Справа № 461/32/11 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/2359/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючгого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_2, ВДВС Франківського району м. Львова, Львівської філії СДП "Укрспецюст" МЮ України, треті особи: ЛОДКБТІ та ЕО, приватний нотаріус Тимків І.М. про визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності та стягнення коштів.

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа державний нотаріус Першої Львівської державної нотаріальної контори Суліма Н.Б. про визнання права власності.

Оскаржуваною ухвалою цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ВДВС Франківського району м. Львова, Львівської філії СДІТ «Укрспецюст» МЮ України, треті особи: ЛОДКБТІ та ЕО, приватний нотаріус Тимків І.М. про визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності та стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: нотаріус Першої Львівської державної нотаріальної контори Суліма Н.Б. про визнання права власності - передано на розгляд в Франківський районний суд м. Львова за виключною підсудністю для розгляду справи по суті.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права. Апелянт зазначає про те, що предметом первинного позову є протокол про проведення прилюдних торгів, який позивачі вважають недійсним. Прилюдні торги проводив відповідач СДП "Укрспецюст", місцезнаходження якого вул. Технічна, 1 в м. Львові, яка територіально віднесена до Залізничного району м. Львова. Відповідно до п. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред"являються в суд за їхнім місцезнаходженням. Позивачі неодноразово уточнювали свої позовні вимоги. На початку із змісту позовної заяви випливало, що позивачі оскаржували дії виконавчої служби Франківського ВДВС Львівського МУЮ, що знаходиться у Франківському районі м. Львова, тому апелянтами не ставилось питання про належну підсудність за місцезнаходженням юридичної особи СПД "Спецюст", яке після уточнення позовних вимог зазначено відповідачем і місцезнаходження якого на території Залізничного, а тепер Галицького районного суду м. Львова. З наведених підстав просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для розгляду по суті в Галицький районний суд м. Львова, або в будь - який інший суд м. Львова, окрім Франківського районного суду м. Львова.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 114 ЦК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (ст. 114 ЦПК України), є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з роз»ясненнями п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч.1 ст. 114 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об»єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави, та інші. Виключна підсудність встановлена для позовів для позовів про будь - які права з приводу нерухомого майна, до якого за положеннями ст. 181 ЦК України належить і житловий будинок.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред»явленні позову інших видів підсудності - загальної (ст.109 ЦПК ), альтернативної (ст.110), договірної (ст.112) і підсудності, пов»язаних між собою вимог (ст.113 ЦПК). Це означає, що пред»явлення позовів по справах, перерахованих у ст. 114 ЦПК України, в інші суди, крім зазначених в ній, не допускається.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об»єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. (п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2006 року ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з позовом до ОСОБА_2, ВДВС Франківського району м.Львова, Львівської філії СДП «Укрспецюст» МЮ України, треті особи ЛКП ЛОР «БТІ та ЕО, приватний нотаріус Тимків І.М, який неодноразово уточнювали під час розгляду справи в суді ( а.с. 4-5, 61-63, 161-167), з остаточними вимогами позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 185-194, 209- 215, 240-241 том1), після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (том1 а.с. 183), про визнання недійсним протоколу від 24 липня 2003 року про проведення прилюдних торгів з примусового продажу належної на праві власності ОСОБА_8 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та свідоцтва про право власності ОСОБА_9 на цю частину квартири, яку він придбав з прилюдних торгів; скасування реєстрації його права власності на цю частину квартири; стягнення з позивачів на користь відповідача ОСОБА_2, правонаступника померлого ОСОБА_9, грошових коштів, які були сплачені його сином за придбання спірної частини квартири на прилюдних торгах, з урахуванням індексу інфляції.

16 липня 2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому просив визнати за ним право власності на спірну частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_9

Суддею Франківського районного суду м.Львова Мартьяновою С.М. відкрито провадження у справі, позови об»єднані в одне провадження.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглядалася судами неодноразово.

28.02.2013 року Франківським районним судом м. Львова (суддя Гулієва М.І.) ухвалено рішення у справі, яким позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено, а в задоволенні позову ОСОБА_9 - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25.11.2013 року рішення Франківського районного суду м.Львова від 28.02.2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 та позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11.06.2014 року скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 25.11.2013 року, справу направлено на новий апеляційний розгляд.

За результатами повторного апеляційного розгляду Апеляційним судом Львівської області від 20.11.2014 року постановлено ухвалу , якою відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2, рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15.04.2015 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_2, рішення Франківського районного суду м. Львова від 28.02.2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20.11.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом про автоматичний розподіл справ між суддями від 14.05.2015 року справу розподілено судді Мартини шин М.О.

