Провадження № 2/760/1481/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Демидовська А.І.

при секретарі - Шевченко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення витрат на житлово-комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12.11.2015 року звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що квартира АДРЕСА_1, до 5 лютого 2014 року належала на праві приватної власності, ОСОБА_1, ОСОБА_5, та відповідачам ОСОБА_3 (до 2012 року- ОСОБА_3.) та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому на Київській Універсальній біржі 28.12.1995 року за № А 8427/11510. На підставі договору дарування від 05.02.2016 року власницею ? частки квартири, що раніше належала ОСОБА_1 та ОСОБА_5, стала ОСОБА_2

Відповідальним співвласником квартири, на якого житлово-експлуатаційною організацією ведеться особовий рахунок по обліку платежів за послуги з утримання будинку, прибудинкової території та за житлово-комунальні послуги до лютого 2014 року був ОСОБА_1, а з лютого 2014 року ОСОБА_2. Відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплачували нараховані житлово-експлуатаційною організацією на 4-х зареєстрованих осіб платежі за утримання будинку, прибудинкової території та за комунальні послуги. Відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з серпня 2002 року до тепер ухиляються від оплати платежів, що нараховуються житлово-експлуатаційною організацією та за утримання будинку та прибудинкової території, послуги з централізованого опалення, гарячої та холодного водопостачання та водовідведення, газопостачання. Відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ні з якими довідками та заявами на підтвердження відсутності у квартирі АДРЕСА_1 до ВСП «Батиївське» не подавали, нарахування за послуги здійснювалось у відповідності за діючими тарифами із розрахунку зареєстрованих у квартирі, які позивачі повинні були сплачувати у повному обсязі задля упередження припинення надання послуг.

У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань, у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, а також комунальні послуги. Перед ОСОБА_1 з відповідачок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період з січня 2002 року по січень 2014 року є заборгованість у розмірі 5500 грн. 80 коп. з кожної та інфляційну складову від сплаченої суми у розмірі 45 грн. 16 коп. з кожної. Перед ОСОБА_2 за період з лютого 2014 року по липень 2015 року з відповідачок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість у розмірі по 1714 грн. 52 коп., та інфляційна складова від сплаченої суми у розмірі 6 грн. 76 коп. з кожної. Просили суд стягнути з відповідачів витрати по платі судового збору у сумі 121 грн. 80 коп. з кожної.

Зазначена сума заборгованості складається з наступного: відшкодування експлуатаційних витрат, послуги енергозабезпечення, ХВП, вивіз сміття, послуги утримання мереж, ГВП та відшкодування витрат мереж вод.

Розмір заборгованості за житлово-комунальні послуги наданий у розрахунках ціни позову.

Позивачі неодноразово нагадував відповідачу про необхідність оплатити заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території та отримані комунальні послуги, однак відповідачі борг не сплатили.

Крім того, розмір заборгованості зазначається у квитанціях на оплату послуг, які щомісяця надходила на адресу відповідачів, а також вважається такими, що відповідачі інформовані про наявність боргу.

Позивачі у судове засіданні не з'явилися, надали суду заяву, в якій просили розглядати справу у їх відсутність, не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд за письмовою згодою позивачів ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст.4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, зареєстрованому на Київській Універсальній біржі, 28.12.1995 року, за № А8427/11510, співвласниками спірної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 (до 2012 року- ОСОБА_3.) та ОСОБА_4 в рівних долях (а.с.7).

В подальшому на підставі договору дарування, посвідченого 05.02.2014 року ОСОБА_2 прийняла в дар від ОСОБА_1 та ОСОБА_5, 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки форми № 3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_1, що є власником особового рахунку квартири (а.с. 13).

Відповідно до положень ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За період з серпня 2002 року по січень 2014 року було нараховано житлово-комунальні послуги за проживання чотирьох осіб, відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надавала кошти для оплати за житлово-комунальні послуги.

Позивачами самостійно здійснюється оплата житлово-комунальних послуг, що підтверджується квитанціями (а.с.24-108).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущенні.

Витрати із загальної суми за утримання спірної квартири за період з серпня 2002 року по січень 2014 року, що припадає на частку відповідачів становить на користь ОСОБА_1 5500 грн 80 коп. та 45 грн. 16 коп. інфляційні складові з кожної, та на користь ОСОБА_2 по 1714 грн. 52 коп. та інфляційні складові у розмірі 6 грн. 76 коп. з кожної про що позивачем надано суду розрахунок.

Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Отже, враховуючи те, що відповідачі по справі є співвласниками та зареєстрованим особами квартири за адресою: АДРЕСА_1, не здійснюють плати за житлово-комунальні послуги, а саме: щодо утримання будинків та прибудинкової території, централізоване опалення, газ, а позивачем здійснено оплату вказаних комунальних послуг в повному обсязі за спірний період, то зазначена сума на користь ОСОБА_1 5500 грн. 80 коп. та 45 грн. 16 коп. інфляційні складові з кожної, та на користь ОСОБА_2 по 1714 грн. 52 коп. та інфляційні складові у розмірі 6 грн. 76 коп. з кожної -підлягає відшкодуванню позивачам у повному обсязі.

Судові витрати по справі підлягають розподілу в порядку ст.88 ЦПК України, у зв'язку з чим з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп. з кожної.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 217, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 16, 322, 360,ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення витрат на житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму витрат за оплату комунальних платежів у розмірі 5500 грн. 80 коп. та 45 грн. 16 коп. інфляційної складової з кожної

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму витрат за оплату комунальних платежів у розмірі 1714 грн. 52 коп. та 06 грн. 76 коп. інфляційної складової з кожної.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у сумі 121 грн. 80 коп. з кожної.

Відповідачам, які не приймали участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Демидовська