Справа № 367/7512/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом Приватного підприємства "Деліція" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що відповідач працював на посаді водія у позивача в період з 15.12.2010 року до 23.08.2011 року; наказом від 15.12.2010 року № 68 за відповідачем було закріплено належний позивачу автомобіль Mercedes, держаний номер НОМЕР_1. 15.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Позивач вказує, що як встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 14.04.2015 року у справі № 911/1132/15, між Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (страховик) та позивачем (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого страхувальнику видано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА 1766994, строк дії якого з 12.01.2011 по 11.01.2012 включно, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією автомобіля Mercedes, держаний номер НОМЕР_1. Відповідно до довідки № 8801281, наданої ВДАІ 20.04.2011 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ ДЕО, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (власник ОСОБА_3, поліс ОСЦПВВНТЗ АА 2284978, виданий ПАТ "УПСК") та автомобіля Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (працівник ПП "Деліція", власник ПП "Деліція", поліс ОСЦПВВНТЗ АА 1766994), внаслідок якої автомобілю ЗАЗ ДЕО, державний номер НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.06.2011 у справі № 3-4374/2011 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,0 гривень.

Вказує, що проаналізувавши обставини, за яких було заподіяно шкоду автомобілю ЗАЗ ДЕО, державний номер НОМЕР_2 та наявні матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що саме дії водія ОСОБА_1, що керував автомобілем Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 знаходяться у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а відтак і в спричиненні матеріальної шкоди ОСОБА_3, що підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.06.2011 року у справі № 3-4374/2011. Таким чином, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.04.2011 настав страховий випадок у страхувальника ПАТ "УПСК". На виконання своїх договірних зобов'язань ПАТ "УПСК" сплатило суму страхового відшкодування у розмірі 5 483,83 гривень. Встановивши всі зазначені обставини, які мають преюдиційну силу при розгляді цієї справи та не підлягають доказуванню, господарський суд стягнув з ПП "Деліція" на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 5 483,83 гривень страхового відшкодування, а також 1 827,0 гривень судового збору.

Постановою Головного державного виконавця від 21.09.2015 року у ВП № 48705976 виконавче провадження з виконання рішення Господарського суду Київської області у справі № 911/1132/15 закінчено в зв'язку із добровільним виконанням рішення згідно платіжного доручення № 28263 від 17.09.2015 року. Судом було встановлено, що підставою для виплати відшкодування стало невиконання обов'язку з повідомленням страховика про ДТП; в той же час позивач як страхувальник не був повідомлений відповідачем, як особою, з вини якої сталася ДТП про факт ДТП. Отже відповідач, як особа, що винна у скоєнні ДТП, не повідомив ні страховика, ні позивача про факт ДТП, внаслідок чого страхова компанія, в якій було застраховано цивільну відповідальність, отримала право стягнути шкоду, заподіяну ДТП.

Позивач вказує, що крім стягнення з позивача страхового відшкодування господарський суд стягнув з позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,0 гривень, які також підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки є витратами позивача, понесеними у зв'язку з виконанням зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування збитків в сумі 5 483,83 гривень, витрати в сумі 1 827,0 гривень, понесені позивачем у зв'язку з виконанням зобов'язання по відшкодуванню шкоди та судові витрати.

В подальшому під час розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що однією з позовних вимог у позові ПП "Деліція" до ОСОБА_1 відповідно до змісту позовної заяви було стягнення з відповідача в порядку регресу страхового відшкодування збитків в сумі 5 483,83 гривень. Проте, враховуючи положення норми ч.1 ст. 132 Кодексу законів про працю України, якою встановлено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків працівники несуть матеріальну відповідальність у розмір прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, позивачем було прийнято рішення про зменшення позовних вимог. Це зумовлено, зокрема, наступними обставинами: пряма, дійсна шкода завдана ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов'язків встановлена в розмірі 5 483,83 гривень, проте, враховуючи дію вищевказаної норми, розмір відшкодування такої шкоди не може бути вищим за середньомісячний заробіток працівника, який на момент зайняття ним посади водія в період з грудня 2010 року по серпень 2011 року складав 1 897,73 гривні.

У зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування в сумі 1 897,73 гривень та судові витрати в сумі 1 827,0 гривень, понесені позивачем у зв'язку з виконанням зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві та у заяві про зменшення позовних вимог, просив позов задовольнити. Також пояснив, що він не згодний із заявою представника позивача про застосування строку позовної давності, оскільки такий строк відраховується з дати винесення рішення Господарського суду Київської області від 14.04.2015 року у справі № 911/1132/15, а тому позивачем не пропущений.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності та у позові позивачу відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_4, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу Приватного підприємства "Деліція" № 369-к від 15.12.2010 року ОСОБА_1 прийнято водієм автотранспортних засобів з 15.12.2010 року з окладом згідно штатного розпису та випробувальним терміном 1 місяць, у даному наказі також зазначено: "Укласти з ОСОБА_1 договір про повну матеріальну відповідальність". Згідно наказу Приватного підприємства "Деліція" № 68 від 15.12.2010 року "Про закріплення автомобіля" закріплено для роботи водія ОСОБА_1 за автомобілем Mercedes Benz 1329, державний номер НОМЕР_1 (напівпричіп НОМЕР_7). Також 15 грудня 2010 року між Приватним підприємством "Деліція" та водієм транспортного засобу ОСОБА_1 було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника, п.3 даного договору визначено, що працівник несе матеріальну відповідальність у повному розмірі за шкоду, заподіяну з його вину підприємству. Пунктом 5 даного договору визначено, що покриття шкоди, заподіяної працівником провадиться в порядку, передбаченому ст. 136 КЗпП України.

В судовому засіданні також встановлено, що 20.04.2011 року о 19:45 ОСОБА_1 по пр. Г. Дніпра в м. Києві, керуючи автомобілем "Мерседес" д/н НОМЕР_1 з напівпричепом д/н НОМЕР_7, залежно від дорожньої обстановки та стану транспортного засобу не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем Деу д/н НОМЕР_2, що рухався в попутному напрямку з лівої сторони, що призвело до пошкодження транспортних засобів, порушивши тим самим п. 10.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва у справі № 3-4374/2011 від 03 червня 2011 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, застосувавши до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,0 гривень в доход держави. У даній постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину визнав. Дані обставини також підтверджуються довідкою ВДАІ № 8801281 про обставини дорожньо-транспортної пригоди від 22.04.2011 року.

Згідно наказу Приватного підприємства "Деліція" № 165 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 23 серпня 2011 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Господарського суду Київської області від 14 квітня 2015 року у справі № 911/1132/15 за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Приватного підприємства "Деліція" про стягнення в порядку регресу стягнуто з Приватного підприємства "Деліція" на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 5 483,83 гривні страхового відшкодування, а також 1 827,0 гривень судового збору; видати наказ. Даним рішенням встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (страховик) та Приватним підприємством "Деліція" (страхувальник) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого страхувальнику видано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА 1766994, строк дії якого з 12.01.2011 року по 11.01.2012 року включно, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність страхувальника, пов'язану з експлуатацією автомобіля Mercedes, держаний номер НОМЕР_1. Також цим рішенням встановлено, що відповідно до довідки № 8801281, наданої ВДАІ, 20.04.2011 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ ДЕО, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (власник ОСОБА_3, поліс ОСЦПВВНТЗ АА2284978, виданий ПАТ "УПСК") та автомобіля Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 (працівник ПП "Деліція", власник ПП "Деліція", поліс ОСЦПВВНТЗ АА1766994), внаслідок якої автомобілю ЗАЗ ДЕО, державний номер НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень.

Крім того, у вищезазначеному рішенні Господарського суду Київської області зазначено, що проаналізувавши обставини, за яких було заподіяно шкоду автомобілю ЗАЗ ДЕО, державний номер НОМЕР_2 та наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що саме дії водія ОСОБА_1, що керував автомобілем Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 знаходяться у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньої-транспортної пригоди, а відтак і в спричиненні матеріальної шкоди ОСОБА_3, що підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.06.2011 у справі № 3-4374/2011. Таким чином, у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 20.04.2011 року настав страховий випадок у страхувальника ПАТ "УПСК"; на виконання своїх договірних зобов'язань ПАТ "УПСК" сплатило суму страхового відшкодування у розмірі 5 483,83 гривень. Цим же рішенням встановлено, що ПАТ "УПСК" набуло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, в даному випадку до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", як до особи, що застрахувала цивільну відповідальність винної особи - ОСОБА_1, працівника ПП "Деліція". ПАТ "УПСК" звернулось до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з заявою від 25.08.2011 № 6085 про відшкодування у порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті ДТП, в якій просило сплатити суму страхового відшкодування на рахунок останнього протягом 30 днів. На підставі вказаної заяви відповідно до платіжного доручення № 19545 від 28.03.2012 позивач Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" перерахувало ПАТ "УПСК" 5 483,83 гривень страхового відшкодування в порядку регресу. Дане рішення суду набрало законної сили, а тому відповідно до ст. 61 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають.

Встановлено, що 11.09.2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 48705976 з примусового виконання наказу № 911/1132/15, виданого 27.05.2015 Господарським судом Київської області про стягнення заборгованості в сумі 7 310,83 гривень з ПП "Деліція" на користь ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта". Постановою від 21.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 48705976 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції у зв'язку з виконанням рішення згідно платіжного доручення № 28263 від 17.09.2015 виконавче провадження з примусового виконання наказу № 911/1132/15, виданого 27.05.2015 року Господарським судом Київської області про стягнення заборгованості в сумі 7 310,83 гривень закінчено.

В судовому засіданні також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ПП "Деліція" та працював на посаді водія.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_4, матеріалами справи.

У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 20.04.2011 року перебував у трудових відносинах з ПП "Деліція" та працював на посаді водія, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючі надані докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що виходячи із положень ст. 132 КЗпП України та ст. 1166 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 1 897,73 гривень, тобто сума середнього місячного заробітку.

Що стосується заперечень представника відповідача проти позову та вимоги про застосування строку позовної давності, то суд не погоджується з таким твердженням представника відповідача, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 233 Кодексу законів про працю України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Господарського суду Київської області від 14 квітня 2015 року у справі № 911/1132/15 за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" до Приватного підприємства "Деліція" про стягнення в порядку регресу стягнуто з Приватного підприємства "Деліція" на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 5 483,83 гривні страхового відшкодування, а також 1 827,0 гривень судового збору. Дане рішення суду було виконане ПП "Деліція" 21.09.2015 року, про що свідчить постанова від 21.09.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 48705976 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції з примусового виконання наказу № 911/1132/15, виданого 27.05.2015 року Господарським судом Київської області про стягнення заборгованості з ПП "Деліція" в сумі 7 310,83 гривень. Позивач Приватне підприємство "Деліція" звернулося до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу 22.10.2015 року, а тому, враховуючи вищевикладене, строк звернення позивача до суду із даним позовом позивачем не пропущений.

Також із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1 827,0 гривень.

Таким чином суд задовольняє заявлений позов повністю.

На підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 6, 10, 11, 15, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь Приватного підприємства "Деліція" (08292, Київська область, м. Буча, вул. Заводська, 2-в, п/р 1900 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу 1 897,73 гривен (одна тисяча вісімсот дев'яносто сім гривень 73 коп.)

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 на користь Приватного підприємства "Деліція" (08292, Київська область, м. Буча, вул. Заводська, 2-в, п/р 1900 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005, ) судові витрати в сумі 1 827,0 (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень ).

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п'яти днів з дня закінчення розгляду справи 30 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Пархоменко