УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання договору поруки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 червня 2007 року між ОСОБА_7 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 90 000,00 доларів США зі строком повернення до 25 червня 2018 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним вище кредитним 26 червня 2007 року між кредитором та позивачем укладено договір поруки № 123891, згідно з умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_7 усіх його зобов'язань за кредитним договором.

Позивач зазначала, що на договорі поруки є її підпис, але договір вона не підписувала. Про існування зазначеного договору поруки вона дізналася після надіслання їй копії договору установою банку 24 червня 2014 року.

На підставі наведеного просила визнати договір поруки № 123891 від 26 червня 2007 pоку, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та нею - недійсним.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір поруки № 123891 від 26 червня 2007 року укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року та залишити в силі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи підпис у договорі поруки виконаний не позивачем.

Скасовуючи рішення районного суду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що документи, надані для проведення експертизи, не завірені належним чином, а інших доказів, які б свідчили, що в договорі поруки підпис від імені ОСОБА_6 виконаний не позивачем матеріали справи не містять.

Проте, з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2007 року між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 90 000,00 доларів США зі строком виконання 25 червня 2018 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26 червня 2007 року між кредитором АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 123891.

ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором № , укладеного між ним та ОСОБА_7, на користь АТ «Дельта Банк» відповідно до умов договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2014 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 5336 від 25 травня 2015 року підпис в графі «Поручитель» поставлений від імені ОСОБА_6 в договорі поруки № 123891 від 26 червня 2007 року, укладеного між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» виконаний не ОСОБА_6

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові.

Згідно із роз'ясненнями, що містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Проте, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню.

При цьому, вказавши на наявність порушень при проведенні експертизи, що викликає сумніви в її правильності, суд упорушення зазначених вище норм процесуального права не з'ясовував питання про можливість призначення повторної почеркознавчої експертизи для встановлення особи, яка підписала спірний договір.

Таким чином, допущені судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судове рішення суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова