Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/780/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

20.04.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря Кечкіна А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 предявив вказаний позов до ОСОБА_3 посилаючись на те, що рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2015 року з нього на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_5 і сина ОСОБА_6 по 750 грн. щомісячно на кожну дитину. В тій справі він позов визнав. На час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів він перебував на обліку у центрі зайнятості, як безробітний і отримував відповідну допомогу. З лютого місяця 2016 року він не отримуватиме такої допомоги, а тому вважає, що його матеріальний стан змінився і він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі. У звязку з цим просив зменшення розміру аліментів на утримання дітей з 1500 грн. на місяць до 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року позов задоволено частково: суд зменшив розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей до 600 грн. на місяць на кожного з дітей до досягнення ними повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, просив змінити рішення, змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення у частці від його доходу, що становить 1/3, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. У скарзі позивач посилається на те, що він не має роботи, не отримує допомоги по безробіттю чи будь-яких інших соціальних виплат, тому він має змогу сплачувати аліменти у мінімальному розмірі. Який визначений законодавством, - 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що станом на час розгляду справи становить сумарно 873 грн. на двох дітей. Суд не врахував, що відповідач та їх діти проживають біля нього, він займається вирощуванням городини, а вирощеним врожаєм ділиться з дітьми, оплачує комунальні послуги.

Відповідач рішення суду не оскаржувала, право подати письмові заперечення на апеляційну скаргу не використала.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу і надав додаткові пояснення, що він був знятий з обліку в районному центрі зайнятості у звязку з закінченням періоду пошуку роботи та виплати допомоги у звязку з відсутністю підходящої роботи. В теперішній час він заробляє на життя тимчасовими заробітками, виконуючи на замовлення громадян ремонтні та будівельні роботи. Це приносить йому щомісячний дохід на рівні близько 1000 - 1500 грн.

Відповідач заперечила проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що вона працює прибиральницею, має невеликий заробіток і їй тяжко утримувати двох дітей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано рішенням Новомиргородського районного суду від 10 липня 2012 року.

Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_8, 18 червня 2011 року.

Згідно рішення Новомиргородського районного суду від 21 грудня 2015 року з ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: дочки ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі у розмірі 750 гривень, починаючи з 2 листопада 2015 року до досягнення дочкою повноліття, тобто до 5 квітня 2025 року; на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 750 гривень щомісячно, починаючи з 2 листопада 2015 року до досягнення ним повнолітня, тобто до 18 червня 2029 року.

З листопада 2015 року позивач перебував на обліку як безробітний в Новомиргородському РЦЗ та отримав виплати у листопаді 2015 року - 272 грн. 90 коп., у грудні того ж року - 1336 грн. 09 коп.

Станом на 9 лютого 2016 року позивач знятий з обліку в Новомиргородському РЦЗ.

Позивач, не має на утриманні інших осіб, його стан здоровя є задовільним.

Задовольняючи позов, суд виходив з тог, що з часу прийняття судом рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, тобто з 21 грудня 2015 року, його матеріальний стан суттєво погіршився, що є підставою зменшення розміру аліментів до 600 грн. на кожного з дітей щомісячно.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів передбачені ст. 182 СК України, зокрема, цематеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до положень ст. 183 СК Українирозмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна матеріального або сімейного стану платника чи стягувача аліментів.

Встановивши, що позивач постійної роботи не має, є самозайнятою особою, його дохід є нерегулярним, мінливим, суд обґрунтовано вважав відсутніми підстави для зміни способу стягнення аліментів на утримання дітей з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) позивача.

Водночас суд вважав доведеним позивачем ту обставину, що внаслідок припинення здійснення виплат допомоги по безробіттю та відсутності постійної роботи його майновий стан погіршився порівняно з тим, який існував на час ухвалення рішення суду від 21 грудня 2015 року про стягнення аліментів на утримання дітей.

Суд також вважав, що ця обставина утруднює сплату ОСОБА_2 аліментів у раніше визначеному судом розмірі, а тому, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності регулювання сімейних відносин (ч. 9 ст. 7 СК України), з урахуванням інтересів дітей (ч. 8 ст. 7 СК України) та з урахуванням обставин, передбачений ст. 182 СК України, суд обґрунтовано зменшив цей розмір аліментів до розміру 600 грн. на місяць на утримання кожного з дітей.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та доводять наявність підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України, для його зміни.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: