У х в а л а

іменем україни

4 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого - Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Завгородньої І.М., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

1 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу,за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від

17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 лютого 2012 року, яким було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу згідно з розпискою та стягнуто з неї та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 500 доларів США, що згідно з офіційного курсу НБУ становило 43 902,65 грн, боргу за розпискою від 17 грудня 2009 року та 439,02 грн судового збору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 17 грудня 2015 року, заяву ОСОБА_1 задоволено, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 1 лютого 2012 року скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 900 доларів США, що еквівалентно 62 246,96 грн боргу за розпискою від 17 грудня 2009 року та 439,02 грн судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_4, просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від

17 грудня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, й передати справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема із розписки від 17 грудня 2009 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позичили у ОСОБА_2 5 500 доларів США, які зобов'язались повернути до 17 лютого 2010 року, однак кошти не повернули, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернулась до суду.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 1 лютого 2012 року із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто борг згідно з розпискою від 17 грудня 2009 року у розмірі 5 500 доларів США, що еквівалентно 43 902,65 грн.

Зазначене рішення відповідачами не оскаржувалось.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення від 1 лютого 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначила, що на момент розгляду справи не мала доказів повернення боргу і їй не було відомо про наявність розписок у ОСОБА_3, що, відповідно, є новоявленою обставиною у розумінні ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасовуючи рішення суду від 1 лютого 2012 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що існуючі докази часткової сплати боргу не були відомі ОСОБА_1 на час розгляду справи, а тому вказані обставини є нововиявленими.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 передбачено, що необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що на момент ухвалення рішення від 1 лютого 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не могли надати розписки, оскільки вважали їх втраченими (знищеними). ОСОБА_1 підтвердила, що на час розгляду справи вона не знала, що вказані розписки реально існують, так як вона припинила своє спілкування з ОСОБА_3, яка під час ухвалення рішення у 2012 році перебувала за кордоном.

Відповідно до п. 4 вищезазначеної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

25 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від

17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик
І.М. Завгородня