Справа № 169/48/16-ц
Провадження № 2/169/39/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року смт. Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Турак О.В.,

секретар судового засідання Луцик Н.М.,

з участю позивачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

представників третьої особи ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба», до Фермерського господарства «Аміла» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ФГ «Аміла» про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачі є власниками земельних ділянок (паїв), що розташовані в урочищі «Березина» поблизу с. Літин Турійського району Волинської області. Вищевказані земельні ділянки вони здають в оренду СВК «Дружба». Проте, до здійснення державної реєстрації договорів оренди між позивачами та СВК «Дружба» 05 січня 2015 року укладено договори про надання послуг з обробітку землі, на підставі яких СВК «Дружба» у квітні 2015 року засіяло земельні ділянки позивачів вико сумішшю. Позивачі зазначили, що в ніч з 22 на 23 вересня 2015 року трактором, що використовується в господарській діяльності ФГ «Аміла», в урочищі «Березина» було передисковано та засіяно озиминою близько 40 га землі, в т.ч. земельні ділянки, належні позивачам. В процесі дискування технікою відповідача на їхніх земельних ділянках було знищено врожай викосуміші.

Зважаючи на викладене, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їхню користь 160726 грн. майнової шкоди, що становить вартість знищеного врожаю, в т.ч.: на користь ОСОБА_1 18909 грн., ОСОБА_2 37818 грн., ОСОБА_11 18909 грн., ОСОБА_9 18909 грн., ОСОБА_4 37818 грн., ОСОБА_3 18909 грн., ОСОБА_8 9455 грн.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Позивачі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у судове засідання не зявилися, однак у заявах від 01-04 квітня 2016 року просили справу розглянути без їхньої участі, вказали, що позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники третьої особи СВК «Дружба» ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що на підставі договорів про надання послуг з обробітку землі, що укладені вказаним господарством з позивачами 05 січня 2015 року, в урочищі «Березина», що поблизу с. Літин Турійського району СВК «Дружба» було засіяно викосуміш, в т.ч. і на земельних ділянках, належних позивачам. Однак зібрати врожай на 8 га та передати його позивачам, як це передбачено договорами про надання послуг з обробітку землі, не виявилось можливим через його знищення технікою відповідача, про що було складено Акт від 23 вересня 2015 року.

Представник відповідача ФГ «Аміла» ОСОБА_7 у запереченні проти позову та в судовому засіданні просив у позові відмовити, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Ствердив, що ФГ «Аміла» здійснює обробіток землі в урочищі «Березина» на підставі укладених із власниками земельних ділянок договорів оренди, та жодних дій по знищенню врожаю на земельних ділянках, належних позивачам, не вчиняло. Акт від 23 вересня 2015 року, що складений СВК «Дружба», не є належним та допустимим доказом, оскільки згідно Закону України «Про державний контроль за використанням та охороню земель» проведення перевірок та розгляд звернень фізичних та юридичних осіб здійснює центральний орган виконавчої влади, а складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель уповноважені державні інспектори. Крім того, відповідач заперечує і розмір шкоди, що визначений позивачами без участі уповноважених органів, а ринкова вартість та врожайність вівса та вики визначена СВК «Дружба», а не компетентними органами.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного.

З матеріалів справи слідує, що на підставі Державних актів про право власності на земельну ділянку позивачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4 є власниками земельних ділянок, що розташовані на території Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області, зокрема, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 3.04 га, ОСОБА_2 3.08 га та 3.06 га, ОСОБА_8 3.0501 га, ОСОБА_9 3.00 га, ОСОБА_3 3.56 га, ОСОБА_10 0.4411 га, ОСОБА_4 3.64 га та 3.56 га (а. с. 34-42).

Вказані земельні ділянки позивачів згідно з викопіровкою Туличівської сільської ради знаходяться в урочищі «Березина» (а. с. 14-15) та обробляються СВК «Дружба» відповідно до договорів оренди землі від 02 січня 2015 року, що зареєстровані у період з 24 по 29 вересня 2015 року (а. с. 184-210).

Разом з тим, у вказаному урочищі «Березина» здійснює обробіток землі також ФГ «Аміла» відповідно до укладених із власниками земельних ділянок договорів оренди землі (а. с. 105-163).

З метою недопущення простою земель до моменту набрання чинності договорами оренди землі від 02 січня 2015 року між позивачами та СВК «Дружба» на вищевказані земельні ділянки укладено договори про надання послуг з обробітку землі від 05 січня 2015 року (а. с. 16-33).

Відповідно до вказаних договорів про надання послуг з обробітку землі такі послуги надаються шляхом виконання робіт за кошти та силами СВК «Дружба». Право власності на посіви та вирощений врожай належить замовникам (позивачам) як власникам земельних ділянок, які оплачують надані послуги, вартість яких становить 4552 грн. за 1 га, в натуральній формі шляхом передачі СВК «Дружба» в рахунок оплати вартості послуг частину врожаю, зібраного ним на належних позивачам земельних ділянках.

Згідно наряду на відрядну роботу, завдання виконання та сільгоспобліку форми №119 у квітні 2015 року в урочищі «Березина», що поблизу с. Літин Турійського району, СВК «Дружба» було висіяно викосуміш на 65 га (а. с. 7-9).

У позовній заяві позивачі стверджують, що збір врожаю розпочато у вересні 2015 року.

Між тим, дорожніми листками трактора СВК «Дружба» від 16, 19 та 31 серпня 2015 року стверджується про обмолот викосуміші в урочищі «Березина» на площі: 3+2 га 16 серпня 2015 року, 3+3 га 19 серпня 2015 року, та 5 га 19 серпня 2015 року (а. с. 228-230).

Про збір врожаю викосуміші в урочищі «Березина» саме в серпні 2015 року свідчать також реєстри СВК «Дружба» (а. с. 253-255).

Відповідно до Акту від 23 вересня 2015 року про самостійний захват землі с. Літин в ніч з 22 на 23 вересня 2015 року в урочищі «Березина» працівниками ФГ «Аміла» було передисковано, а пізніше засіяно озиминою паї, які знаходяться в обробітку СВК «Дружба», на площі 40 га, в. т.ч. передисковано 8 га вики в суміші з вівсом, чим завдано збитку для СВК «Дружба» на суму 208000 грн. (а. с. 11).

З постанови про закриття кримінального провадження від 08 грудня 2015 року слідує, що до Турійського РВ УМВС надійшло колективне звернення власників земельних паїв по факту протиправного обробітку їхньої землі, наданої в оренду СВК «Дружба» в урочищі «Березина», що поблизу с. Літин Турійського району, та засівання її культурами озимої пшениці, вчиненого в ніч з 22 на 23 вересня 2015 року працівниками ФГ «Аміла». Досудовим розслідуванням встановлено, що заявники очевидцями події, викладеної у їхній колективній заяві, не були, а написали її на прохання голови СВК «Дружба», та жодних збитків їм не завдано (а. с. 222).

Відповідно до ч.ч 2,3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Як роз'яснено в ч. 2 п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 ЗК, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК особами, що її заподіяли.

За загальним правилом відшкодування шкоди, завданої з недоговірних зобов'язань, встановленим ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 211 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: а) укладення угод з порушенням земельного законодавства ; б) самовільне зайняття земельних ділянок; в) псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами; г) розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об'єктів, що негативно впливають на стан земель; ґ) невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням; д) порушення строків повернення тимчасово займаних земель або невиконання обов'язків щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; е) знищення межових знаків; є) приховування від обліку і реєстрації та перекручення даних про стан земель, розміри та кількість земельних ділянок; ж) непроведення рекультивації порушених земель; з) знищення або пошкодження протиерозійних і гідротехнічних споруд, захисних насаджень; и) невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту; і) відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою; використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь; ї) ухилення від державної реєстрації земельних ділянок та подання недостовірної інформації щодо них; й) порушення строків розгляду заяв щодо відведення земельних ділянок; к) порушення строку видачі державного акта на право власності на земельну ділянку.

Законом може бути встановлено відповідальність і за інші порушення земельного законодавства.

Згідно з п. 16 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розмір шкоди, заподіяної пошкодженням посівів і насаджень при прокладенні шляхів, трубопроводів та проведенні розвідувальних, бурових, будівельних робіт, псуванням і забрудненням сільськогосподарських та інших земель, іншими порушеннями земельного законодавства, визначається з урахуванням витрат на відновлення родючості землі, а також доходів, які власник землі або землекористувач міг би одержати при використанні земельної ділянки і які він не одержав за час до приведення землі у стан, придатний для її використання за цільовим призначенням, або до повернення самовільно зайнятої ділянки.

Зокрема, при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення.

Щодо підстав для відшкодування шкоди, яка виникає з недоговірних зобов'язань, то розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи (п. 2 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту заподіяння шкоди, яку позивачі визначили як вартість знищеного врожаю викосуміші, позивачі надали Акт від 23 вересня 2015 року про самостійний захват землі с. Літин, відповідно до якого в ніч з 22 на 23 вересня 2015 року в урочищі «Березина» працівниками ФГ «Аміла» було передисковано, а пізніше засіяно озиминою паї, які знаходяться в обробітку СВК «Дружба», на площі 40 га, в. т.ч. передисковано 8 га вики в суміші з вівсом, чим завдано збитку для СВК «Дружба» на суму 208000 грн. (а. с. 11).

Проте, у вказаному Акті, що складений лише за участю працівників СВК «Дружба», йдеться про заподіяння збитку для СВК «Дружба».

Відомості про знищення врожаю саме на земельних ділянках позивачів в Акті 23 вересня 2015 року відсутні. А з доданої до позовної заяви викопіровки Туличівської сільської ради видно, що в урочищі «Березина», окрім земельних ділянок позивачів, знаходяться й інші земельні ділянки (а. с. 14-15).

Позивачі ж в судовому засіданні ствердили, що вони очевидцями події, про яку зазначено в Акті від 23 вересня 2015 року, не були, участі у складанні Акту не брали.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які підписували Акт від 23 вересня 2015 року, також очевидцями знищення врожаю технікою відповідача не були.

Відповідач знищення врожаю його технікою в урочищі «Березина» заперечує. Згідно відомостей, зазначених в облікових листах тракториста машиніста за вересень жовтень 2015 року технікою ФГ «Аміла» проводились роботи в урочищі «Березина» лише 18 та 19 вересня 2015 року, 08 та 09 жовтня 2015 року (а. с. 251-252).

Постановою про закриття кримінального провадження від 08 грудня 2015 року (а. с. 222) стверджується, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що жодних збитків позивачам не завдано. Крім того, у вказаній постанові зазначено, що мало місце колективне звернення власників земельних паїв саме з приводу протиправного обробітку їхньої землі та засівання культурами озимої пшениці, а відсутні відомості про знищення врожаю викосуміші.

Відсутні відомості про знищений врожай і в колективній заяві позивачів до Земельної інспекції у Волинській області (а. с. 13), як і докази направлення отримання такої заяви в Інспекції та результати її розгляду.

Таким чином, заподіяння шкоди позивачам, яку вони, згідно їхнього розрахунку оцінюють саме вартістю знищеного врожаю викосуміші (а. с. 53-54), не доведено належними доказами.

Крім того, відповідно до п.16 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при пошкодженні посівів, самовільному зайнятті ріллі або сінокосінні на користь землекористувача (власника) стягується вартість неодержаних сільськогосподарської продукції чи сіна, обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю.

У розрахунку позивачів не враховано витрати виробництва, пов'язані зі збиранням урожаю, та слушними є доводи представника відповідача про те, що показники врожайності визначені не компетентними органами.

Так, врожайність вики та викових сумішей у 2015 році, що зазначена у довідках Головного управління статистики у Волинській області від 01 квітня 2016 року №09-09/51 та від 04 квітня 2016 року №09-09/53 (22.1, 26.7 ц з га) значно відрізняється від тої, що визначена СВК «Дружба» (45.4 ц з га), та використана у розрахунку розміру збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачі не довели належними доказами як факту заподіяння їм шкоди саме знищенням врожаю на їхніх земельних ділянках, так і її розміру.

Підстави віднесення судових витрат на відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 152, 211 ЗК України, ст.ст. 3, 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба», до Фермерського господарства «Аміла» про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий