Справа № 301/423/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" березня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Осійської сільської ради Іршавського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Іршавського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до виконавчого комітету Осійської сільської ради Іршавського району, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Іршавського нотаріального округу ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с. Осій, вул. Перемоги, 68, Іршавського району, Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.06.2015 року помер ОСОБА_3, який залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповідав позивачу. Позивач спадщину прийняв, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок в с.Осій, вул. Перемоги, №68. Іршавського району, який входить до складу спадщини, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Інших спадкоємців та осіб, які б мали право на отримання обов"язкової частки у спадщині, не має. Спадкодавець побудував вказаний будинок у 1960 році, згідно запису в погосподарській книзі села саме ОСОБА_3 рахувався власником будинку. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок внаслідок спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомленийй, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу по суті у його відсутності, позов підтримує і просить його задовольнити ( а.с. 26,30,33).

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій визнає позов і просить розглянути справу по суті у його відсутності (а.с.25,28).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 29).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в с. Осій, вул. Перемоги, 68, Іршавського району, не зареєстрований. Дана обставина підтверджується витягом з державного реєстру нерухомого майна та довідкою БТІ (а.с.36, 39).

Згідно записів в погосподарській книзі села Осій, власником будинку рахується ОСОБА_3, який помер 10.06.2015 року (а.с.10).

Будинок збудований у 1960 році, технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с11-15). Будівництво не є самочинним, оскільки згідно довідки Осійської сільради за будинком №68 по вул.Перемоги в с. Осій Іршавського району зареєстрована земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку у розмірі 0,07 га (а.с.35).

ОСОБА_3 помер 10.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №189918 від 12.06.2015 року (а.с.5).

Згідно заповіту від 26.09.2014 року ОСОБА_3 все своє майно заповідав племіннику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - позивачу по справі (а.с. 65). Даний заповіт не скасований і не змінений ( а.с. 37).

Спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, прийняв спадщину, оскільки у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 38).

Спадкова справа за спадкодавцем ОСОБА_3 заведена 23.07.2015 року ( а.с.7).

Спадкоємців, які б мали обовязкову частку у спадщині, не має: ОСОБА_3 не був одружений, неповнолітніх або непрацездатних дітей не мав, його батьки померли раніше за нього, на день смерті проживав він один. Дана обставина підтверджується довідкою Осійської сільради №590 від 31.003.2016 року (а.с.34).

Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований в с.Осій, вул. Перемоги, 68, та входить до складу спадкового майна, позивачу було відмовлено, оскільки на вказане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи та житловий будинок не зареєстрований. Дана обставина підтверджується простановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій ( а.с. 8).

Осійська сільська рада, на території якої розташований житловий будинок, який не зареєстрований, позов визнає і не заперечує проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1960 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

За таких обставин, оскільки згідно погосподарської книги с. Осій власником спірного будинку був ОСОБА_4, спадкоємцем якого за заповітом є позивач, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1220, 1223, 1233, 1269 ч.1 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с. Осій, вул. Перемоги, №68, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча: М. О. Пітерських