Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" про захист прав споживача та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 6410,68 доларів США банківського вкладу та 2280,52 доларів США пені.

Надалі позивач уточнила позовні вимоги та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2280,52 доларів США.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві та заяві про уточнення ( зменшення ) позовних вимог.

В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Представник позивача пояснив, що відповідач за час розгляду справи в суді виплатив позивачу заборгованість по основному зобовязанню в сумі 6410,68 доларів США банківського вкладу. Однак, оскільки відповідач прострочив виконання зобовязання, з банку необхідно стягнути пеню на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за невчасне повернення вкладу. Просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. У поданих до суду запереченнях просить справу розглянути у його відсутності, позов не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для стягнення пені, так як такого виду неустойка умовами договору банківського вкладу не передбачалася.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, зясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 30 березня 2015 року між сторонами було укладено договір про розміщення вкладу №00339808 «Готівка щомісяця», за умовами якого банк прийняв, а позивач передав грошові кошти в сумі 8000 доларів США.

30 червня 2015 року, в звязку з неможливістю видачі всієї суми вкладу одноразово, сторони уклали новий договір на розміщення вкладу № 00370125 «Знайомство» на суму 5000 доларів США. Залишок в сумі 3000 доларів США банк зобовязувався виплатити в найкоротші строки.

Відповідно до п.2.2 договору строк дії договору становить з 30 червня 2015 року до 14 липня 2015 року. Після закінчення визначеного сторонами строку вклад позивачу повернений не був, внаслідок чого позивач змушена була звернутися до суду.

28 грудня 2015 року відповідач повернув позивачу вклад повністю, що позивачем в судовому засіданні не заперечувалося і в звязку з чим було зменшено позовні вимоги.

Оскільки повернення вкладу було здійснено відповідачем з простроченням строку виконання зобовязання, позивачем предявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 11 вересня 2015 року до 22 вересня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати ( прострочує виконання ) роботу ( надання послуги ) згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи ( послуги ), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки ( пені ), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року встановлено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг ). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Судом встановлено, що відповідач надав позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним від позивача грошових коштів з обовязком виплатити проценти на них. Надання такої послуги було оформлено укладеним банком з ОСОБА_1 договором на розміщення вкладу.

Після укладення вказаного договору між банком та позивачем виникли зобовязальні відносини, які регулюються нормами зобовязального права та положеннями укладеного договору банківського вкладу. Водночас, положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює відповідальність виконавця робіт ( послуг ) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. Повернення коштів за договором строкового банківського вкладу не є роботою чи послугою в розумінні ст.1, 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в рішенні № 6-29925св09 від 31 березня 2010 року у цивільній справі про стягнення коштів у звязку з розірванням договору банківського вкладу.

Таким чином, підстави для стягнення пені за правилами ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

Неустойка ( штраф, пеня ) за змістом ст.611 ЦК України стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.

Обовязки сторін та відповідальність за їх невиконання повністю регулюються умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, та нормами ЦК України, які регулюють зобовязальні правовідносини. За умовами укладеного між сторонами договору відповідальність банку за несвоєчасне повернення вкладу у виді неустойки ( пені ) не передбачена.

Оскільки між сторонами виникли правовідносини щодо грошового зобовязання, то суд має право застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України, однак позивачем такі вимоги заявлені не були.

На наявність інших підстав для стягнення неустойки позивач у позовній заяві не покликається.

Відтак, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості за договором банківського вкладу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :