У Х В А Л А

29 березня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2015 року позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13 жовтня 2000 року.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судове рішення місцевого суду закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційне провадження за касаційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2015 року закрито; касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року відхилено, а ухвалу залишено без змін.

24 березня 2016 року до Верховного Суду України звернулась

ОСОБА_1 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме статей 48, 61 ЦК УРСР, статті 261 ЦК України та частини першої статті 292 ЦПК України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального та процесуального права заявниця надала ухвалу Верховного Суду України від 7 листопада 2007 року, постановлену ним як судом касаційної інстанції, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2012 року, 26 лютого і 23 квітня 2014 року та 2 вересня 2015 року.

Подана заява підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 354 ЦПК України сторони та інші особи, які брали участь у справі, мають право подати заяву про перегляд судових рішень у цивільних справах після їх перегляду в касаційному порядку.

Не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження (частина третя статті 354 ЦПК України)

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2015 року не було предметом перегляду в судах апеляційної і касаційної інстанцій, тому не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачений статтею 355 ЦПК України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права ‒ при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 23 грудня 2015 року норми матеріального права не застосовував.

Крім того, ця ухвала Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановлена щодо перегляду в касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції, якою на підставі частини першої статті 292 ЦПК України закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин, ухвалені у справі рішення не можуть бути предметом перегляду Верховним Судом України з підстав, визначених пунктами 1, 2 частини 1 статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Керуючись статтею 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 24 вересня 2015 року та рішення Київського районного суду м. Одеси від 6 лютого 2015 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.І. Гуменюк