РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1452/15-ц

24 березня 2016 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мініча Г. Г.

за участю:

секретаря Піонтківської О. О.

позивача не з'явилася

відповідача не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Андріївської сільської ради Черняхівського району Житомирської області про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Андріївської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права приватної власності на житловий будинок в порядку спадкування (далі - позовна заява або позов).

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок АДРЕСА_1. Позивач прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки спадкодавця. Разом з тим нотаріус Черняхівської ДНК Пилипчук В. І. постановою від 30.10.2015 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Тому позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2

В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву від 08.12.2015 (а.с. 31), в якій просила справу розглядати без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 08.12.2015 (а.с. 29), в якій просив позов розглянути без участі його представника, повідомив, що позовні вимоги підтримує.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 174 ЦПК України.

За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з огляду на наступне.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Андріївка Черняхівського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.11.2006 (а.с. 6).

В матеріалах справи відсутні докази складення ОСОБА_2 за життя заповіту на житловий будинок. А значить спадкування житлового будинку за ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні докази зміни черговості одержання права на спадкування у порядку, визначеному положеннями ст. 1259 ЦК України. А значить спадкування за ОСОБА_2 здійснюється у порядку черговості, визначеної положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Наявність родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача, відповідно до якого її матір'ю зазначена померла ОСОБА_2 (а.с. 7), а також свідоцтвом про укладення шлюбу від 06.06.1987, з якого слідує, що дошлюбне прізвище позивача - "Тищенко" (а.с. 8). З огляду на це суд приходить до висновку, що позивач входить до спадкоємців ОСОБА_2 за законом першої черги.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 за життя була усиновлювачем, опікуном чи піклувальником, що додатково підтверджується довідкою виконкому Андріївської сільської ради від 22.01.2016 (а.с. 43), а тому суд приходить до висновку про відсутність усиновлених ОСОБА_2 осіб та не враховує їх право на спадкування, передбачене положеннями ст. 1260 ЦК України. Крім того, на час відкриття спадщини усі спадкоємці ОСОБА_2 за законом першої черги були живими, а тому відсутні підстави для залучення до спадкування спадкоємців за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивачем прийнято спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 9) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 10).

Крім того, позивач подала до Черняхівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а саме житлового будинку, однак державний нотаріус Черняхівської ДНК Пилипчук В. І. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2015 (а. с. 5) у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок.

Згідно з довідками від 02.11.2015, виданими виконкомом Андріївської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с. 20, 21), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Андріївка, була зареєстрована, проживала та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_1, та до моменту смерті в даному будинку була зареєстрована вона одна. Крім того, в даному будинку на даний час ніхто не зареєстрований і не проживає.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття спадщини після ОСОБА_2 протягом строку для прийняття спадщини іншими спадкоємцями. Навпаки, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 30.10.2015 державним нотаріусом Черняхівської ДНК Пилипчуком В. І. (а.с. 5), заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини не надходили.

Крім того, відповідно до листа Черняхівської ДНК від 24.02.2016 (а.с. 42) згідно з спадковою справою 306/2007 на спадкодавця ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкодавцем після померлої є ОСОБА_1, дочка померлої.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

В матеріалах справи відсутні письмова згода спадкоємців ОСОБА_2, які прийняли спадщину, на подання заяви про прийняття спадщини після спливу строку на прийняття спадщини. А тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2, яка прийняла спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом, яка прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що позивач має право на усю спадщину ОСОБА_2 без врахування положень ч. ч. 2, 3 ст. 1267 ЦК України про зміну розміру часток у спадщині.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як зазначено позивачем у позові та підтверджується матеріалами справи, до складу спадщини ОСОБА_2 входить житловий будинок разом з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - будинок).

Станом на момент розгляду справи право власності на будинок за ОСОБА_2 або за будь-якими іншими особами не зареєстроване, що підтверджується довідкою КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 12.10.2015 (а.с. 11).

Згідно з довідкою КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 15.10.2015 (а.с. 12) загальна інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями складає 43895 грн.

Відповідно до довідок, виданих виконкомом Андріївської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 02.11.2015 (а.с. 18) та від 08.12.2015 (а.с. 30), будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, не є самочинним, згідно запису в погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № НОМЕР_2, а документи на вказаний будинок не збереглися та відновити їх неможливо (а.с. 19). Також, відповідно до довідки, виданої виконкомом Андріївської сільської ради від 24.09.2015 (а.с. 16), за померлою ОСОБА_2 дійсно рахується житловий будинок згідно запису в погосподарській книзі № 1, особовий рахунок № НОМЕР_2, за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, згідно з довідкою виконкому Андріївської сільської ради Черняхівського району від 28.09.2015 (а.с.17), земельна ділянка площею 0,57 га для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована, а знаходиться у користуванні.

З огляду на це суд приходить до висновку, що будинок розміщений на земельній ділянці, наданій ОСОБА_2 саме для будівництва будинку. А значить ОСОБА_2 земельна ділянка використана відповідно до мети її виділення (передачі).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 02.10.2015 (а.с. 13-15) (далі - технічний паспорт) будинок побудовано в 1961 році.

Згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 19 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. А отже, положеннями вказаного закону випискам з погосподарських книг надано сили документів, що підтверджують право власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них. З огляду на це суд приходить до висновку, що вказані вище записи у погосподарській книзі, є належними і допустимими доказами належності будинку саме ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до акту обстеження технічного стану від 10.12.2015 (а.с. 35) будинок в с. Андріївка по вул. Леніна, 10, відповідає будівельним нормам та придатний для проживання.

Враховуючи, що будинок збудовано на земельній ділянці, яка була відведена саме з цією метою, відомості про власника будинку внесені до погосподарських книг у порядку, чинному на момент такого внесення, відсутність доказів, що при будівництві будинку були порушені будівельні норми і правила, суд приходить до висновку, що будинок не є самочинним будівництвом у розумінні ст. 376 ЦК України та що на час відкриття спадщини будинок належав ОСОБА_2, а тому відповідно до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини ОСОБА_2 Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом, яка прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що будинок належить ОСОБА_1 з часу відкриття спадщини - з ІНФОРМАЦІЯ_3. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Будинок є нерухомою річчю у розумінні ч. 1 ст. 181 ЦК України. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В свою чергу, відповідно до ч. 1 п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. При цьому, згідно з п. 37 вказаного порядку рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є одним із документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. А тому, з огляду на неможливість реєстрації ОСОБА_1 права власності на будинок суд приходить до висновку про необхідність визнання за ОСОБА_1 права власності на будинок у порядку спадкування за законом після ОСОБА_2

Вимоги про розподіл судових витрат позивачем у позові не заявлено. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А тому відсутні підстави для прийняття судом рішення про розподіл судових витрат між сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (разом з господарськими будівлями та спорудами), загальною інвентаризаційною вартістю 43895 грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Андріївка Черняхівського району Житомирської області.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 294 ЦПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Г. Г. Мініч