Справа № 456/839/16-ц
Провадження № 2-о/456/48/2016
РІШЕННЯ

іменем України

31 березня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Стрийський міський відділ головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1, звернувся в суд з заявою та просить встановити факт, що він, з липня 1990 року по даний час постійно проживає на території України.

В обґрунтування заявлених вимог заявник покликається на те, що він у липні 1990 року прибув на постійне проживання на територію України із республіки Вірменія разом з дружиною ОСОБА_2 і дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які на даний час є громадянами України. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 30.07.2001 року у справі №2-2029/2001 встановленого факт проживання з липня 1990 року його сина, ОСОБА_3. За час проживання в Україні його син ОСОБА_6 одружився на громадянці України, вони народили йому внука ОСОБА_7 громадянина України, його дочка ОСОБА_8 вийшла заміж за громадянина України, вони народили йому внука, ОСОБА_9. Йому дуже подобається Україна, і він бажає отримати її громадянство, так як є єдиним у його сімя, хто ще не є громадянином України. Оскільки без встановлення даного факту в судовому порядку він позбавлений можливості отримати громадянство України, тому вимушений звернутись в суд з даною заявою.

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просить її задовольнити.

Представник зацікавленої особи Стрийський міський відділ головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно ОСОБА_1 проживає на території України понад 25 років, а саме з 1990 року.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що заявник, ОСОБА_1, являється її чоловіком, вони разом з сімєю прибули в липні 1990 року на постійне проживання на територію України де постійно і проживають.

Суд заслухавши пояснення свідків, оцінюючи зібрані в сукупності докази та матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно наказу №3 виробничо-технічного підприємства «Бескид» від 09.07.1992 року, ОСОБА_1 прийнятий на посаду водія категорії А, В.

Згідно наказу №6 виробничо-технічного підприємства «Бескид» від 31.12.1998 року, ОСОБА_1 звільнений з посади водія категорії А, В.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії ІІІ-СЛ №276484 від 06 серпня 1980 року, якому згідно рішення Стрийського місцевого суду від 30.07.2001 року встановлено факт його проживання в Україні з липня 1990 року., ОСОБА_1 являється його батьком.

Встановлено, що 10 вересня 2004 року ОСОБА_1 одержав тимчасову посвідку на проживання ЛВ №004714.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується поясненнями свідків та наявними у матеріалах справи доказами, має для нього юридичне значення.

За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і суд встановлює факт постійного безперервного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на території України з липня 1990 року по даний час.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 209, 212-215, 218, 256, 259, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

заяву задовольнити.

Встановити факт, постійно проживає на території України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з липня 1990 року по даний час.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_11