись не можна виходячи з наступного. Судами правильно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 набули право власності на 7/200 частини домоволодіння кожен по АДРЕСА_1 в порядку спадкування відповідно після смерті свого батька та чоловіка - ОСОБА_6 На підставі договору довічного утримання та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 вересня 2014 року у власності ОСОБА_5 залишилось 28/200 житлового будинку за вказаною адресою. Отже, суди правильно визнали за ОСОБА_4 в порядку спадкування право власності на 7/200 частини житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною адресою. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи у справі виділ 14/200 частини домоволодіння (або 9,7 кв. м площі, яка належала та була у користуванні ОСОБА_7.) по АДРЕСА_1 з переобладнанням в однокімнатну квартиру з окремим виходом, неможливий. Отже, правильними є також висновки судів першої та апеляційної інстанції, що позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині виділу частки майна не підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з вищезазначеного висновку, такий виділ неможливий. Разом з тим не можна погодитись з висновками судів у частині задоволення зустрічного позову про припинення права власності виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Положеннями ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, а також попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок. Задовольняючи зустрічний позов, суди виходили з того, що частка позивачів є незначною та з урахуванням проведеної судово-будівельної експертизи, згідно з якою встановлено, що переобладнання в однокімнатну квартиру з окремим виходом спірних приміщень неможливе, а припинення права власності на частину будинку не завдасть позивачам значної шкоди. Проте висновки судів про те, що примусове припинення права власності не завдасть позивачам істотної шкоди, ґрунтуються на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України. За таких обставин суди в достатньому обсязі не з'ясували питання про те, чи не завдасть припинення на частку у спільному майні істотної шкоди інтересам співвласників - позивачів у справі, з урахуванням того, що вони посилалися на проживання у спірному будинку, та судами не встановлено наявність у них іншого житла, у зв'язку з чим не є безспірними висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності позивачів на частку у спільному майні. Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Славутської міської ради Хмельницької області про припинення права власності на частку житлового будинку, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. У іншій частині рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 25 листопада 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана