Справа № 686/4632/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Мороз В.О., за участю секретаря Козельської Г.В. позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за неможливості спільного проживання, -

встановив:

25 лютого 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення за неможливості спільного проживання, мотивуючи позов тим, що з 1990 року вони з відповідачем та її мамою ОСОБА_3 проживали в будинку АДРЕСА_1 Власником цього будинку була ОСОБА_3 26.03.2002 року шлюб між сторонами був розірваний, проте вони продовжили разом проживати у спірному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла, після чого будинок успадкувала позивач. Проживаючи в будинку АДРЕСА_1 відповідач постійно зловживає спиртними напоями, виключає світло, перекриває газ, постійно вчиняє сварки з позивачем чим принижує її гідність.

Оскільки відповідач зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 в якій він має приватизовану частку на праві власності, тому позивач просить суд виселити ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 Хмельницького району через неможливість спільного з ним проживання.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечив можливість його задоволення, оскільки вважає, що позивачем не доведено його протиправної поведінки, а також зазначив що саме в будинку АДРЕСА_1 він не проживає, а проживає у новозбудованому ним приміщенні за цією ж адресою, право власності на яке ще не оформлене.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Власником будинку будинку АДРЕСА_1 Хмельницького району з 2013 року є позивач ОСОБА_1, яка успадкувала його після смерті її матері ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.02.2013 року.

Відповідач ОСОБА_2 є бувшим чоловіком позивача, шлюб з яким було розірвано 26.03.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1

Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 1 ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що відповідач ОСОБА_2 безпідставно проживає в будинку АДРЕСА_1. Проте, відповідно до довідки виконкому Копистинської сільської ради від 03.02.2016 року № 140, за даною адресою він не зареєстрований, а відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Хмельницькій області - відповідач не має у Хмельницькій області зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання.

Разом з тим, відповідно до схеми винесення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в натуру на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 розташовані: господарське приміщення, літня кухня та стара хата під знос (якій і присвоєно номер НОМЕР_2). Тобто, будинок АДРЕСА_1 не придатний для проживання. Дані факти в судовому засіданні підтвердили і сторони, які пояснили, що вони в старому будинку не проживають, а проживають у господарському приміщенні та літній кухні, окремо один від одного. Це ж підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які також вказали, що у сторін інколи виникають сварки, проте побутового характеру як у кожній із сімей, однак не такі що не дають можливості спільного проживання.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1, з якого його просить виселити позивач.

Також, позивач ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог посилається на зловживання відповідачем спиртними напоями та вчинення ним протиправної поведінки по відношенню до неї.

Позивачем надано суду висновок від 20.08.2015 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо вчинення ОСОБА_7 сварки в сім'ї, згідно якого сама ж заявниця подала зустрічну заяву про відсутність претензій до відповідача. Також в матеріалах справи є характеристика на відповідача, видана Копистинською сільською радою 18.02.2016 року № 11, згідно якої відповідач характеризується посередньої, помічався в п'янках та сварках, тобто дану характеристику суд не може сприйняти як об'єктивну та неупереджену, оскільки вона дана сільським головою зі слів позивача.

Разом з тим, ОСОБА_2 надано суду медичні довідки з ХОПНД та ХОНД, згідно яких він на обліках у нарколога та психіатра не перебуває.

З пояснень допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8, який є рідним сином сторін, батьки інколи між собою сваряться, проте не настільки часто і серйозно, як вказує позивач.

Отже, підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів, що відповідають вимогам ст. 60 ЦПК України, які б підтверджували її позовні вимоги, а саме доказів проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 та факту вчинення ним проти позивача протиправної поведінки, яка б розумінні закону, об'єктивно могла би бути підставою для виселення особи з житла.

Керуючись ст. ст. 11, 319 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 11, 30, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за неможливості спільного проживання, - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя