Справа№243/2203/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Чернишова Ю.В.

при секретарі - Білоусові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська справу за позовом ОСОБА_1 до відділу Державно виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном та скасування арешту на майно,

ВСТАНОВИВ :

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з вимогами до ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції та просить усунути перешкоди у здійсненні нею права розпорядження належним їй майном, квартирою АДРЕСА_1 та скасувати арешт на вказану квартиру накладений постановою державного виконавця ВП №34770668 від 23.11.2012року, реєстраційний номер обтяження 13290825.

Свої вимоги позивачі обгрунтувала тим, що на підставі виконавчого листа №2/0544/1214/2012 виданого Слов"янським міськрайонним судом донецької області 21.06.2012року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів , було відкрито виконавче провадження в ході якого державним виконавцем ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції 23.11.2012року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Зазначене обтяження нерухомого майна було внесено в реєстр обтяжень нерухомого майна.

Разом з тим 16.11.2012року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір дарування. за яким останній подарував їй квартиру АДРЕСА_1. Враховуючи положення ст. 317, 321 про право власника на володіння та розпорядження належним йому майном, вважає, що накладений арешт майна, порушує її таких прав тому вважає, що відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, влдасник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав розпорядження майном.

Відповідач- ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції головного теруправління юстиції у Донецькій області, в особі представника- Крапівіна В.М., вимоги не визнав, зазначивши , що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження на виконання рішення суду, виконавчий лист №2/0544/1214/2012 виданого Слов'янським міськрайонним судом 21.06.2012року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики в сумі 639032грн., моральної шкоди. судових витрат. а загалом 704276,80грн.. Під час здійснення виконавчих дій було зроблено запит до БТІ м. Слов"янська про наявність у боржника майна та отримано відповідь від 13.11.2012року про те, що за ОСОБА_2 зареєстровано на праві власності об'єкти нерухомості: квартира АДРЕСА_1 , будинок АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_3. На підставі цих даних 23.11.2012року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на все вищезазначене майно боржника. На теперішній час виконавче провадження не завершене, стягнуто з боржника лише 18000грн. в рахунок погашення боргу.

Враховуючи, що зазначений позов впливає на права та обов"язки ОСОБА_3, який є стягувачем у виконавчому провадженні під час виконання якого було накладено арешт на квартиру, однак позивачем не заявлялось клопотання про залучення останнього в якості відповідача чи співвідповідача, судом в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог було залучено ОСОБА_3 .

Останній викликався в суд належним чином, однак в судове засідання не з'явився. з заявами про слухання справи у його відсутність не звертався, тому судом прийнято рішення про слухання справи у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

В суді з вірогідністю встановлено, що: рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики , судові витрати та моральну шкоду а загалом 704276,80грн.. На підставі зазначеного рішення суду видано виконавчий лист №2/0544/1214/2012 від 21.06.2012року.

19.10.2012року державним виконавцем ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції було відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Копія постанови направлена боржнику.

25.10.2012року державним виконавцем зроблено запит до КП «БТІ» м. Слов'янська про наявність зареєстрованого за боржником нерухомого майна на праві власності.

Відповідно до наданої відповіді КП «БТІ» було встановлено наявність зареєстрованого за ОСОБА_2 нерухомого майна на праві власності: квартира АДРЕСА_1 , будинок АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_3.

Постановою державного виконавця ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції від 23.11.2012року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2.

Також судом встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру обтяжень речових прав на нерухоме майно 24.11.2012року здійснена державна реєстрація обтяжень (арешт нерухомого майна) квартира АДРЕСА_1, номер запису 13487427.

16.11.2012року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, за яким ОСОБА_2 подарував а ОСОБА_1 прийняла в дар належну дарувальнику квартиру АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчено нотаріально.

Як вбачається з витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_1 04.12.2012року, реєстраційний номер 41788.

Вирішуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись із позовом позивач посилається на необхідність захисту його прав на розпорядження своїм майном, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Статтею 1 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»( в редакції чинній на час реєстрації права власності позивачем 04.12.2012року) зазначено, що цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною

реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст.2 цього Закону- нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без

їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до 3 Закону -Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на

нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з

моменту такої реєстрації.

Аналогічний зміст містить стаття 334 ЦК України ( в редакції чинній на час укладання договору дарування від 16.11.2012р.), де також зазначено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про

визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Наведені вимоги закону дають підстави прийти до висновку, що право власності у ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 виникло саме з моменту реєстрації права власності , тобто з 04.12.2012року.

Як зазначено в ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Аналіз наведено законодавства дає підстави дійти висновку, що до 04.12.2012року право власності на спірну квартиру мав ОСОБА_2, оскільки реєстрація прав власності позивачем відбулась саме 04.12.2012року.

Встановлені обставини свідчать, що арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 накладено обгрунтовано державним виконавцем 23.11.2012року, в період, коли саме за цією особою було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, тобто коли у позивачки не виникло право власності на спірне майно.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження»).

В суді встановлено. що арешт на квартиру накладено в межах суми звернення стягнення в розмірі 774754,48грн.. Стягнення за рішенням суду звернуто лише на суму 18000грн., тобто не виконане рішення суду в значній частці. Вартість квартири встановлена на час укладення договору дарування становить 34112грн, як зазначено в договорі дарування від 16.11.2012року.

Відповідно до роз'яснень наданих в п.33 Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014року, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Встановлені у справі обставини та надані позивачем докази не дають підстав для висновку про те, що відповідач- ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції порушує право власності чи законного володіння ОСОБА_1 або є реальна небезпека порушення такого її права.

За таких обставин підстав для задоволення вимог суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15,16, 391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.. 10,58,209,212, 213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільним справам апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з моменту його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

Донецької області Ю.В. Чернишов