09.06.2015 року ухвалою судового засідання розгляд справи відкладено на 17.09.201 року, в судовому засіданні 17.09.2015 року оголошено перерву до 21.10.2015 року, 21.10.2015 року оголошено перерву до 17.11.2015 року, 17.11.2015 року справа не розглядалася у зв»язку з хворобою судді.

Ухвалою Франківського районного суду від 25.11.2015 року, виходячи з положень ч. 2 ст. 109, п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України, беручи до уваги, що місцезнаходженням юридичної особи ДП «Укрспецюст» є вул. Технічна у м.Львові, що є територією Залізничного району м.Львова, позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ВДВС Франківського району м.Львова, ДП «Укрспецюст» МЮ України, треті особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М. про визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності та стягнення коштів та позовНОМЕР_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Суліма Н.Б. про визнання права власності справу направлено за територіальною підсудністю в Залізничний районний суд м. Львова

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу для розгляду розподілено судді Боровкову Д.О.

Вважаючи, що справа помилково скерована до Залізничного районного суду м. Львова, оскільки вулиця Технічна,1 є територією Галицького району м. Львова, Залізничний районний суд м. Львова ухвалою від 28.12.2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ВДВС Франківського району м. Львова, ДП «Укрспецюст» МЮ України, треті особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М. про визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності та стягнення коштів та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Суліма Н.Б. про визнання права власності передав до Галицького районного суду м. Львова для розгляду по суті.

Оскаржуваною ухвалою судді Галицькогг районного суду м.Львова Радченка В.Є. цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ВДВС Франківського району м. Львова, Львівської філії СДІТ «Укрспецюст» МЮ України, треті особи: ЛОДКБТІ та ЕО, приватний нотаріус Тимків І.М. про визнання недійсним протоколу про проведення прилюдних торгів, свідоцтва про право власності, скасування реєстрації права власності та стягнення коштів та за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: нотаріус Першої Львівської державної нотаріальної контори Суліма Н.Б. про визнання права власності - передано на розгляд в Франківський районний суд м. Львова за виключною підсудністю для розгляду справи по суті.

Зі змісту ухвал Франківського районного суду м. Львова від 25.11.2015 року та ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 28.12.2015 року, вбачається, що визначаючи підсудність справи суди виходили із загальної підсудності, за місцезнаходженням відповідача, передбаченої ст. 109 ЦПК України, а саме, ч.2 ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої позови до юридичних осіб пред»являються в суд за їх місцезнаходженням. І встановивши, що місцезнаходженням одного із відповідачів у справі СПД «Укрспецюст» МЮ України є вул. Технічна,1, яка, як встановлено Франківським районним судом м. Львова територіально віднесена до Залізничного району м.Львова, а Залізничним районним судом м. Львова встановлено, що вулиця Технічна віднесена територіально до Галицького району, виходячи з правил загальної підсудності направили справу для розгляду по суті відповідно до Залізничного районного суду м.Львова, який направив справу для розгляду по суті до Галицького районного суду м. Львова.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що між сторонами вник спір з приводу нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1, а відтак, з врахуванням положень ст. 114 ЦПК України, відповідно до якої позов, що виникає з приводу нерухомого майна, повинен пред»являтися за місцем знаходження такого майна, а дія правила про виключну підсудність виключає застосування інших видів підсудності, в тому числі і загальної (територіальної) підсудності, а тому до даних правовідносин слід застосувати правила виключної підсудності.

Стаття 117 ЦПК України передбачає недопустимість спорів про підсудність.

Залишаючи без змін оскаржувану ухвалу, колегія суддів враховує те, що дана цивільна справа протягом тривалого часу розглядалася Франківським районним судом м.Львова (позов подано 29.12.2006 року), справа неодноразово переглядалася судами і апеляційної, і касаційної інстанцій, будь -яких зауважень, клопотань з приводу неправильності визначення підсудності і прийняття її до провадження Франківським районним судом протягом такого тривалого розгляду справи цим судом не виникало.

Враховуючи те, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна, а саме, 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, вулиця Єфремова територіально віднесена до Франківського району м. Львова, до цих правовідносин слід застосувати правила виключної підсудності, а відтак даний спір підсудний Франківському районному суду Львівської області, а відтак у суду були відсутні підстави для передачі справи для розгляду Залізничному районному суду м. Львова з тих підстав, що місцезнаходженням СДП «Укроспецюст» є вул. Технічна, 1 у м.Львові, Франківський районний суд безпідставно вважав, що на даний спір не поширюються правила виключної підсудності, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна.

Висновок суду про те, що на зазначені правовідносини поширюються правила територіальної підсудності, оскільки СДП «Укрспецюст» знаходиться на території Галицького району м.Львова, суперечать ст. 114 ЦПК України, оскільки у разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок судді про підсудність справи Франківському районному суду м.Львова.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч. 1 ст. 312, п.4 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.