Справа № 535/182/16-ц
Провадження № 2-о/535/11/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року смт. Котельва

КОТЕЛЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого - Мальцева С.О.,

з секретарем судового засідання - Білик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Котельва цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

про встановлення факту, що має юридичне значення

заінтересовані особи: Реєстраційна служба Котелевського районного

управління юстиції Полтавської області,

Сільськогосподарський виробничий кооператив

«Батьківщина»

У С Т А Н О В И В:

заявник звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з заявою, в порядку окремого провадження, в якій просила встановити юридичний факт того, що:

- земельна ділянка для сільськогосподарського використання, яка належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва на право на спадщину за законом від 14.11.2003 року серії ВАР №857615, виданого на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №021384, виданого Котелевською селищною радою 13.01.2000 року та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №967 на імя померлого ОСОБА_2, яка розташована на території Котелевської селищної ради, складається з двох земельних ділянок площею 3,9723 га, кадастровий номер :00:005:1533 та площею 0,7523 га кадастровий номер :00:005:1532.

В обґрунтування своїх вимог заявник послався на те, що вона згідно свідоцтва про право на спадщину серії №857615 від 14.11.2003 року є спадкоємицею за законом після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер 21 лютого 2003 року. Зазначила, що до складу спадкового майна після батька увійшла земельна ділянка для сільськогосподарського використання, яка розташована на території Котелевської селищної ради та згідно державного акту про право приватної власності на землю серії І-ПЛ за №021384, виданого 13 січня 2000 року на імя померлого ОСОБА_2, площа цієї земельної ділянки становила 4, 72 га. Вказала, що під час вирішення питання щодо державної реєстрації даної земельної ділянки зясовано, що згідно актів звірки і погодження меж земельних ділянок, кадастрових планів земельних ділянок, каталогу координат площі належних їй земельних ділянок становить 3, 9723 га, кадастровий номер :00:005:1533 та 0,7523 га кадастровий номер :00:005:1532. При цьому, розбіжності у площі і конфігурації земельних ділянок виникла при проектуванні земельних ділянок у відповідності до нового планово -картографічного матеріалу, в тому числі розбіжності ще виникли також через проведення робіт по інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться у користуванні НАК «Нафтогаз Україна». Акцентувала увагу на тому, що коли вона звернулася із зверненням до Реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції Полтавської області їй повідомили, що на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у звязку з невідповідністю конфігурації і площі, вказаної у Державному реєстрі земель передбачена відмова у державній реєстрації. Вважає, що за таких обставин підтверджується факт того, що вона успадкувала дві земельні ділянки 3,9723 га та 0,7523 га та оскільки земельні ділянки є нерухомим майном, без державної реєстрації вона не зможе реалізувати свої права власника, тому встановлення такого факту має для неї юридичне значення.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявилася, надала письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю.

Котелевське РУЮ в Полтавській області у судове засідання не зявилося, надали письмову заяву, в якій просили провести розгляд справи без участі представника управління.

Представник СВК «Батьківщина» у судове засідання не зявився, надали письмову заяву, в якій просили провести розгляд справи за відсутності їх представника і винести рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви, приходить до такого.

У відповідності до частини другої статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, що містяться у пункті першому постанови ПВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник просить встановити факт того, що одна земельна ділянка складається з двох земельних ділянок, в звязку з тим, що виникли розбіжності при проектуванні земельних ділянок у відповідності до нового планово -картографічного матеріалу, в тому числі, розбіжності ще виникли також через проведення робіт по інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться у користуванні НАК «Нафтогаз Україна» та її земельній ділянці присвоєно два кадастрових номера, що є невідповідністю правовстановлюючим документам (т. 1 а.с. 1-2, а.с. 8-14).

Суд зазначає, що до переліку, визначеного ч. 1 ст. 256 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявник, не відноситься.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у ч. 1 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, ч. 2 цієї ж статті.

Судом проаналізовано наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю фізичних і юридичних осіб гарантується в конституційному порядку. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ст.79-1 ЗК України).

Відповідно до ч.1-2 ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, як, зокрема, кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (ч.1 ст.15 вказаного Закону).

За приписами статті 37 цього Закону передбачено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п'ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу. Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах. Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації. Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Інформація про виправлення технічних помилок не пізніше наступного дня з дня їх виправлення надається в письмовій формі власникам та користувачам земельних ділянок, а також третім особам, чиїх інтересів стосувалося виправлення помилок.

В прикінцевих та перехідних положеннях до цього Закону встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок. У разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом. У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом. У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень.

У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв'язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Відповідно до частини першої Положення про «Державне агентство земельних ресурсів» затверджене Президентом України 8 квітня 2011 року № 445, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів, та відповідно до підпункту 34 даного Положення Державне агентство земельних ресурсів України уживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів.

Згідно до п. 6 ст. 156 «Порядку ведення державного земельного кадастру», затвердженого Постановою КМУ 17.10.2012 року № 1051 виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Статтею 146 цього ж Порядку передбачається, що виправлення технічної помилки здійснюється Державним кадастровим реєстратором у Державному земельному кадастрі, витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру та всіх документах, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру (в електронній та паперовій формі) та містять відповідні відомості, шляхом повторного виготовлення (в електронній та паперовій формі) відповідних документів (їх аркушів).

Отже, чинним законодавством визначено державні органи, що мають відповідні повноваження щодо визначення площі земельної ділянки, присвоювання ним кадастрових номерів та внесення даних до реєстру, а тому Суд позбавлений можливості перебирати на себе функції відповідних державних органів та в свою чергу встановлювати та констатувати факт того, що одна земельна ділянка складається з двох земельних ділянок.

Посилання заявника стосовно того, що нею було успадковані дві земельні ділянки не відповідають дійсності, так як згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 отримала спадкове майно, яке складається з однієї земельної ділянки (т. 1 а.с. 6-7).

Щодо відмови реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції з приводу проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку заявника, то суд зазначає, що це не було рішення про відмову, а це була відповідь посадової особи державного органу на звернення громадянина, з відповідними розясненнями (т. 1 а.с. 15).

Відтак, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі наведеного та статті 14 Конституції України, статей 79-1 ЗК України, статті 55 Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про Державний земельний кадастр», а також керуючись статтями 10, 11, 88, 209, 212, 214-215,256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.У задоволення заяви ОСОБА_1 про встановити юридичного факту того, що земельна ділянка для сільськогосподарського використання, яка належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва на право на спадщину за законом від 14.11.2003 року серії ВАР №857615, виданого на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №021384, виданого Котелевською селищною радою 13.01.2000 року та зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №967 на імя померлого ОСОБА_2, яка розташована на території Котелевської селищної ради, складається з двох земельних ділянок площею 3,9723 га, кадастровий номер :00:005:1533 та площею 0,7523 га кадастровий номер :00:005:1532, - відмовити повністю.

2.Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право на його оскарження протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4.Повний текст рішення виготовлено та оголошено протягом пяти днів.

СУДДЯ: С.О. Мальцев