Номер провадження: 22-ц/785/2732/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Процик М.В., Сєвєрова Є.С.,

при секретарі судового засідання Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

До Київського районного суду міста ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти за договором позики від 15.08.2012 року в сумі 2171748 гривень 40 копійок, що за курсом НБУ станом на 04.08.2015 року еквівалентно 100000 доларів США.

04 листопада 2015 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на автомобіль марки SKODA SPACEBACK 1598, двигун № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 (а.24-25).

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_5 від 09.12.2015 року заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів було задоволено, та накладено арешт на автомобіль марки SKODA SPACEBACK 1598, двигун № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 (а.36).

24.12.2015 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року про забезпечення позову. В обґрунтування апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на порушення вимог ст. 60, ч.1 ст.73 СК України, оскільки під час вирішення питання про накладення арешту на майно відповідача, суд не пересвідчився, чи дійсно майно належить особисто ОСОБА_4 Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, тому автомобіль марки SKODA SPACEBACK 1598, двигун №CFN578941, державний номер НОМЕР_2, є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 і ОСОБА_2, а накладений арешт суперечить закону та порушує права особи, яка не приймає участь у даній справі (а.39-42).

В судовому засіданні представник відповідача по справі, а також представник апелянта скаргу підтримала.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на значну суму заборгованості, яку забезпечує накладений арешт.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення учасників провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Як вбачається з виділених матеріалів справи позивач звертаючись до суду посилався на неповернення боргу, який має значний розмір (а.с.2-4). Судом першої інстанції правильно було встановлено, що між сторонами виник спір, ціна позову становить 2171748 гривень 40 копійок, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 100000 доларів США, вказані вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам. Право власності на транспортний засіб автомобіль марки SKODA SPACEBACK 1598, двигун № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено листом Управління державтоінспекції Головного управління МВС України в Одеській області №7/0-5824 від 20.10.2015 року (а.с. 26-27).

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. З врахуванням розяснень даних Верховним Судом України в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати.

При винесенні ухвали суд першої інстанції вірно виходив з того, що існує вірогідність невиконання рішення суду, а тому застосування заходів судом першої інстанції по забезпеченню позову було необхідним та обґрунтованим.

При цьому колегія суддів вважає за необхідним зміни застосований судом першої інстанції засіб забезпечення позову з арешту на заборону, оскільки цим створюється неможливість відчуження транспортного засобу проте відповідач має можливість володіти та користуватися своїм майном.

Щодо доводів апеляційної скарги про вирішення питання судом першої інстанції без участі дружини відповідача та обтяження майна, яке належить не тільки відповідачу ОСОБА_4, але й його дружині, то відхиляючи їх колегія суддів виходить з наступного.

Дійсно з додатків до апеляційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 04.10.1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-ЖД №041908 (а.45). Вказана обставина не заперечується представником позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Окремо колегія суддів зауважує, що предметом забезпечення є рухоме неподільне майно, яка зареєстроване за відповідачем, що на фоні реєстрації інших транспортних засобів (а.с. 26-27), може свідчити про безпосереднє використання цього транспортного засобу відповідачем. При цьому сторона, яка вважає, що її права були порушені під час застосування заходів по забезпеченню позову (в справі, яка розглядається це інший з подружжя), мав прав на вступ в процес в якості третьої особи. За інформацією ЄДРСР України та копії вступної та резолютивної частини, суд першої інстанції вирішив спір, який виник із зобовязальних правовідносин, які характеризуються визначеним субєктним складом (позикодавець і позичальник) та матеріально-правова складова спору є домінантною (такою, що визначає) при вирішення процесуальних (процедурних) питань. Застосування заходів по забезпеченню повинно забезпечити виконання рішення суду у раз набрання ним законної сили. при цьому законодавством встановлені спеціальні правила звернення стягнення на частку в спільно набутому майні, які надають правові гарантії іншому з подружжя, у разі наявності вимог кредиторів до подружжя по зобовязальним правовідносинам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року про забезпечення позову задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2015 року змінити.

Ввести заборону на відчуження автомобіля марки SKODA SPACEBACK 1598, двигун № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8