Справа №592/8565/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай О. І.
Номер провадження 22-ц/788/761/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 березня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

03 вересня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 13 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, яка на даний час у зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3, був укладений договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у розмірі 3740 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць (30% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. Так як ОСОБА_3 порушила взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідачки заборгованість, яка станом на 30.06.2015 року склала 11561,12 грн. В подальшому банк зменшив позовні вимоги і просить стягнути заборгованість в розмірі 8059,31 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 2498,94 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами - 5200,37 грн., заборгованості по пені за прострочення сплати кредиту та відсотків - 360 грн.

Рішенням суду від 01 березня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг №б/н від 13.07.2011 року у розмірі 8059 грн. 31 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом при ухваленні рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, не з'ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення справи. Вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, відкривши позовне провадження за позовною заявою, за подання якої не було сплачено судовий збір у встановленому розмірі; невірно застосував норми матеріального права та прийшов до помилкового висновку, що позовні вимоги заявлені в межах строку позовної давності; не дослідив та не перевірив ціну позову, проігнорувавши її зустрічні розрахунки, що призвело до стягнення завищеної суми.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 порушила взяті на себе зобов'язання за договором про надання банківських послуг, а тому з неї підлягає стягненню на користь банку заборгованість за кредитом в межах строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4, яка на даний час у зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3, був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до нього ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3740 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних (2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 5-38).

Відповідно до умов укладеного кредитного договору, договір з надання кредиту складається з заяви позичальника, пам'ятки клієнта, якою є довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом голови правління ПАТ КБ «ПриватБанк» за № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та тарифів банку, які викладені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.8-31).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

ОСОБА_3 не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед ПАТ КБ "ПриватБанк" виникла заборгованість.

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України) (Правова позиція Верховного Суду України у справі №6-127цс14).

Згідно даних ПАТ КБ «ПриватБанк» строк дії платіжної карти, виданої ОСОБА_3, - лютий 2015 року включно (а. с. 100). Вказану обставину відповідачка не заперечує.

Умовами кредитного договору передбачено погашення заборгованості щомісячними платежами у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. и не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним. Так, як останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачка здійснила 20 березня 2012 року, кінцевий термін повернення кредиту, що відповідає строку дії картки є 01 березня 2015 року, а до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 28 серпня 2015 року, подавши позов через засоби поштового зв'язку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог банку про стягнення з боржника заборгованості в межах строку позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що, укладеним між сторонами договором, не передбачена сплата заборгованості щомісячними платежами, а тому строк позовної давності необхідно обраховувати з того часу, коли позивач дізнався про порушення своїх прав - з 26 січня 2012 року, місяця наступного за місяцем, в якому було знято кошти з кредитної картки.

Згідно п. 1.1.1.50. умов та правил надання банківських послуг мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань клієнта, які щомісячно підлягають сплаті клієнтом на протязі строку дії Карти. Цей платіж розраховується як сума Овердрафта і суми щомісячного платежу, який складається із нарахованих до сплати процентів і частини заборгованості по кредиту. В залежності від виду платіжної карти розмір і порядок розрахунку щомісячного платежу зазначений у заяві і в «Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування» та визначений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з платіжною картою.

Так, з довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана, при укладенні договору 13 липня 2011 року, ОСОБА_3 вбачається, що умовами договору передбачено розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. и не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним. (а. с. 6; 89).

Не можна погодитись і доводами апеляційної скарги про те, що видана відповідачці строк дії кредитної карти закінчився у зв'язку з її блокуванням банком емітентом у квітні 2012 року.

Так, п. 1.13.2.2 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадках порушення утримувачем кредитної карти умов договору або у випадку виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту до моменту усунення порушень. Таким чином блокування карти не є зміною строку її дії та кінцевого терміну повернення кредиту, так як у випадку усунення позичальником порушень договору, здійснення розрахунків по карті підлягає відновленню.

Щодо розміру заборгованості, то на його підтвердження позивачем надано розрахунок, який відповідає умовам кредитного договору та відповідачкою належними доказами не спростований.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» за подання позовної заяви не було сплачено судовий збір у встановленому розмірі. Як вже зазначалося до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 28 серпня 2015 року, подавши позов через засоби поштового зв'язку, про що банком надано відповідні підтверджуючі документи, а тому судовий збір позивачем сплачено у розмірі ставки, яка була передбачена Законом України «Про судовий збір» до 01 вересня 2015 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -