Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

іменем україни

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2010 року він був засуджений до 8 років позбавлення волі та на час розгляду справи відбуває покарання в Менській виправній колонії № 91 Чернігівської області.

Вказав, що у кінці серпня 2014 року він дізнався від своєї дружини, що його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_3 зазначав, що після смерті ОСОБА_5 майно останнього 15 липня 2014 року за законом успадкувала його дружина ОСОБА_4, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, проте відповідачка знала, що в померлого є син і дочка, однак про його смерть їх не повідомила та одноособово успадкувала все майно.

Посилаючись на те, що він не знав про смерть батька, а тому пропустив строк для прийняття спадщини, ОСОБА_3 просив позов задовольнити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3 додатковий строк у два місяці з дня набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті спадкодавця ОСОБА_5

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачу не було відомо про смерть спадкодавця, а тому він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 06 липня 1976 року, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_3 (а. с. 5).

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10 вересня 2010 року ОСОБА_6 (на момент ухвалення вироку ОСОБА_3 мав прізвище ОСОБА_6 у зв'язку із одруженням) засуджено до відбування покарання у виді позбавлення волі на вісім років з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю (а. с. 7-9).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 26 квітня 2013 року.

14 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття всієї спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, на підставі якої було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 липня 2014 року, посвідчене державним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_7, за яким спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, майно якого складається із житлового будинку АДРЕСА_1, є його дружина ОСОБА_4 (а. с. 70, 105).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на вищевикладене колегія суддів касаційного суду вважає, що суди попередніх інстанцій на вказане уваги не звернули та не врахували, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку з огляду на вимоги в ст. ст. 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання про порядок прийняття спадщини, у зв'язку із чим висновок судів про те, що позивачу не було відомо про смерть спадкодавця у зв'язку із відбуванням покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, та який був звільнений умовно достроково у травні 2015 року, а в період з 23 квітня по 25 серпня 2013 року не отримував кореспонденції з м. Черкас, не містить обґрунтування існування об'єктивних, непереборних чи істотних труднощів на прийняття спадщини.

Та обставина, що в Менську виправну колонію № 91 не надходила кореспонденція на ім'я позивача у зазначений період, у зв'язку із чим суди пов'язують відсутність інформації в останнього про смерть спадкодавця, не може слугувати правовою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, без з'ясування існування істотних труднощів на прийняття спадщини за наявності відповідних доказів про направлення такої інформації через поштове відділення.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що саме лише незнання про смерть спадкодавця є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, не з'ясувавши при цьому, чи існували об'єктивні, непереборні, істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини, а тому судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана