Справа №484/272/16-ц 11.04.2016 11.04.2016 11.04.2016
Провадження №22-ц/784/968/16
Головуюча першої інстанції Маржина Т.В.
Категорія-5 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1І
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

ОСОБА_2

із секретарем Гордійчук С.С.

з участю:

представників:

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.03. 2016 р., постановлене за

позовом

ОСОБА_4 до ФГ Оазис про повернення земельних ділянок,

встановила:

27.01.2016 р. ОСОБА_4 звернулася з позовом до ФГ Оазис про повернення земельних ділянок.

Позивачка зазначала, що 1 жовтня 2004 р. нею укладений договір оренди належних їй на праві власності пятьох земельних ділянок загальною площею 6,15 га. з ФГ Оазис строком на 10 років.

Початок дії цього строку настає з моменту державної реєстрації договору, тобто з 01.12.2005 р. і закінчується 01.12.2015 р.

Відповідно до п. 6.1 Договору сторона, яка не бажає продовження договору на новий термін зобовязана повідомити про це письмово іншу сторону не пізніше одного року до закінчення строку дії договору.

01.12.2014 р. вона повідомили письмово голову фермерського господарства про небажання продовжувати на новий термін дію договору оренди з вимогою про повернення земельної ділянки.

Оскільки після закінчення дії договору відповідач земельну ділянку їй не повернув, позивачка просила про повернення її в судовому порядку.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.03 2016 р. постановлено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачка, не погоджуючись з висновками суду стосовно відсутності підстав для повернення землі, ставить питання про скасування рішення і просить постановити нове рішення про повернення земельної ділянки, посилаючись на необгрунтованність висновків суду.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України Про оренду землі від 06.10.1998 р. з наступними змінами ( далі Закон № 161-XIV)

Відповідно до приписів ст. ст. 14, 15, 18-20 Закону№ 161-XIV (в редакції на час укладення угоди) договір оренди землі укладається у письмовій формі відповідно до типової форми, яка затверджується постановою Кабінету Міністрів України.

Однією з істотних умов договору, яка визначається за погодженням сторін є строк його дії.

Договір підлягає державній реєстрації і саме після неї набирає чинності.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Оскільки строк договору входить до переліку істотних умов, з погодженням яких повязується момент його укладення, то і зміна цієї істотної умови має здійснюватися у тій же формі і за тими ж правилами що і сам договір, тобто з дотриманням вимог про державну реєстрацію (ст. 654 ЦПК)

З матеріалів справи вбачається, що договір укладено сторонами 01.10.2004 р.

Саме з цієї дати починається перебіг строку договору.

Цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін виникли з 01.12.2005 р., тобто з часу його державної реєстрації.

Державну реєстрацію змін умов договору щодо строку його дії сторони не вчиняли.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну оцінку наданим доказам та прийшов правильного висновку про те, що дія договору закінчується 01.10. 2014 р.

За рік до цієї дати орендодавець письмово не повідомляла орендаря про небажання продовжити договір на новий десятирічний строк, як цього вимагає п. 6.1 договору.

І за таких обставин договір вважається продовженим на новий строк.

При цьому суд правильно виходив з того, що заяви орендодавця про повернення земельних ділянок від 08.09.2014 р., від 01.12.2014 р. та від 17.11.2015 р. подані з пропуском строку, передбаченого зазначеним пунктом договору та не можуть бути підставою для припинення строку дії договору і повернення земельних ділянок.

Саме такого змісту висновки щодо початку дії строку договору оренди землі викладені у постанові Верховного Суду України № 6-162 ц 13 від 19.02.2014 р.

Доводи апеляційної скарги про неможливість скористатися висновками вищенаведеної постанови Верховного Суду України на час підписання спірного договору, не заслуговують на увагу, оскільки постанова Верховного Суду України не є законом у сенсі ст. 58 Конституції України, у ній лише наведене тлумачення закону, який діяв на час укладення угоди, а його правильне застосування здійснене судом першої інстанції підчас ухвалення рішення з дотриманням приписів ст. ст. 212-214 ЦПК України.

Що стосується змін до договору, які начебто погоджені сторонами у наданій переписці відповідно до умов п. 10.3 договору, то їх не можна вважати легітимними, адже сторони не здійснили державної реєстрації таких змін договору, а тому вони не набрали чинності та не можуть застосовуватися при вирішенні цього спору.

Інші доводи апеляційної скарги також не підлягають врахуванню, оскільки висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати що спір вирішено з порушенням закону.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила: Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.03. 2016 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_2