Провадження № 22-ц/780/1364/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 23 05.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про неправомірність дій посадових осіб,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про неправомірність дій посадових осіб. Заявлені вимоги мотивував тим, що його квартира з 22 жовтня 2009 року була відєднана від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, індивідуальне опалення було встановлено та прийнято в експлуатацію 02 лютого 2010 року, але Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» (далі КП БМР «Білоцерківтепломережа») з жовтня 2009 року до січня 2011 року незаконно нараховувало плату за нібито надані послуги. Договір про надання послуг по опаленню квартири він не укладав і оплачувати мав тільки надані по факту послуги. Незважаючи на це, посадові особи відповідача до цього часу надсилають на його адресу квитанції та вимагають з нього оплату за нібито надані послуги по опаленню квартири та підігріву гарячої води. Просив зобовязати відповідача припинити вимагати з нього кошти за нібито надані послуги по опаленню його квартири та підігріву води.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року ОСОБА_2 в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що суд відмовився розглядати саму суть позовної заяви, а саме що існуючий борг нарахований незаконно; він не є абонентом відповідача і тому не має сплачувати абонплату. Для того, щоб отримати технічні умови для встановлення індивідуального опалення, він сплатив частину боргу, залишок боргу 1910,98 грн., який відповідач незаконно вимагає з нього протягом понад шести років. Вважає, що його квартира відключена від центрального опалення та гарячого водопостачання 02 лютого 2010 року; розуміючи незаконність боргу, посадові особи відповідача протягом шести років не зверталися до суду з позовом про його стягнення, а лише надсилали квитанції; термін позовної давності, який застосовується у випадку спорів по наданню житлово-комунальних послуг встановлений протягом трьох років, а тому безпідставна спроба стягнути борг через шість років є незаконною.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про неправомірність дій посадових осіб КП БМР «Білоцерківтепломережа», суд першої інстанції виходив із того, що позивачу було зроблено перерахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву води, і її загальний розмір в сумі 1910,98 грн. визначено за період до лютого 2010 року, відтак дії відповідача в частині нарахування та надіслання позивачу квитанцій про сплату наявної перед позивачем заборгованості вчинені з дотриманням вимог закону.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 жовтня 2009 року працівниками ЖЕК-2 та ОСОБА_2 складено акт № 365 огляду прихованих робіт по відключенню квартири за адресою АДРЕСА_1 від системи центрального опалення та гарячого водопостачання. Згідно даного акту проведено огляд робіт, виконаних Білоцерківським ФЕГГ ВАТ «Київоблгаз» за їх проектною документацією; при виконанні робіт відхилення від проектної документації відсутні.

02 лютого 2010 року складено акт приймання в експлуатацію газового обладнання жилих будинків та комунально-побутових підприємств за вказаною адресою; комісія дійшла висновку, що будівельно-монтажні роботи з газифікації обєктів виконані згідно з проектом та діючими правилами і нормами.

05 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до КП БМР «Білоцерківтепломережа» про припинення нарахування коштів за комунальні послуги по опаленню квартири та підігріву води.

28 вересня 2015 року КП БМР «Білоцерківтепломережа» листом № 116 повідомило ОСОБА_2, що нарахування плати за опалення та підігрів води за адресою АДРЕСА_2 проводилося до лютого 2010 року. В січні 2011 року на підставі акту БЦ ФЕГГ про прийняття в експлуатацію газового обладнання від 02 лютого 2010 року квартиру відключено від централізованого теплопостачання та зроблено перерахунок, однак на особистому рахунку залишається заборгованість в сумі 1910,98 грн.

В матеріалах справи наявна копія розрахункового листа абонента ОСОБА_2, завірена начальником абонвідділу та печаткою БМР «Білоцерківтепломережа», за яким борг по оплаті комунальних послуг по опаленню квартири та підігріву води нараховано позивачу з подальшими коригуваннями до лютого 2010 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4.

Зазначеним Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитись від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджено центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Пунктами 25, 26 вказаних Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води регламентується Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, і здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення він повинен звернутися до міжвідомчої комісії (далі - Комісія) для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Таким чином, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання визначено склад постійно діючої міжвідомчої комісії органу місцевого самоврядування або місцевої виконавчої влади з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається і доводами апеляційної скарги не спростовано, що акт про відключення було складено лише за участі власника ОСОБА_2 та представника житлово-експлуатаційної контори і підписано без участі відповідача КП БМР «Білоцерківтепломережа», який є виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Крім того, аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що ними передбачається надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок у цілому, а не на окремі квартири.

Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки ОСОБА_2 відключився від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання без дотримання відповідної процедури і підстав для припинення нарахування оплати за надання комунальних послуг у відповідача не було.

Колегія суддів звертає увагу, що сам ОСОБА_2 вважає, що його квартира відключена від центрального опалення та гарячого водопостачання 02 лютого 2010 року, і саме до зазначеної дати із врахуванням подальших корегувань йому нарахована заборгованість за надання відповідних комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не повинен сплачувати абонентну плату, оскільки договір із відповідачем не укладав, не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

При цьому умовно-постійна, або абонентська плата, яка нараховується щомісячно протягом року і відшкодовує витрати, повязана з необхідністю підтримання в робочому стані джерел теплової енергії, теплових мереж та теплоспоживальних установок, а тому посилання апелянта на безпідставність її нарахування відхиляються колегією суддів.

Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги, що відповідач не звертається до суду із вимогами про стягнення боргу, а лише надсилає квитанції про оплату, оскільки подання позову є правом особи, а не обовязком.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо пропущення відповідачем строку позовної давності, оскільки, як вірно зазначено в рішенні суду, позовна давність застосовується виключно судом і не є аргументом у правовідносинах, якщо вони не передані на розгляд суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність і обґрунтованість судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

ОСОБА_3