Справа № 214/5165/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє також в інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, про визнання права спільної сумісної власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, який згодом уточнила та згідно уточнених позовних вимог просить суд визнати трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м. такою, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1, а також визнати договір купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., оформлений 22.10.2010 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 недійсним, з поверненням сторін до первісного стану, скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за №25734147 номер запису 332 в книзі: 77п-332 на імя ОСОБА_4. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила наступне. З жовтня 1998 року по серпень 2010 року вона мешкала однією сімєю з ОСОБА_5, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах. Від подружнього життя має доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження дочки. Спільна донька є інвалідом дитинства. В період сумісного проживання з ОСОБА_3М в його однокімнатній квартирі у них виникла потреба у придбанні більшого житла для сімї, оскільки вона була вагітною та мала дитину від першого шлюбу. Вона знайшла обяву про обмін трикімнатної квартири по вул. Корнійчука будинок №11 кв.61 на однокімнатну з доплатою. У трикімнатній квартирі мешкала сімя з 4-х чоловік, батьки та син з дружиною, які мали намір проживати окремо. На її звернення до них останні виклали умови обміну, а саме крім однокімнатної квартири сплатити батькам доплату у розмірі 2200 у.о. доларів США на придбання будинку. Зазначені умови були обговорені в кругу її родини та родини чоловіка та дійшли згоди, що доплата буде сплачена з її сторони. Для цього її мати ОСОБА_7 позичила 2000 у.о. доларів США та доклала свої 200 і передала в присутності всіх членів сімї трикімнатної квартири їхнім батькам. Борг також повертала її мати. Таким чином 29.12.1998 року внаслідок сумісних грошових та трудових затрат була придбана за договором міни трикімнатна квартира АДРЕСА_3 право власності на яку було оформлено за взаємною згодою на ОСОБА_5 За станом здоровя, /вагітністю/ вона не була присутня у нотаріуса при оформлені договору міни. На протязі проживання в квартирі разом з ОСОБА_5 до серпня 2010 року останній ніколи не заперечував її право спільної сумісної власності на квартиру як і те, що на її придбання надавались кошти її матері. Вони брали спільну участь у витратах по утриманню квартири, сплаті обовязкових платежів, між ними були хороші сімейні стосунки. З часу придбання квартири і до цього часу вона з дочкою постійно проживали в даній квартирі. В серпні 2010 року ОСОБА_5 пішов з квартири АДРЕСА_4, і не повернувся до цього часу. З 03 серпня 2010 року ОСОБА_5 перебував у розшуку і відомостей про його місце перебування немає. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2014 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 оголошений померлим. На підставі зазначеного рішення 05.02.2014 року вона отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_5 22.10.2010 року державним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 був посвідчений договір купівлі-продажу /ВРВ №852917, ВРВ №852918/ трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_5 вчинений між ОСОБА_5 , в інтересах якого діяла особа за довіреністю та відповідачем ОСОБА_4 16.12.2010 року договір купівлі-продажу квартири за реєстраційним номером 25734147, номер запису 332, в книзі 77п-322 зареєстрований на імя ОСОБА_4 в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», а 09.06.2011 року відповідач оформив технічний паспорт на квартиру на своє імя. Через більш як три роки після оформлення договору купівлі продажу, в травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в правоохоронні органи із заявою про притягнення її до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння його нерухомим майном та створює умови для виселення її з дитиною з квартири. Постановою слідчого СВ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 20.05.2014 року кримінальне провадження відносно неї було закрито. Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 22.10.2010 року є незаконним, грубо порушує її права, права неповнолітньої дитини - інваліда на житлове приміщення. Тому вона змушена звернутись до суду за захистом свої прав та прав неповнолітньої доньки інваліда дитинства.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила що вона проживала із ОСОБА_5 у цивільному шлюбі. В нього була однокімнатна квартира, а її родичі повинні були доплатити 2200 доларів США за трьохкімнатну квартиру. В 1998-1999 році було оформлено договір міни однокімнатної квартири на трьохкімнатну. Квартиру оформили на ОСОБА_5 В цій квартирі він був зареєстрований один. Вона разом із дітьми була зареєстрована в своєї матері, в с. Радушне. Проживали всі у трьохкімнатній квартирі. З 2009 року чоловік працював неофіційно. В серпні 2010 року він пропав. У звязку із пропажею чоловіка вона звернулась до міліції. Він перебував у розшуку, а рішенням суду її чоловіка було оголошено померлим. З документів з БТІ вона дізналась, що ОСОБА_5 продав квартиру. Квартира була придбана за спільні сімейні кошти, крім того, вона вважає, що були порушені права їх спільної дитини-інваліда, оскільки та залишається без житла. Крім того немає згоди органу опіки на продаж квартири. Також додала, що квартиру придбали в грудні 1998 року, а в лютому 1999 р. народилась дитина. До 2010 року вони вважали, що квартира спільна, бо придбана за спільні кошти. Дитина відвідувала дитячий садок №151 по вул. Корнійчука, з 2006 року відвідувала спеціалізовану школу «Надія» на 5-му Зарічному, потім в 1 інтернаті на «Соц.місті», а з 2012 року середню школу №19 на б-рі Вечірньому за місцем проживання. На дитину-інваліда вона оформила пенсію. У 2014 році до неї кілька разів приходив дільничний питав про чоловіка, її також викликали до районного відділку міліції, бо ОСОБА_4 звертався до міліції із заявою, що він не може потрапити до квартири, яка є його власністю та просив розібратись. Квартиру ніколи не залишали, після пропажі чоловіка замки в квартирі не змінювались. На теперішній час її дочка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 в квартирі, що належить її старшій доньці.

Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримала, пояснила, що спірний договір порушує права дитини-інваліда, оскільки на відчудження квартири не було надано згоду органу опіки та піклування, крім того, нотаріусом не перевірявся факт користування житловим приміщенням кв.№61 буд. №11 по вул.Корнейчука в м. Кривому Розі неповнолітньою ОСОБА_3, яка є членом сім'ї ОСОБА_5. В довідці з місця мешкання останнього не зазначено, що він мешкав в квартирі один. Крім того, отримання грошей від спірного договору не встановлено. На підставі ч.1 ст.215 ЦК України спірний договір повинен бути визнаний судом недійсним через недодержання вимог закону в момент його вчинення. Крім того, договір укладений не особисто ОСОБА_5 а його представником, та, враховуючи зникнення ОСОБА_5, не виключається небезпечність обставин та примус, що ставить під сумнів справжню волю сторін договору щодо настання його правових наслідків.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити, оскільки позивач не довела, що саме її батьки давали гроші для доплати за трьохкімнатну квартиру при обміні. Донька позивача на момент укладання договору не була зареєстрована за адресою спірної квартири, підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що квартира придбана за спільні кошти за час спільного проживання ОСОБА_3М та позивача. ОСОБА_5 пропав у липні, а договір купівлі-продажу укладений у серпні місяці.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він брат ОСОБА_5, а позивач по справі є жінка його брата - ОСОБА_5, який пропав в 2010 році. Квартиру придбав брат, гроші на доплату давала його теща. При передачі грошей він присутній не був, чув про це лише з розмови позивача. Брат казав, що квартиру придбав для сімї, визнавав, що там є частка ОСОБА_1. Вони жили добре. Брат квартиру продавати не збирався, ОСОБА_1 в цій квартирі проживає постійно.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона мати позивача. Її донька жила в шлюбі з ОСОБА_5 в однокімнатній квартирі. Потім, коли донька завагітніла, вони хотіли збільшити житло. Його мати сказала, що є більша квартира трьохкімнатна. За обмін треба було доплатити 2200 доларів США. Вона позичила у своїх родичів гроші та особисто віддала їх Бахматській, оформили договір міни. Після того як уклали договір міни, її дочка постійно проживає в цій квартирі і до цього часу про намір продажу квартири її зять нічого не казав. Борги за квартиру вони віддавали разом. Коли купували квартиру знали що вона буде спільною власністю.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем вони сусіди. З 2006 року вона проживає у квартирі 62, знає сімю позивача майже 10 років. В АДРЕСА_6 час мешкає позивач з донькою та чоловіком ОСОБА_5. Вона ніколи не чула від них, що вони бажають продати квартиру. Коли розшукували ОСОБА_5, приходили з міліції. Хто проживає в квартирі ніхто з міліції не перевіряв.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона сестра позивача. Ій відомо? зі слів сестри і ОСОБА_5, що коли потрібна була доплата, батьки позичали гроші щоб доплатити та обмінятись на трьохкімнатну квартиру. Вона була присутня коли вирішувалось питання про доплату, бо квартира купувалась для сімї позивача. Їх донька ОСОБА_10 народилась в трьохкімнатній квартирі. ОСОБА_5 записав її на себе, вони всі жили разом поки ОСОБА_5 не пропав. ОСОБА_5 ніколи не заперечував, що ОСОБА_1 має право на цю квартиру.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні обставини.

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.8).

ОСОБА_11 медичного висновку №1507 від 23.10.2009р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 має захворювання: змішана глухота лівостороння (а.с.9). ОСОБА_11 довідки Управління праці та соціального захисту населення №1810 від 29.05.2014р. ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення та одержує державну соціальну допомогу інваліда з дитинства та дітям-інвалідам на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 03.11.2009 року по 31.01.2017 року (а.с.46).

ОСОБА_11 довідки КЗ «Криворізький багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «ОСОБА_10 ДОР» №27 від 02.06.2014р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6 та навчалася в КЗ «Криворізький багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «ОСОБА_10 ДОР» з 2006 по 2011 рік (а.с.47).

ОСОБА_11 копії трудової книжки ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7, вбачається, що позивач в період з жовтня 1995 року по 2004 р.р. працювала на різних роботах та посадах (а.с.48), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 також мав трудову діяльність, що також підтверджено довідкою про його доходи за період з 1995 року по грудень 1999 р. (а.с.49, 50)

ОСОБА_11 з реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_7, на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6, зареєстровано в Реєстрі за №5071зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с.10).

ОСОБА_11 довідки від 13.10.2010р. в АДРЕСА_8 проживає без реєстрації ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 (а.с.15).

Відповідно розписки ОСОБА_13 останній був присутній при обміні квартир його батьків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 трьохкімнатної за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Корнійчука 11/61 на однокімнатну квартиру ОСОБА_5 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Корнійчука 17/70. Оплата проводилась по договору обох сторін (а.с.67).

ОСОБА_11 розписки ОСОБА_16 від 15.10.2014 року, борг у сумі 2000 доларів США, який він давав ОСОБА_7 на придбання квартири доньці, йому було повернуто в грудні 2001 року (а.с.68).

ОСОБА_11 рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2011 року встановлено факт проживання однією сімєю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з жовтня 1998 року по 31 серпня 2010 року. (а.с.16).

На підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.01.2014 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошено померлим та встановлено, що ОСОБА_5 знаходився з 03.08.2010 року у розшуку, за останнім його місцем проживання він відсутній більше трьох років (а.с.17).

ОСОБА_11 наданих копій квитанцій ОСОБА_1 сплачувались комунальні платежі за період з вересня 2010 року по жовтень 2014 року, які нараховувались по адресі: АДРЕСА_9 (а.с.69-125).

Відповідно договору міни від 29.12.1998 року, укладеного між ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_18 та ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_18 обміняли належну їм трикімнатну квартиру АДРЕСА_10 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_11, належну ОСОБА_5 Відповідно до п.3 цього Договору обмін вчинено без доплати. На зворотній сторінці договору приватним нотаріусом зроблено застереження, скріплене печаткою, що згідно оглянутого паспорту №274144 та усної заяви ОСОБА_5 у шлюбі не перебував і не перебуває. (а.с.138).

03.06.2010 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 посвідчено в Реєстрі за №2414 довіреність від ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_19 на уповноваження останнього розпоряджатися (продавати, обмінювати, та інше) квартирою №61 буд. №11 вул. Корнійчука в м. Кривому Розі, яка належить на праві власності ОСОБА_5, із передачею представникові відповідних повноважень для здійснення представницьких функцій, в тому числі, право підпису за власника квартири на договорах цивільно-прававого характеру, та одержувати належні йому гроші у разі продажу квартири. Щодо посвідчення нотаріусом даної довіреності свідчить також Скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей та Інформаційна довідка з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 22.10.2010 року щодо використання серії та номеру бланка ВМХ 047-62 для посвідчення 03.06.2010 р. довіреності приватним нотаріусом ОСОБА_6А.(а.с.198 -200)

ОСОБА_11 довідки для предявлення в нотаріальну контору, видану КП ЖЕО №35 в АДРЕСА_12 зареєстрований ОСОБА_5 (а.с.201).

ОСОБА_11 нотаріально посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6, зареєстрованого в Реєстрі за №5071, договору купівлі-продажу квартири від 22.10.2010 року, укладеного між ОСОБА_19, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4, останній придбав квартиру АДРЕСА_13, ціна договору визначена в п.2 Договору у розмірі 62 917 грн., які представник продавця отримав повністю від покупця при підписанні та посвідченні договору. (а.с.195-196,198). Під час укладання договору від представника ОСОБА_19 було підписано заяву що йому відомо, що відчужувана квартира АДРЕСА_13 не є спільною сумісною власністю оскільки на час набуття її у власність ОСОБА_5 не був одружений і осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на відчужуване майно (чи його частку), в тому числі відповідно до статей 62, 74 та 97 СК України, відсутні. (а.с.197)

ОСОБА_11 постанови про закриття кримінального провадження від 20.05.2014 року, кримінальне провадження №0001622 від 19.04.2014 року відомості про яке внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_4, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.51).

ОСОБА_11 відповіді з Державної міграційної служби України №1229/645 від 25.02.2016р., згідно відомостей Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11 на підставі заяви власника, їх право на житло в заяві не зазначається (а.с.241).

ОСОБА_11 витягу про державну реєстрацію прав АДРЕСА_14, на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_20, яка згідно пояснень позивача доводиться їй донькою (а.с.242).

ОСОБА_11 довідки Радушненської селищної ради №234 від 15.02.2016р. ОСОБА_1 дійсно була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12 з 16.08.1997р. по 21.03.2014р. ОСОБА_3, 01.02.1999р. за вказаною адресою зареєстрована не була та не проживала (а.с.243).

ОСОБА_11 довідки Радушненської селищної ради №314 від 29.02.2016р. ОСОБА_7, яка згідно пояснень позивача, доводиться їй матер*ю, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13 і має склад сімї 1 чол., є власником даної квартири та проживає одна (а.с.244).

ОСОБА_11 акту-підтвердження підписаного депутатом Радушненської селищної ради, ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_12 з 16.08.1997р. по 21.03.2014р., але фактично за вказаною адресою не проживала з 1998 року по теперішній час (а.с.245).

ОСОБА_11 акту від 16.03.2016р., складеного та підписаного мешканцями буд.11 по вул. Корнійчука в м. Кривий Ріг, в кв. 61 проживає без реєстрації ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_3 з 1999 року по теперішній час (а.с.246).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно, всебічно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Договором, дійсність якого оскаржується позивачем, є нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6, зареєстрований в Реєстрі за №5071, договір купівлі-продажу квартири від 22.10.2010 року, укладений між ОСОБА_19, який діяв на підставі довіреності від імені власника ОСОБА_5 та ОСОБА_4, згідно якого останній купив квартиру АДРЕСА_15. Зазначена квартира на думку позивача належить до спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 оскільки вони перебували у фактичних шлюбних відносинах з жовтня 1998 р. по серпень 2010 р., що встановлено судовим рішенням, та на придбання спірної квартири позичались грошові кошти матерю позивача. Таким чином, позивачем заявлена вимога щодо спільної сумісної власності на цю квартиру через те, що майно було набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї.

Судом враховано, що право власності на квартиру АДРЕСА_15 набуте громадянином ОСОБА_5 на підставі договору міни квартир від 29.12.1998 року (в Реєстрі за №10977), згідно якого в п.2 визначено, що обмін вчинено без доплати. При цьому, позивачем не спростовано цієї обставини під час розгляду справи, не надано належних та допустимих доказів суду щодо оплатності договору міни. Пояснення свідка ОСОБА_7 що вона доплатила під час обміну квартир 2200 доларів США, які позичала у родичів, суд вважає недостатнім доказом через однобокість доказування та наявність зацікавленості свідка в результаті розгляду цивільної справи, враховуючи, що свідок доводиться позивачу матер*ю. Висновок щодо однобокості судом зроблено у зв'язку з тим, що на підтвердження обставин передачі грошей від ОСОБА_7 ОСОБА_18, не доведено поясненнями осіб, яким передавались гроші за договором міни. Оцінюючи в сукупності докази та перевіряючи їх достатність, щодо оплатності договору міни, є очевидним що передача грошей в розмірі 2200 доларів США в якості доплати за спірну квартиру, не доказана під час розгляду справи. Також, судом надано критичну оцінку доказам позивача щодо розписок громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_16, оскільки розписки щодо обставин передачі матеріальних цінностей в іноземній валюті не можуть бути визнані допустимими доказами враховуючи що ці обставини повинні підтверджуватись певними засобами доказування, такими як пояснення свідків безпосередньо в судовому засіданні. Про виклик цих свідків позивач не заявляв.

Отже, суд не встановив що майно було набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї позивача.

Крім того, позивач посилалась на обставини, що встановлені в судових рішеннях Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.07.2011 року по справі №2о-134/11 та 23.01.2014 року по справі №214/8323/13-ц.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

ОСОБА_11 рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28.07.2011 року по справі №2о-134/11, сторонами у справі якого були ОСОБА_1 та ОСОБА_5, судом встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з жовтня 1998 року по 31 серпня 2010 року. При цьому суд враховує, що зі змісту судового рішення вбачається, що справа розглядалась за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_5, який знаходився у розшуку. Також, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2014 року по справі №214/8323/13-ц встановлено, що ОСОБА_5 оголошено померлим та зазначено що він з 03.08.2010 року перебуває у розшуку.

Враховуючи, що позивач та ОСОБА_21 не перебували у зареєстрованому шлюбі, правила статей 22, 28 та 29 КЗпШС не застосовуються до спорів про поділ майна цих осіб. Вирішення спорів про визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте чоловіком та жінкою, які спільно проживали без реєстрації шлюбу здійснюється на підставі ЗУ «Про власність» та поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про власність» встановлено, що майно, придбано внаслідок спільної праці членів сім'ї , є їх спільної сумісною власністю, якщо інше не встановлено угодою між ними. Судом не встановлено, що право власності набуто внаслідок спільної праці ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Право власності на квартиру АДРЕСА_15 набуте ОСОБА_5 на підставі договору міни квартир від 29.12.1998 року, який, як встановлено судом було укладено без доплат, про також зазначено в самому договорі. Таким чином, суд не встановив підстав для задоволення позову в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та позивача.

В частині позову про визнання договору купівлі-продажу квартири від 22.10.2010 року недійсним, застосування двосторонньої реституції та скасування державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_16, судом прийнято рішення про відмову в позові з урахуванням наступного. Вимога позивача про недійсність договору обґрунтовується тим, що не були додержані в момент вчинення договору вимоги закону і цей договір суперечить правам та законним інтересам неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_3. Позивач вважає що нотаріус в порушення прав дитини неповнолітньої ОСОБА_3 не перевірив факт користування житловим приміщенням спірною квартирою неповнолітньою ОСОБА_3, яка є членом сім'ї ОСОБА_5 оскільки в довідці з місця мешкання не було зазначено, що в квартирі проживає один ОСОБА_5 Доводи позивача спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою КП ЖЕО №35, виданою для предявлення в нотаріальну контору, згідно якої вбачається, що в АДРЕСА_12 зареєстрований один ОСОБА_5 Неповнолітня ОСОБА_3 в спірній квартирі не була зареєстрована ніколи, що не виключає можливості її проживання в квартирі. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що відсутність дозволу органу опіки та піклування на відчуження квартири не є підставою для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. З приводу інших обставин, на які посилається позивач, а саме: про відсутність наміру у ОСОБА_5 продавати спірну квартиру, про наявність небезпечних обставин для самого ОСОБА_5, які виключають добровільність згоди останнього та придбання квартири покупцем ОСОБА_4 без попереднього огляду квартири, позивачем належних та допустимих доказів суду не надавалось, тому їх наявність або відсутність не перевірялась під час судового розгляду.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання договору недійсним, як такий що суперечить правам та інтересам неповнолітніх дітей, відповідно, в частині позову щодо застосування двосторонньої реституції та скасування державної реєстрації на квартиру, позов також не підлягає задоволенню.

В звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати суд покладає на позивача.

На підставі викладеного, ст.ст.10, 11, 15, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1, яка діє також в інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, про визнання права спільної сумісної власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності, - відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя І.Б. Щеняєва