Номер провадження: 22-ц/785/3160/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2016 року про відмову у задоволенні подання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення в квартиру та встановлення порядку користування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким зобовязати громадянина ОСОБА_4 не чинити їй перешкод в користуванні квартирою №87 корп.2 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, будинок №57; вселити її у даний будинок та виділити їй у користування житлову кімнату 12 кв.м.

Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про право власності вона, ОСОБА_2, та її батько ОСОБА_4 приватизували в рівних частках кожний ізольовану квартиру під № 87 в будинку під № 57 корп.2 по вул. Ільфа і Петрова в м.Одесі, яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м.

Як стверджувала позивач, після того як її батьки розійшлись і стали мешкати окремо, вона залишилась мешкати разом з матірю за адресою АДРЕСА_1.

Позивач вказувала на те, що відповідач перестав її пускати до спірної квартири, ключів від вхідної двері спірної квартири вона не має, вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 30.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Зобовязано громадянина ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою №87 корп.2 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, будинок №57. Вселено ОСОБА_2 в квартиру №87 корп.2 по вул. Ільфа і Петрова в м.Одесі, будинок №57 та виділено їй у користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м.

28.01.2016 року головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_5 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з поданням, в якому просив змінити подальший порядок виконання вимог виконавчого листа № 520/13944/13-ц, виданий 26.08.2015 року Київським районним судом м. Одеси, про вселення ОСОБА_2 у квартиру № 87 корп. 2 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, будинок № 57 та виділення їй у користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м., шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру № 87 корп. 2 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, будинок № 57 та виділити їй у користування житлову кімнату площею 17,4 кв.м.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2016 року у задоволенні подання Київського ВДВС ОМУ юстиції про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення суду по справі № 520/13944/13-ц відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2016 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом першої інстанції при постановленні ухвали норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення в квартиру та встановлення порядку користування, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду встановлено конкретний спосіб виконання рішення суду, а визначення іншого порядку користування житлом, а саме: вселення ОСОБА_2 в іншу кімнату та виділення в користування кімнати площею 17,4 кв.м, є зміною резолютивної частини рішення суду.

Такий висновок районного суду є правильним.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.10.2014 року по справі № 520/13944/13-ц зобовязано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою № 87 корп. 2 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, будинок № 57, та ухвалено вселити ОСОБА_2 у квартиру № 87 корп. 2 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, будинок № 57 та виділити їй у користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м.

На підставі вказаного рішення 26.08.2015 року судом видано виконавчі листи по справі.

Державний виконавець у поданні до суду зазначає, що рішення суду фактично не виконано у зв'язку із відсутністю кімнати, зазначеної у виконавчому документі, в яку необхідно вселити ОСОБА_2

Згідно акта державного виконавця від 21.12.2015 року, державним виконавцем виходом за адресою: квартира № 87 корп. 2 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, будинок № 57 встановлено, що ОСОБА_2 отримала один ключ від квартири, а також встановлено, що у спірній квартирі відсутня кімната площею 11,8 кв.м., так як фактично відсутня стіна, яка ізолює кімнату у квартирі.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

При цьому згідно з вимогами ст. ст. 10, 60, 373 ЦПК України саме заявник зобовязаний довести зазначений локальний предмет доказування, тобто виняткові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення про вселення.

Суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення подання головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, оскільки зазначений державним виконавцем подальший порядок виконання рішення суду шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру № 87 корп. 2 по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі, будинок № 57 та виділити їй у користування житлову кімнату площею 17, 4 кв.м. фактично змінює резолютивну частину рішення Київського районного суду м.Одеси від 30.10.2014 року, яким встановлено кокретний порядок виконання рішення шляхом вселення ОСОБА_2 у вказану квартиру виділивши їй кімнату площею 17, 4 кв. м. у квартирі. Тобто, у поданні державного виконавця йдеться про виділенні стягувачу іншої кімнати ніж зазначено у рішенні суду, що є недопустимим в порядку виконання судового рішення і суперечить ст. 373 ЦПК України.

В засіданні судової колегї представник стягувача не заперечував, що ОСОБА_2 вселено у спірну квартиру. Проте кімната, яка їй виділена за рішенням суду, на даний час не існує, оскільки внутрішня стіна у квартирі, що відокремлювала цю кімнату від інших приміщень, не існує була розібрана боржником. Позову про відновлення розібраної самочинно стіни ОСОБА_2 не заявляла. Іншого порядку користування квартирою не встановлено. На даний час боржник виїхав з спірної квартири і проживає у своєї матері за іншою адресою.

При таких обставинах, немає підстав вважати про існування виняткових обставин, які є підставою для зміни подальшого порядку виконання судового рішення, оскільки у запропонованому варіанті передбачається фактична зміна рішення ухваленого судом рішення по суті.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та зводяться до повторення доводів подання державного виконавця про зміну подальшого порядку виконання рішення суду, які належним чином розглянуті, перевірені та оцінені районним судом. При цьому особа, яка подала апеляційну скаргу не посилається на докази та обставини, що надають підстави для набуття висновку про помилковість висновків районного суду.

Посилання на ухвалу Верховного Суду України від 11.03.2004 року, як на приклад того, що судами взагалі допускається зміна способу та порядку виконання рішення суду, висновок районного суду не спростовує, оскільки сама по собі можливість зміни способу і порядку виконання рішення суду передбачена ст. 373 ЦПК України у виняткових випадках. При цьому процесуальна сутність такої зміни не полягає і не може полягати у зміні самого ухваленого по суті судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які є підставою для обов`язкового скасування судового рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ч. 1 п. 1, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

ОСОБА_8