Справа № 350/1955/13-ц
Провадження № 22-ц/779/726/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретарів Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно та поділ спадкового майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду від 12 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на спадкове майно та поділ спадкового майна.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 29 серпня 1970 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, який помер 22 лютого 1996 року.

Зазначала, що разом із своїм чоловіком вони побудували житловий будинок та господарські споруди по вул. Кармелюка, 1 в смт. Рожнятів. На момент смерті її чоловіка у будинку, крім неї проживали її дочки: ОСОБА_3 та неповнолітня на той час ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_4 була неповнолітньою, тому вона з ОСОБА_3 оформили спадщину на себе у рівних частках.

Вказувала, що їй на день смерті чоловіка належала ? частина домоволодіння, а тому спадщина відкрилася тільки на його частку, однак їй тільки тепер стало відомо, що під час оформлення спадщини її було незаконно позбавлено ? частки домоволодіння, яка на день смерті її чоловіка належала їй на праві спільної сумісної власності подружжя.

Посилаючись на те, що вона є юридично неграмотною, тому не розуміла, що при отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка мала право оформити на себе свою власну частину будинку, ОСОБА_2 з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 жовтня 1996 року, видане їй та її дочці ОСОБА_3 Рожнятівською державною нотаріальною конторою, визнати за нею право власності на 4/6 частки будинковолодіння по вул. Кармелюка, 1 у смт. Рожнятів, провести реальний розподіл будинковолодіння між нею та відповідачами, виділивши їй 4/6 частки, а відповідачам по 1/6 частки.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася в суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування вимог зазначила, що на час смерті батька проживала разом з відповідачами у спірному будинковолодінні, таким чином вступила у володіння спадковим майном.

Вказувала, що у 1998 році вона виїхала на проживання у Російську Федерації. У 2010 році вона повернулася у смт. Рожнятів та стала проживати у батьківському будинку. З часом між нею та ОСОБА_3 виник спір щодо користування спірним будинком, у звязку із чим вона почала проживати у літній кухні, у якій зробила капітальний ремонт. Для реконструкції та капітального ремонту літньої кухні вони разом з чоловіком витратили 53 478 грн. Згодом ОСОБА_3 почала чинити їй перешкоди в облаштуванні території подвіря та їй стало відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті батька і даний факт від неї приховали.

Посилаючись на те, що її незаконно позбавлено права на спадщину після смерті її батька, просила встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_5, визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 жовтня 1996 року, видане Рожнятівською державною нотаріальною конторою її матері і сестрі, та визнати за нею право власності на 1/3 частини будинковолодіння, розташованого по вул. Кармелюка, 1 в смт. Рожнятів, врахувавши вкладені нею кошти на покращення літньої кухні.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 26 листопада 2013 року вищевказані позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право на спадщину по закону, визнання права власності на частину домоволодіння та реальний розподіл спадкового майна задоволено частково.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину по закону та визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті її батька ОСОБА_5, який помер 22 лютого 1996 року.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину по закону серії ААА № 303077, видане Рожнятівською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 1996 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у смт. Рожнятів по вул. Кармелюка,1.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності за кожною по 1/3 частці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться у смт. Рожнятів по вул. Кармелюка, 1 Рожнятівського району Івано-Франківської області та реально розділено спадкове майно між ними згідно варіанту №3, запропонованого експертом у висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 169/15 від 09 лютого 2015 року.

Виділено ОСОБА_2 у житловому будинку: приміщення коридору 1-1 площею 7,2 квадратних метри, частину веранди 1-7 площею 7,0 квадратних метрів, комору 1-2 площею 7,5 квадратних метрів та житлову кімнату площею 14,8 квадратних метрів, а всього приміщень будинку площею 36,5 метра загальною вартістю 109 125 гривень.

З господарських будівель і споруд виділено ОСОБА_2 сарай «Б» площею 22,4 квадратних метрів та вбиральню «З» площею 1,4 квадратних метрів.

Виділено ОСОБА_3 у житловому будинку: приміщення кухні 1-5 площею 16 квадратних метрів, паливну 1-6 площею 2,8 квадратних метрів, частину веранди 1-7 площею 4,3 квадратних метри, а всього частину будинку загальною площею 23,1 квадратних метри вартістю 69063 гривні.

З господарських будівель та споруд ОСОБА_3 виділено погріб «Д» площею 18,6 квадратних метрів.

Виділено ОСОБА_4 у житловому будинку житлову кімнату 1-4 площею 17,4 квадратних метрів вартістю 52 021 гривню.

З господарських будівель та споруд виділено ОСОБА_4 сарай «В» площею 20,4 квадратних метри, літню кухню з верандою «Г,2» площею 20,4 квадратних метрів та сарай з навісом «Е, Е2» площею 43,6 квадратних метри.

Огорожу «№1», криницю «№2», ворота «№3», хвіртку «№4» залишено у спільному користуванні співвласників, а порядок користування горищем встановлено для кожного співвласника над своєю частиною згідно розподілу житлового будинку.

Всього ОСОБА_2 присуджено частину будинку та господарських будівель і споруд загальною вартістю 135 569 гривень, ОСОБА_3 загальною вартістю 134 955 гривень, а ОСОБА_4 відповідно 190 044 гривні.

Компенсацію за перевищення реально отриманої частки понад ідеальною з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не стягувати.

Для приведення у відповідність до будівельних вимог по житлі ОСОБА_2 зобовязано влаштувати перегородку у веранді 1-7.

ОСОБА_3 зобовязано закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-5, влаштувати вхід у приміщення 1-7 та у приміщення 1-5 з приміщення 1-7.

ОСОБА_4 зобовязано закласти дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-5, влаштувати прибудову до приміщення 1-4, влаштувати дверний проріз між прибудовою та приміщенням 1-4.

Всіх співвласників зобовязано виконати роботи по влаштуванню індивідуальних інженерних мереж.

Стягнуто у дохід держави недоплаченого судового збору з ОСОБА_2 1 125,29 грн., з ОСОБА_3 1 349,55 грн. та з ОСОБА_4 1 927,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Інституту судових експертиз і права 1 414,50 грн. за проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

В апеляційній скарзі на дане рішення в частині визначення варіанту поділу спадкового майна та в частині відмови у стягненні компенсації за перевищення реально отриманої частки від ідеальної ОСОБА_3 посилається на неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що розподіл будинку слід було проводити по варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи, оскільки при варіанту розподілу, який здійснений судом, їй буде важко проживати з 2 дітьми і внуком.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні компенсації з ОСОБА_4 на її користь за перевищення отриманої частки понад ідеальну, оскільки ремонт літньої кухні, в якій вона проживала не має жодного відношення до розподілу спадщини після смерті батька, тому що ОСОБА_4 нічого нового не добудувала.

У звязку з наведеним просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким провести розподіл майна згідно варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи та вирішити питання стягнення компенсації за перевищення реально отриманої частки понад ідеальну з будь-якої сторони на користь інших сторін, частка та варіант яких є меншою при розподілі даного домоволодіння по варіанту №1.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 жовтня 2015 року скасовано в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про поділ спадкового майна та стягнення компенсації, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в засідання апеляційного суду не зявилися, апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта та її представника, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати розяснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».

Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та розяснень, що містяться в п. 6 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У пункті 7 вказаної постанови розяснено, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у звязку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 1 по вул. Кармелюка в смт. Рожнятів, який було виготовлено ОКП «Івано-Фрвнківське обласне бюро технічної інвентаризації» 15 липня 2014 року, дане домоволодіння складається із житлового будинку з верандою, сараю, літньої кухні з верандою, погребу, сараю з навісом, вбиральні, огорожі, криниці, воріт та хвіртки.

Згідно експлікації приміщень до плану будинку, житловий будинок складається із коридору, комори, двох житлових кімнат, кухні, паливної та веранда.

Загальна площа житлового будинку складає 77,0 кв.м., з яких: 32,2 кв.м. житлова площа, 44,8 кв.м. допоміжна площа.

Згідно висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 09 лютого 2015 року № 169/15 вбачається, що експертом було запропоновано три варіанти розподілу спірного будинковолодіння.

Зокрема, варіант розподілу будинковолодіння №1 та №2 стосуються розподілу між двома співвласниками, виходячи із 1/2 ідеальних часток.

Відповідно до варіанту розподілу №3 (по 1/3) експертом запропоновано першому співвласнику виділити: коридор літ. 1-1 площею 7,2 кв.м., веранду (частину) літ. 1-7 площею 7 кв.м., комору літ. 1-2 площею 7,5 кв.м., житлову кімнату літ. 1-3 площею 14,8 кв.м., сарай літ. «Б» площею 22,4 кв.м., вбиральню літ. «З» площею 1,4 кв.м.

Другому співвласнику кухню літ. 1-5 площею 16 кв.м., паливну літ 1-6 площею 2,8 кв.м., веранду (частину) літ. 1-7 площею 4,3 кв.м., погріб літ. «Д» площею 18,6 кв.м.

Третьому співвласнику житлову кімнату літ. 1-4 площею 17,4 кв.м., сарай літ. «В» площею 20,4 кв.м., літню кухню з верандою літ. «Г,2» площею 43,6 кв.м., сарай з навісом літ. «Е, Е1» площею16,9 кв.м.

Огорожу літ. «№1», криницю літ. «№2», ворота літ. «№3» та хвіртку літ. «№4» пропонував виділити у спільне користування.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 та здійснюючи виділ в натурі часток у спірному будинковолодінні, суд першої інстанції виходячи з того, що кожному із співвласників майна належить по 1/3 частці прийшов до висновку, що такий розподіл домоволодіння з врахуванням фактичного використання сторонами домоволодіння слід здійснити згідно третього варіанту експертизи та виділити ОСОБА_2 частину будинку площею 36,5 кв. м, що становить 47/100 частки будинку, з відповідними господарськими спорудами, ОСОБА_3 - площею 23,1 кв. м, що становить 30/100 будинку, з відповідними господарськими спорудами, ОСОБА_4 - площею 17,4 кв. м, що становить 23/100 будинку, з відповідними господарськими спорудами.

При цьому судом було враховано здійснення ОСОБА_4 ремонту літньої кухні та не стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 компенсацію за перевищення вартості їх реальної частки.

Разом з тим, вирішуючи спір та виділяючи ОСОБА_3 частку у спірному будинку, яка складається з кухні, паливної та частини веранди, суд першої інстанції не врахував, що у виділеній їй частці взагалі відсутня житлова площа, в той же час учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і при поділі майна в натурі (виділ частки) кожному необхідно передати частку жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки.

Враховуючи, що в житловому будинку наявні тільки дві житлові кімнати і експертом було запропоновано тільки один варіант розподілу будинковолодіння між трьома співвласниками і такий варіант передбачає виділення одному із співвласників частки у спірному будинковолодінні без житлової площі, колегія суддів вважає, що виділ часток будинку в натурі між співвласниками спільної часткової власності технічно є неможливим.

А тому рішення суду першої інстанції в частині реального розподілу спадкового майна підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

У звязку з цим слід скасувати і рішення суду в частині стягнення судового збору в дохід держави з ОСОБА_4 1 927,20 грн., ОСОБА_2 1 125,29 грн. та ОСОБА_3 1 349,55 грн. та відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути в дохід держави судовий збір по 1 535,22 грн. з кожного співвласника.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 12 червня 2015 року в частині реального розподілу спадкового майна та стягнення судового збору в дохід держави скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про реальний розподіл спадкового майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави по 1 535,22 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді О.В. Пнівчук

ОСОБА_8