АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/2525/16 Головуючий у 1 інстанції - Ярошенко С.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Барановської Л.В., Побірченко Т.І.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 9 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 і просила стягнути з відповідача на свою користь заборговану суму за договором позики у розмірі 1.000.000 грн. Ухвалою суду від 11.06.2015 року, за клопотання відповідача ОСОБА_1, другим відповідачем до участі у справі залучено ОСОБА_3 /а.с.49-50,62/.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 9 грудня 2015 року позов задоволено /а.с.82-83/.

Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборговану суму за договором позики - 1.000.000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові /а.с.88-91/.

Скаржник послався на те, що він не отримував від позивачки позику, а лише поручався перед нею за повернення його товаришем ОСОБА_3 позики на вище зазначену суму позивачці ОСОБА_2. При цьому зазначив, що розписку про те, що позику в указаній сумі отримав саме він, а не ОСОБА_3, він написав помилково, оскільки не є юридично обізнаним.

Суд першої інстанції, залучивши до участі у справі ОСОБА_3, в той же час розглянув справу за його відсутності, оскільки той на виклики суду не з»являвся.

У зв»язку з неявкою у судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідача ОСОБА_3, розгляд справи двічі відкладався. Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, 8.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладена угода, згідно якої ОСОБА_2 надала безпроцентну позику ОСОБА_1 у сумі 1.000.000 грн. на термін до 30.11.2014 року, укладення якої підтверджується відповідною розпискою позичальника ОСОБА_1 /а.с. 33/.

Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини позики, які регулюються ст.1046 ЦК України, згідно якої, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Оскільки боржником на день закінчення дії договору позика не була повернута, позивач ОСОБА_2 звернулась з цим позовом до суду.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 до погашення позики не приступав, в зв»язку чим позивач обгрунтовано вимагав стягнути надану відповідачу позику у сумі, яка йому передавалась - 1.000.000 грн.

Доводи відповідача ОСОБА_1 відносно того, що указану суму позики отримував не він, а його знайомий ОСОБА_3, а тому, начеб-то, позов до нього, ОСОБА_1, заявлено неправильно, не свідчать про те, що він не брав позику у вище зазначеній сумі у позивачки ОСОБА_2, яка наполягала на тому, що вона особисто ОСОБА_1 надала позику у сумі 1.000.000 грн. і саме він написав їй про це розписку і зобов»язувався повернути цю суму у термін до 30.11.2014 року.

Отже, доводи відповідача в тій частині, що не він, ОСОБА_1, а ОСОБА_3, брав спірну позику у ОСОБА_2 не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки указана обставина не означає, що таку ж позику у ОСОБА_2 не міг взяти також і ОСОБА_3, протн позов пред»явлено саме до ОСОБА_1, отримання позики яким, підтверджене у судовому засіданні.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_1 не навів доказів тому, що він не отримував позику у сумі 1.000.000 грн. у позивачки ОСОБА_2, а тому позов судом першої інстанції задоволено правильно.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини та керуючись вище зазначеними нормами права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 9 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді