Справа № 165/2670/15-ц
Провадження № 2/165/56/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

06 листопада 2015 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанком» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, а 15 червня 2012 року укладений аналогічний договір між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк». Згідно вищевказаних угод відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» та фізичною особою ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов кредитного договору №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року ОСОБА_1 отримала у ВАТ «Сведбанк» кредит у сумі 50000 доларів США та зобовязувалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування ним в сумі та в строки, що передбачені цим договором. Одночасно, з метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та відповідачами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1П було укладено іпотечний договір, відповідно до якого останні передали банку в іпотеку належне на праві спільної сумісної власності майно квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 та належне ОСОБА_1 майно квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2. м. Нововолинськ Волинської області. У позові позивач вказує на те, що вищевказані квартири не є єдиним нерухомим майном відповідача ОСОБА_1, тому не підпадають під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідач ОСОБА_1 неналежно виконує взяті на себе зобовязання, грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 10 жовтня 2015 року має заборгованість у розмірі 259479,46 грн. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, відповідачу ОСОБА_1 направлялася вимога банку, якою її повідомлено про необхідність усунути порушення та попереджено особу про звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи вищевикладене, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року на суму 259 479,46 грн. звернути стягнення на вищевказані предмети іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки майна, проведеної субєктом оціночної діяльності та стягнути з відповідача в користь банку витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 не зявився, подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у всіх судових засіданнях у його відсутності, на підставі наявних доказів та матеріалів (а.с.60).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов не визнала, вказала, що немає правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки за рішенням суду з неї стягуються кошти на погашення заборгованості і вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки вважає подвійним стягненням, що не може бути застосовано. Також наголосила, що з відома та згоди позивача, як іпотекодержателя нерухомого майна, у вересні 2014 року була відчужена трикімнатна квартира за адресою: м.Нововолинськ, вулиця Гагаріна 4/10, на яку позивач просить звернути стягнення. Вказує, що кошти виручені від продажу зазначеної квартири перераховані на погашення заборгованості по кредиту 26 вересня 2014 року, що відображено у розрахунку заборгованості, який додатний позивачем до матеріалів справи (а.с.57).

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що відповідач ОСОБА_1 оформивши кредит і підписавши його, погодилася на умови кредитування, що запропоновані банком. В забезпечення повернення кредиту відповідачами було надано в іпотеку дві квартири, одну з яких продано, а кошти перераховано позивачу 26 вересня 2014 року, що відображено у рядку № 35 розрахунку заборгованості на а.с.57. Крім того зазначає, що звертаючись з вищевказаним позовом, банк не взяв до уваги рішення Нововолинського міського суду, яке набрало законної сили 16 червня 2015 року, на виконання якого з відповідача ОСОБА_1 стягується заборгованість за кредитним договором №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року. Звернення стягнення на однокімнатну квартиру не може бути здійснено, оскільки суперечить ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки це нерухоме майно - єдине житло ОСОБА_1 Надані суду до справи позивачем відомості про наявність у відповідача ОСОБА_1 нерухомого майна на території АРК, не підтверджені належними доказами, зокрема правовстановлюючими документами на житло на імя ОСОБА_1 Зазначає, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, що забезпечує виконання того ж кредитного договору що і за рішенням суду про стягнення заборгованості, яке перебуває на стадії примусового виконання, свідчить про подвійну відповідальність її довірителя, що є недопустимим. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_5 не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджено документально (а.с.114, 116 ). ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, заперечують позовні вимоги банку повністю (а.с.90,92).

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали до суду письмові заперечення на позов про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.74-75).

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно копії кредитного договору №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, банк зобовязувався надати позичальнику кошти у розмірі 50000 доларів США на строк з 29 травня 2008 року по 29 травня 2018 року на умовах передбачених у цьому договорі, а ОСОБА_1 в свою чергу зобовязувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором (а.с.5-9).

Крім того, 29 квітня 2009 року, 30 квітня 2009 року та 13 листопада 2009 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було узгоджено та підписано чотири договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року (а.с.10-17).

За іпотечним договором від 29 травня 2009 року, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на забезпечення виконання основного зобовязання, передали в іпотеку належне їм майно, а саме три кімнату квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та належне ОСОБА_1 майно - однокімнатну квартиру, що за адресою: АДРЕСА_2. м. Нововолинськ Волинської області (а.с.18-20).

