Справа № 308/1008/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Дроботя В.В., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участі представника апелянта - ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, та її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року у справі за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, в якій просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, 2008 року народження, в розмірі 1250 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття, який мотивує тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Шлюб, зареєстрований 03.10.2006 року виконкомом Кам'яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області - актовий запис №29, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - розірвано.

Неповнолітню дитину - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено проживати разом з матір'ю.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 02.02.2015 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить: змінити рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року та стягувати з нього аліменти в розмірі 400 грн., щомісячно до досягнення сина повноліття.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, не врахував при прийнятті рішення те, що відповідач хворіє на хронічні хвороби, стабільного доходу немає, на його утримання перебувають батьки-пенсіонери.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно приписів ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Яквбачається з матеріалів справи, що 03.10.2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дитини, стан здоров'я сина та обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Обставини, на які посилається апелянт, як на підставу зменшення розміру аліментів, колегією не приймаються.

Зокрема, довідка про середньомісячний дохід відповідача не містить розрахунку його доходів і сума доходу в 600 гривень на місяць викликає сумнів в її достовірності.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери не може слугувати підставою для зменшення аліментів, оскільки батьки отримують пенсію.

Хвороби відповідача не є перешкодою для здійснення ним трудової діяльності.

Квитанції про добровільну сплату аліментів на утримання дитини, додані до матеріалів справи, та суми в них не є незначними та носять нерегулярний характер.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача - ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді