Справа № 219/1597/16-ц
Провадження №2/219/1412/2016
УХВАЛА

21 квітня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: судді Полтавець Н.З., при секретареві Дубаніній О.В., розглянувши в м. Бахмуті заяву про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив в якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2, а саме: гараж, загальною площею 31,50 м?, розташований за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Ливарна, гараж 27 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди відносно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення; направити до Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України заяви про реєстрацію обтяжень на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2; обмежити відповідача ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобовязань.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Однак, вказані вимоги не відповідають нормам ст. 151 ЦПК України, оскільки, в заяві не зазначено, яке саме майно знаходиться у власності боржника та до заяви не додано доказів наявності такого майна у власності боржника.

Заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2, а саме: гараж, загальною площею 31,50 м?. Однак, до заяви додано копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за № 50607404 від 23.12.2015 р., з якої видно, що ОСОБА_2 на праві власності належить гараж № 27 по вул. Ливарній в м. Макіївці Донецької області та 26.12.2012 р. накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 (а. с. 7). Доказів щодо наявності у відповідача іншого майна суду не надано.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Отже, наявність лише самого зобовязання не наділяє позивача правом на звернення до суду з заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

До того ж, суд розяснює, що відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 151, 210 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 «ПриватБанк» у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.З. Полтавець