АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1812/16 Справа № 201/3181/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням їх уточнень, позивач посилався на те, що він є власником транспортного засобу «Кіа Ріо» державний номер НОМЕР_1. Так, згідно протоколу АБ 2 №835376 від 08.01.2014 року близько 10 години 30 хвилин його син ОСОБА_4 керуючи даним транспортним засобом рухаючись на перехресті вул. Медичної та пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, а саме відбулося зіткнення з автомобілем «Додж» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2014 року відносно ОСОБА_4 адміністративне провадження закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб позивача та спричинено збитки в розмірі 106 504 грн., яку позивач просив стягнути: 50 000 грн. - з ПрАТ "СК "УСГ" відповідно до страхового полісу, 56 504 грн. - з ОСОБА_3 (а.с.156-162).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2015 рокувідмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПрАТ "СК "УСГ" про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди(а.с.186-189).

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.193-198).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В даному ж випадку ухвалене судом першої інстанції по справі рішення цим вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.01.2014 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом «Кіа Ріо» державний номер НОМЕР_1, власником якого є позивач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8), на перехресті вул. Медичної та пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, потрапивши у дорожньо-транспортну пригоду, допустив зіткнення з автомобілем «Додж» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

08.01.2014 року на ім'я ОСОБА_4 було складено протокол про скоєння адміністративного правопорушення (а.с.9), а 07.03.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_4 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.15-16), яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду від 18.04.2014 року (а.с.17-18).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засову «Додж» застрахована в ПрАТ "СК "УСГ", що підтверджується полісом №АС/8359862 (а.с.93).

09.01.2014 року до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернувся ОСОБА_3 (а.с.94-95), а 02.06.2014 року до страхової компанії звернувся ОСОБА_2 з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від третьої особи (а.с.96).

Згідно довідки відділу ДАІ м. Дніпропетровська від 10.07.2014 року №14/1-1013 адміністративний протокол на ОСОБА_3 за порушення правил дорожнього руху України не складався, постанова про визнання його винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не виносилась (а.с.97), тому позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с.97).

Згідно наданого відповідачем висновку №1170-14 судового автотехнічного дослідження за заявою ОСОБА_3 від 15.04.2014 року згідно якого вказано «враховуючи те, що водій ОСОБА_4 діяв всупереч вимогам п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України» і не надав переваги в русі автомобілю «Додж, який рухався …з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух», допустив зіткнення з автомобілем «Додж», який здійснював рух по пр. Гагаріна в напрямку вул. Телевізійна, дає підстави дійти висновку про невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.8.7.3 «е» Правил Дорожнього руху України (а.с.45-48).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів спричинення шкоди саме з вини відповідача, не доведено, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Проте з такими висновками колегія суддів не може погодитися з наступних підстав.

Як зазначено в п.4 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р оку "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно висновку №7 судової автотехнічної експертизи в адміністративній справі за ст. 124 КУпАП України відносно ОСОБА_4 від 20.02.2014 року встановлено, що водій ОСОБА_3 виїхав на зустрічну смугу дороги, де і було скоєно ДТП у зв'язку з чим, в даній дорожній обстановці з технічної точки зору, дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.11.4 та горизонтальній дорожній розмітці 1.3 ПДР України, що знаходиться в причинному зв'язку зі вказаною дорожньо-транспортною пригодою. ОСОБА_3 мав технічну можливість не допустити даної пригоди. В діях ОСОБА_4 в даній пригоді з технічної точки зору не вбачається невідповідності вимогам ПДР України, які находяться в причинному зв'язку з даною пригодою. У вказаній дорожньо-транспортній пригоді з технічної точки зору, для забезпечення безпеки дорожнього руху, учасники дорожньо-транспортної пригоди повинні були діяти: водій ОСОБА_4 відповідно вимогам п.п.8.7.3 «е», 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а водій ОСОБА_3 відповідно вимогам п.11.4 в горизонтальній дорожній відмітці 1.3 ПДР України (а.с.54-56).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від18.04.2014 року, відносно ОСОБА_4 адміністративне провадження закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів не бере до уваги висновок судового автотехнічного дослідження за заявою ОСОБА_3 по факту ДТП від 15.04.2014 року, складеним експертом Хабло С.А., який не попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст. 381,385 КК України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Згідно із ч.ч.1,2,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Власником автомобіля «Додж» державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ "СК "УСГ", про що свідчить Поліс від 12.12.2013 року №АС/8359862, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров'ю становить - 100 000 грн., а за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. (а.с.93).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, з урахуванням того, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.04.2014 року, відносно ОСОБА_4 адміністративне провадження закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а згідно висновку №7 судової автотехнічної експертизи в адміністративній справі дії водія ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв'язку зі вказаною дорожньо-транспортною пригодою, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ПрАТ "СК "УСГ" на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів, непокритих страховою виплатою на відшкодування збитків у розмірі 56 504 грн.

Оскільки, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору з ОСОБА_3 у розмірі 621 грн. 54 коп., а з ПрАТ "СК "УСГ" у розмірі 550 грн.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2015 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів, непокритих страховою виплатою на відшкодування збитків у розмірі 56 504 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 621 грн. 54 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 550 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: