Справа № 159/4141/15-ц
Провадження № 2/159/25/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки із нерухомого майна в натурі, визнання права власності на нерухоме майно, у т. ч. самочинне будівництво, припинення права спільної часткової власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач 03.08.15 р. звернулась до суду з позовом про виділ частки із нерухомого майна в натурі, припинення її права спільної часткової власності на нерухоме майно (а. с. 2,3, 25, 27), мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.13 р. їй на праві спільної часткової власності належить 50/100 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у м. Ковелі Волинської області, по вул. Толстого, 18. Цей цілий житловий будинок А 1 дерев»яний заг. пл. 96, 00 кв. м., у т. ч., житлова 72, 7 кв. м.. Біля будинку розміщені господарські та побутові будівлі та споруди: Б 1 хлів, б хлів, б2 хлів, В 1 хлів, Д вбиральня, 1, 2 огорожа. Спірна частина будинку належала спадкодавцеві ОСОБА_4 за договором купівлі продажу від 05.06.97 р., що зареєстровано за № 129 у Волинському облбюро техінвентаризації 09.06.98 р. за № 101. Право власності посвідчено витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.13 р. за № 3 996 574. Зазначає, що згідно з техпаспортом на жилий будинок індивідуального житлового фонду від 03.06.87 р. (далі техпаспорт від 03.06.87 р.), частка належного їй будинковолодіння у будинку складається з: 2 1 кухні пл. 11, 5 кв. м., 2 2 коридора пл. 2, 4 кв. м., 2 3 кімнати пл. 9,5 кв. м., 2 4 кімнати пл. 11,5 кв. м., 2 5 кімнати пл. 12,0 кв. м., 2 6 ванної пл. 2, 5 кв. м., а всього 49, 4 кв. м. загальної та 33, 0 кв. м. житлової площі, 16, 4 підсобна. Разом з тим, їй належить частина господарських будівель та споруд, а саме: ? частина хліва Б 1, ? частина хліва б, хлів б2, хлів В 1, вбиральня Д з відповідною частиною огорожі. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.12.13 р., їй належить земельна ділянка розміром 0, 0 206 га в межах згідно з планом, розташована за цією ж адресою, що передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцеві ОСОБА_4 за Державним актом серії В № 057 593 на право власності на земельну ділянку, виданим Ковельською міськрадою 14.12.10 р. на підставі рішення Ковельської міськради від 25.03.10 р., зареєстрованим у Книзі записів держактів на право приватної власності на землю за № 011 008 007 774, кадастровий № 071 040 000 00:02:010:0051. Право власності посвідчене витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.13 р., номер запису про право власності - 3 997 183. Згідно з випискою з інвентаризаційних матеріалів від 04.11.13 р. № 3 165 на вказаний будинок, частки співвласників розподілені слідуючим чином: ОСОБА_5 частка становить 18/100; ОСОБА_4 частка становить 50/100; ОСОБА_2М частка становить 32/100. Вона має намір здійснити добудову до належної їй частини будинку, для чого необхідна згода всіх його співвласників, чого вона отримати змоги не має. Згідно з техпаспортом на будинок від 03.06.87 р., до належного їй на праві спільної часткової власності будинковолодіння, що складає 50/100 частин будинку, є окремий вхід. Фактично, це ізольоване житлове приміщення (квартира), що може бути виділене в натурі. Просила позов задовольнити та виділити в натурі у самостійну одиницю зі складу згаданого вище будинковолодіння та визнати за нею право власності на ізольовану квартиру заг. пл. 49,4 кв. м., житловою пл. 33, 0 кв. м., що складається з приміщень: 2 1 кухні пл. 11, 5 кв. м., 2 2 коридора пл. 2, 4 кв. м., 2 3 кімнати пл. 9,5 кв. м., 2 4 кімнати пл. 11,5 кв. м., 2 5 кімнати пл. 12,0 кв. м., 2 6 ванної пл. 2, 5 кв. м., та господарські будівлі та споруди: ? частина хліва Б 1, ? частина хліва б, хлів б2, хлів В 1, вбиральню Д з відповідною частиною огорожі; припинити її право спільної часткової власності на зазначене вище будинковолодіння.

У подальшому, в судовому засіданні 29.12.15 р. представником позивача адвокатом - було подано суду заяву позивача про зміну позовних вимог (а. с. 84,85), обґрунтовану тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.13 р. їй на праві спільної часткової власності належить 50/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у м. Ковелі Волинської області, по вул. Толстого, 18. Зазначено, що цей цілий житловий будинок А 1 дерев»яний заг. пл. 96, 00 кв. м., у т. ч., житлова 72, 7 кв. м.. Біля будинку розміщені господарські та побутові будівлі та споруди: Б 1 хлів, б хлів, б2 хлів, В 1 хлів, Д вбиральня, 1, 2 огорожа. Зазначає, що ця частина будинку належала спадкодавцеві ОСОБА_4 за договором купівлі продажу від 05.06.97 р., що зареєстровано за № 129 у Волинському облбюро техінвентаризації 09.06.98 р. за № 101. Право власності посвідчено витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.13 р. за № 3 996 574. Зазначає, що згідно з техпаспортом на об»єкт нерухомого майна від 17.11.15 р., частка належного їй будинковолодіння у будинку складається з: 3 1 кухні пл. 8, 2 кв. м., 3 2 коридора пл. 1, 3 кв. м., 3 3 кімнати пл. 9,3 кв. м., 3 4 кімнати пл. 11,5 кв. м., 3 5 кімнати пл. 12,0 кв. м., 3 6 ванної пл. 1, 9 кв. м., а також самочинно збудованого коридора 3 7 пл. 1, 1 кв. м., а всього 45, 3 кв. м. загальної та 32, 8 кв. м. житлової, 12, 5 допоміжної. Разом з тим, їй належить частина господарських будівель та споруд, а саме: ? частина хліва Б 1, ? частина хліва б, хлів б2, хлів В 1, вбиральня Д з відповідною частиною огорожі. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.12.13 р. їй належить земельна ділянка розміром 0,0 206 га в межах згідно з планом, розташована у м. Ковелі Волинської області, по вул. Толстого, 18, що передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Зазначає, що вказана земельна ділянка належала спадкодавцеві за Державним актом серії ВЛ № 057593 на право власності на земельну ділянку, виданим Ковельською міськрадою 14.12.10 р. за рішенням Ковельської міськради Волинської області від 25.03.10 р., зареєстрованим у Книзі записів держактів на право приватної власності на землю за № 74; кадастровий № :02:010:0051. Право власності посвідчено за витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.13 р., № запису 3997183. За випискою з інвентаризаційних матеріалів від 04.11.13 р. № 3 165 на житловий будинок у м. Ковелі Волинської області, по вул. Толстого, 18, частки співвласників розподілені наступним чином: ОСОБА_5 частка складає 18/100, ОСОБА_4Я частка складає 50/100, ОСОБА_2 частка складає 32/100. Вона бажає здійснювати добудову до належної їй частини житлового будинку, однак, для цього потрібна згода всіх співвласників його, якої немає. Зазначає, що згідно з техпаспортом від 17.11.15 р., до належного їй на праві спільної часткової власності будинковолодіння, що складає 50/100 частин житлового будинку, є окремий вхід. Це є, фактично, ізольоване приміщення, що може бути виділено у натурі. А тому просить виділити в натурі у самостійну одиницю зі складу згаданого вище будинковолодіння та визнати за нею право власності на ізольовану квартиру заг. пл. 45, 3 кв. м., житловою 32, 8 кв. м., що складається із приміщень: 3 1 кухні пл. 8, 2 кв. м., 3 2 коридора пл. 1, 3 кв. м., 3 3 кімнати пл. 9,3 кв. м., 3 4 кімнати пл. 11,5 кв. м., 3 5 кімнати пл. 12, 0 кв. м., 3 6 ванної пл. 1, 9 кв. м., а також самочинно збудованого коридора 3 7 пл. 1, 1 кв. м., та господарські будівлі та споруди: ? частина хліва Б 1, ? частина хліва б, хлів б2, хлів В 1, вбиральню Д з відповідною частиною огорожі; припинити її право спільної часткової власності на зазначене вище будинковолодіння.

За ухвалою суду від 05.01.16 р. у справі було призначено експертизу (а. с. 91 96).

Позивач у судове засідання не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності (а. с. 33), зазначила, що позов підтримує та просить позов задовольнити.

Представник позивача адвокат - у судове засідання також не з»явився, хоча належно оповіщений. Про причини неявки суду не повідомив.

Відповідачі в судове засідання не з»явились, хоча, кожен зокрема, належно оповіщені. Про причини неявки суду не повідомили, письмового заперечення проти позову до суду не подали.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, дослідивши письмові докази, що зібрані у справі, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Та обставина, що позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, стверджується копією її паспорта серії АС № 965033, виданого Ковельським МРВ У МВС України у Волинській області 11.07.05 р. (а. с. 4).

Відповідно до копії техпаспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду по вул. Толстого, 18, що виготовлений 03.06.87 р. ВОБТІ (а. с. 7 - 10), гр. гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мали у власності, відповідно, 54/100, 35/100 та 11/100 частин вказаного вище будинковолодіння. При цьому заг. пл. кв. № 2 зазначена - 49,4 кв. м., а житлова 33,0 кв. м..

Як слідує з копії виписки з інвентаризаційних матеріалів № 3 165 від 04.11.13 р., виданої КП «Волинське облбюро техінвентаризації» (а. с. 17), співвласниками вказаного вище будинку були: гр. гр. ОСОБА_5, ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 у частках, відповідно, 18/100, 50/100, 32/100. При цьому загальна площа будинку складала 98,1 кв. м., а житлова 72,7 кв. м.. Мається самовільно побудована прибудова - а 1 пл. 2,1 кв. м..

Як слідує із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.13 р. (а. с. 11), позивач як пережиле подружжя та спадкоємиця спадкодавця ОСОБА_4 співвласника будинковолодіння, - успадкувала після смерті останнього 50/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться в м. Ковелі Волинської області, по вул. Толстого, 18.

Зазначено, що вказаний вище цілий житловий будинок А 1 дерево заг. пл. 96, 00 кв. м., у т. ч., житловою 72, 7 кв. м.. Біля будинку розміщені господарські та побутові будівлі та споруди: Б 1 хлів, б хлів, б2 хлів, В 1 хлів, Д вбиральня, 1, 2 огорожа. Вказана вище частина будинку належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі продажу від 05.06.97 р., що зареєстровано за № 129 та у Волинському облбюро техінвентаризації 09.06.98 р. за № 101. Вказано, що право на спадщину підлягає держреєстрації.

Як слідує з копій: витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 36190792; ОСОБА_4 з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15181575 від 23.12.13 р., наданого Ковельською держнотконторою (а. с. 12, 13), позивач є власником 50/100 часток вищевказаного будинковолодіння.

Відповідно до копії техпаспорта на об»єкт нерухомого майна садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Толстого, 18, що виготовлений 17.11.15 р. КП «Волинське облбюро техінвентаризації» (а. с. 76 - 79), сторони мають у спільній частковій власності вказаний вище будинок. При цьому будинковолодіння включає в себе: житловий будинок А 1, а1 веранду, а2 веранду, а3 прибудову, а5 веранду, Б 1 хлів, б хлів, б2 хлів, б3 хлів, Д вбиральню, 1,2 огорожу. Мається самочинне будівництво відповідача ОСОБА_2 - хлів б3. Мається також самочинне будівництво позивача веранда а5. Заг. пл. кв. № 2, де, як слідує з копії паспорта позивача, остання проживає, складає 19, 2 кв. м., а житлова 12,7 кв. м.. Загальна ж площа кв. № 3, на приміщення якої позивач претендує та просить виділити в натурі у самостійну одиницю зі складу згаданого вище будинковолодіння, визнати за нею право власності як на ізольовану квартиру (з врахуванням зміни позовних вимог). Причому заг. пл. цієї - спірної частини будинку - складає 45,3 кв. м., а житлова 32,8 кв. м. Така споруда як В 1 хлів, що була відображена у техпаспорті від 03.06.87 р. та значиться у свідоцтві про право на спадщину - відсутня.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач як спадкоємиця успадкувала після смерті ОСОБА_4 50/100 частин вказаного вище будинковолодіння, однак, не ізольовану квартиру у ньому з певним номером 1, 2 чи 3.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири заг. площею 33,0 кв. м., житловою пл. 27, 2 кв. м. у вищевказаному будинку, обслуговуючих будівель та споруд, а саме: 1/2 частини хліва «Б 1», 1/2 частини хліва «б», стверджується копією рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04.06.15 р. у цивільній справі № 159/2 469/15 ц провадження № 2/159/762/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про припинення спільної часткової власності, виділ частки домоволодіння в самостійну одиницю (а. с. 18, 19).

Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ч. 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий обєкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння обєкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою КМ України від 08.12.10 р. № 1 117 «Про ідентифікацію обєктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Поділ обєкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні обєкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному обєкту поштової адреси.

Ні позивачем, ні її представником не доведено суду тієї обставини, що успадкована позивачем частка у будинковолодінні складається саме з: 3 1 кухні пл. 8, 2 кв. м., 3 2 коридора пл. 1, 3 кв. м., 3 3 кімнати пл. 9,3 кв. м., 3 4 кімнати пл. 11,5 кв. м., 3 5 кімнати пл. 12,0 кв. м., 3 6 ванної пл. 1, 9 кв. м., а також - самочинно збудованого коридора 3 7 пл. 1, 1 кв. м., а всього приміщень загальною площею 45, 3 кв. м. та житловою - 32, 8 кв. м..

Крім того, позивач не зазначає про існування самочинної прибудови а5, що відображена у техпаспорті від 17.11.15 р..

Так, позивач успадкувала 50/100 частин будинку загальною пл. 96 кв. м., тобто, 48 кв. м. загальної площі. Просить же позивач визнати за нею право власності на 45, 3 кв. м. загальної площі вказаного вище будинку, загальна площа якого складає, згідно з техпаспортом від 17.11.15 р., вже 97, 5 кв. м., що на 1, 5 кв. м. більше, ніж вказано у техпаспорті від 03.06.87 р., тобто, на 48, 75%. Вказане не відповідає розмірові успадкованої позивачем частки у будинковолодінні та її правовстановлюючим документам про успадкування майна.

Також ні позивач, ні її представник адвокат - не довели суду, що право власності позивача, підтверджене правовстановлюючим документами про успадкування майна, оспорюється відповідачами. Позивач не надала суду доказів того, що технічно є можливим виділ в натурі тих приміщень, які вона просить, так як, хоча судом було призначено відповідну експертизу, однак, позивач не провела її оплату, тим самим ухилившись від участі у експертизі (ч. 3 ст. 146 ЦПК України).

Ч. ч. 3, 4 ст. 357 ЦК України передбачено, що співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна; співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Не підлягають поділу обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти нерухомого майна. Питання щодо поділу обєктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ст. ст. 316, 317, ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в аб. 1п. 14 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3 ст. 375 ЦК).

Як слідує із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.13 р. (а. с. 14), копії ОСОБА_4 про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36190850 від 23.12.13 р. (а. с. 15), копії ОСОБА_4 з Дер реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15183760 від 23.12.13 р. (а. с. 16) позивач як пережиле подружжя та спадкоємиця спадкодавця ОСОБА_4, успадкувала після смерті останнього земельну ділянку розміром 0, 0 206 га в межах згідно з планом, що розташована в м. Ковелі Волинської області, по вул. Толстого, 18.

Позивач просить визнати за нею право власності, у т. ч. і на самочинне будівництво - збудований коридор 3 7 пл. 1, 1 кв. м. (у техпаспорті від 17.11.15 р. це прибудова а5), хоча ні вона, ні її представник адвокат не довели суду того, що самочинне будівництво відповідає встановленим чинним законодавством вимогам будівельних, санітарних, протипожежних норм та правил, розташоване саме на тій земельній ділянці, що, як зазначає позивач у позовній заяві, перебуває у її власності. Не надано суду і доказів того, що позивач зверталась до відповідних органів архітектурно - будівельного контролю по питанню прийняття самочинного будівництва у експлуатацію.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Самочинне будівництво веранда а5 (зазначений позивачем - коридор 3 7 пл. 1, 1 кв. м.) - здійснене після успадкування позивачем 50/100 часток у будинковолодінні. Ним змінено площу та конфігурацію будинку, що відображено й зафіксовано КП «Волинське облбюро техінвентаризації» у техпаспорті від 17.11.15 р..

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а і обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно - будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти не є обєктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України.

З врахуванням положень ч. 1 ст. 146 ЦПК України, суд вважає, що позивач таким чином ухилилась від участі в експертизі, провести експертизу виявилось неможливо, та слід відмовити у визнанні того, що є технічна можливість виділу в натурі із згаданого вище будинковолодіння тих приміщень, про які просить позивач.

Таким чином, у суді встановленою що позивач успадкувала 50/100 часток будинковолодіння та певної площі земельну ділянку по вул. Толстого, 18 у м. Ковелі Волинської області. Здійснила за цією ж адресою самочинне будівництво. Однак, не надала суду доказів того, що вона успадкувала саме ті приміщення, які просить виділити у її власність,; що можливий технічно виділ вказаних нею приміщень в натурі пропорційно до належної їй частки у будинковолодінні а самочинне будівництво проведене з дотриманням будівельних, санітарних та протипожежних норм і правил на належній їй земельній ділянці; мається згода інших співвласників будинковолодіння на проведення виділу належної позивачеві частки в натурі. А тому, суд вважає, що за таких у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 60, 61, 212 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, ч. 3 ст. 358, ст. ст. 364, 367, 392, 386, 389, 380, 382, 383, 346, 328 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської обл. у слідуючому порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_9