АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2904/16 Головуючий 1 інстанції Вельможна І.В.
Справа № 621/448/14-ц Доповідач: Коровін С.Г. Категорія: окреме провадження
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коровіна С.Г.

суддів - Довгаль А.П., Коваленко І.П

при секретарі - Огарьовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції у Харківській області на додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 березня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила суд встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про одруження НОМЕР_2, яке видано 23 жовтня 1964 року про укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В обґрунтування заяви вказала, що вона - ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Виконавчим комітетом Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області 03.09.1940 року складено відповідний актовий запис № 54. Зазначене підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області .

Як вбачається з вказаного свідоцтва про народження батьком ОСОБА_8 є ОСОБА_5.

29 жовтня 1963 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_3. Що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4, яке видано 23 жовтня 1964 року.

В свідоцтві про одруження по батькові ОСОБА_1 вказана як ОСОБА_1. Тобто органом реєстрації при оформленні свідоцтва про одруження допущено помилку.

В подальшому громадянка ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, що виданий 18 грудня 1998 року Зміївським РВ УМВС в Харківській області.

Як вбачається з копії паспорта в графі по-батькові вказано ОСОБА_1.

З довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру від 08 червня 2001 року вбачається, що ОСОБА_1 отримала ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 , що виданий Зміївською райдержадміністрацією 04.01.2008 року та з державного акту право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, що виданий Зміївською райдержадміністрацією 04.01.2008 року по-батькові заявниці вказано ОСОБА_1.

Відповідно до трудової книжки прізвище заявниці також ОСОБА_1. Оскільки трудова книжка видана 08 січня 1981 року на ім'я ОСОБА_1.

ОСОБА_3, чоловік заявниці помер і ОСОБА_1 має необхідність прийняти спадщину після померлого чоловіка. Але із-за помилки в свідоцтві про одруження позбавлена такої можливості.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року заява ОСОБА_1 задоволена. Встановлено факт неправильності запису про укладання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в свідоцтві про одруження серії НОМЕР_8, яке видано 23 жовтня 1964 року та у відповідному записі в акті громадянського стану про одруження, а саме, встановити факт того, що по-батькові ОСОБА_1 є "ОСОБА_1" замість "ОСОБА_1".

03 березня 2016 року ОСОБА_2, як представник ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. У заяві вказала про те, що при ухваленні зазначеного рішення, судом не вирішено питання про порядок його виконання, а саме не зазначено яким чином повинні бути внесені зміни до актового запису про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в зв'язку з чим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області рішення суду не виконано

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області Рибак Г.О. у судовому засіданні суду першої інстанції та поданих письмових поясненнях заперечувала проти ухвалення додаткового рішення вказуючи, що рішення суду про встановлення факту не є підставою для внесення змін до актового запису про одруження, законодавство, що регулює діяльність відділу реєстрації актів цивільного стану не передбачає можливості внесення змін на підставі рішення суду про встановлення факту. Крім того, справи розглянуті в порядку окремого провадження не пов'язуються з наступним вирішенням спору про право, в той час, як спір з приводу внесення змін до актового запису про одруження був предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Додатковим рішенням суду першої інстанції від 18 березня 2016 року заява ОСОБА_2, як представника ОСОБА_1 задоволена. Доповнено рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року абзацем наступного змісту:

Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області внести зміни до актового запису про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 №21 від 29 жовтня 1963 року (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2, яке видане 23 жовтня 1964 року, в частині зазначення по - батькові ОСОБА_1, «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1».

Не погодившись з додатковим рішенням суду від 18 березня 2016 року відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення суду скасувати та відмовити заявнику у задоволенні її заяви про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування скарги зазначають, що судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення порушені вимоги процесуального права.

Крім того відповідно до вимог ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо зокрема встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенні, а додаткове рішення скасуванню.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно довіреності від 11.02.2014 року інтереси заявника у суді представляла її дочка ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно наданої суду першої інстанції, копії актового запису про смерть №93 ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.59).

Відповідно до ст. 42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені відповідними документами. довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Відповідна довіреність була надана суду першої інстанції і за участю ОСОБА_2 розглянуто справу 29 квітня 2014 року (а.с.38,39). Таким чином ОСОБА_2 приймала участь у справі за заявою ОСОБА_1, як її представник.

Відповідного ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно п.1 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Згідно актового запису про смерть від 14 жовтня 2014 року заявник ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Відповідно до вимог зазначеного закону довіреність від імені ОСОБА_1 на участь ОСОБА_2 як представника у судовому засіданні припинилася разом із її смертю. Таким чином суд першої інстанції не повинен був розглядати заяву ОСОБА_2, як представника заявника по цій справі. Суд першої інстанції не врахував зазначеного і безпідставно вирішив питання про ухвалення у справі за заявою ОСОБА_2, як представника ОСОБА_1 додаткового рішення. Оскільки повноваження ОСОБА_2 по цій справі припинилися разом із смертю довірителя, то додаткове рішення суд першої інстанції за заявою ОСОБА_2 ухвалювати не міг.

Таке додаткове рішення підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.4, 313, 315,317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції у Харківській області -задовольнити.

Додаткове рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 березня 2016 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -