Ухвала

іменем україни

11 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Колодійчука В.М., розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа - Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2009 року задоволено його цивільний позов та стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 7 500 грн. у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У липні 2009 року виконавчий лист було пред'явлено до виконання, проте до цього часу вирок суду не виконано з причини неплатоспроможності засуджених.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив стягнути на його користь з держави України в особі Державної казначейської служби України грошові кошти у розмірі 4 410 грн. у рахунок компенсації матеріальної шкоди від злочину.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_5 призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Вказаним вироком суду було задоволено цивільний позов ОСОБА_4 та стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 7 500 грн. у рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

З метою примусового виконання вироку в частині задоволення цивільного позову позивач отримав виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Баглійському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі - Баглійський ВДВС Дніпродзержинського МУЮ).

Як вбачається з постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 жовтня 2014 року державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ під час виконання виконавчого листа, виданого 24 червня 2009 року, здійснюються всі необхідні заходи щодо примусового виконання рішення суду та на даний час рішення частково виконано.

Залишок боргу станом на 26 грудня 2013 року згідно відмітки на виконавчому листі складав 4 410 грн.

Вирок суду в частині відшкодування шкоди, завданої злочином, на даний час перебуває на виконанні у державній виконавчій службі. 20 жовтня 2014 року боржником надана квитанція про часткову сплату боргу на суму 200 грн. 01 грудня 2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника для перевірки його майнового стану.

Та обставина, що ОСОБА_5, який є солідарним боржником, добровільно погасив частину заподіяної ним шкоди, а після звільнення з місць позбавлення волі його місце знаходження було невідоме, не припиняє його зобов'язання перед позивачем та не позбавляє останнього права вимагати виконання ним обов'язку в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що на момент розгляду справи у суді законодавством не встановлено порядку відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження неможливості стягнення залишку суми заборгованості у розмірі 4 410 грн. з солідарного боржника ОСОБА_5

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

В.М. Колодійчук