Відповідно до виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 25 травня 2012 року, ПАТ «Сведбанк» продав права вимоги та передав їх покупцю ПАТ «Дельта Банк» (а.с.43).

Згідно копії витягів про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) та копії договору купівлі-продажу прав вимоги №937 від 15 червня 2012 року, ПАТ «Дельта Банк», уклавши вищезазначений договір, відступив права за кредитним договором №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року ПАТ «АльфаБанк».

У відповідності з вимогами ст.19 Закону України «Про іпотеку», позивач належним чином зареєстрував зміну особи іпотекодержателя.

Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк» згідно з вимогами ст. ст. 512, 514 ЦК України є новим кредитором у зобов'язаннях відповідачів ОСОБА_1, що випливають із кредитного та іпотечного договорів.

У судовому засіданні встановлено, що спірна трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 була відчужена відповідачами в користь ОСОБА_7, ОСОБА_8 за ціною 149823 грн. (а.с.76-77). Укладаючи договір купівлі-продажу квартири сторони обумовили, що дане майно під забороною та в заставі, податковій заставі не перебуває, згідно витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави №4523077, сформованої приватним нотаріусом ОСОБА_9 від 25 вересня 2014 року інформація по типу обтяження: заборона, арешт, іпотека та податкова застава відсутня, тобто перехід прав власності відбувся за згодою банку.(а.с.76-77). Кошти виручені від продажу нерухомого майна надійшли на погашення заборгованості про кредиту, що відображено у розрахунку позивача (а.с.57).

Враховуючи встановлені судом обставини, вимога позивача про звернення стягнення на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 є безпідставною і в силу того, що майно відчужене у визначений законом спосіб, та перебуває у власності інших осіб, не може бути задоволеною судом.

Рішенням Нововолинського міського суду від 05 червня 2015 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача 259316,72 грн. кредитної заборгованості за кредитним договором №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року. Вищевказана сума заборгованості була визначена банком за різницею коштів, виручених з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3. (а.с.78).

Виконавчий лист за вказаним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області перебуває на виконанні в ВДВС Нововолинського міського управління юстиції, на підтвердження чого відповідач ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.79).

Згідно копії витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с.29) квартира, що за адресою: АДРЕСА_4 і власником якої є ОСОБА_1, згідно договору іпотеки 2952 від 29 травня 2008 року обтяжена забороною відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотека виникає на підставі, зокрема, договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Як зазначено у ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Оцінка квартири за адресою м.Нововолинськ вулиця Грушевського 5/36, у матеріалах справи відсутня.

Судом встановлено що з ОСОБА_1 за рішенням суду, стягуються кошти за неналежне виконання кредитного договору і оскільки вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки заявлена в забезпечення виконання того ж самого кредитного договору і до того ж відповідача, тому до задоволення не підлягає.

Крім того, згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про заставу», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Суд бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_1, викладені у письмових запереченнях щодо безпідставності посилань позивача на підтвердження своїх вимог на ту обставину, що крім квартир, як перебувають в іпотеці, вона має у власності 36/54 частини житлового будинку за адресою: вул. 9 Героїв, 21, у м. Саки, АРК.

Згідно витягу з реєстру нерухомого майна, наданого банком на підтвердження даних обставин, прізвище, імї та по батькові власника, лише збігається із прізвищем відповідача ОСОБА_1, однак у цьому реєстрі зазначено, що особа померла.

Відповідач категорично заперечила належність їй на праві власності нерухомого майна в АРК. Правовстановлюючих документів на нерухоме майно, виданих на імя ОСОБА_1, позивачем не надано, що свідчить про відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

З вищезазначеного вбачається, що звернення стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 не відповідає ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Оскільки позивач ПАТ «Альфа-Банк» не довів тих обставин на які він посилався як на підставу своїх вимог, тому у задоволенні позову ПАТ Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року, яка станом на 10 жовтня 2015 року складає 259 479,46 коп., слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в сумі 3892,19 грн. суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.10, ст.60, ст.88, ст.209, ст.212, ст. 213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на підставі ЗУ "Про іпотеку", ст.509, ст.512, ст.514 ЦК України , суд,

вирішив:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0203/0508/88-009 від 29 травня 2008 року, яка станом на 10 жовтня 2015 року складає 259 479 (двісті пятдесят девять тисяч чотириста сімдесят девять) грн. 46 коп., відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук