Справа № 381/5176/15-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/1696/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 30.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є. М.,

суддів: Сержанюка А.С., Журби С.О.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Дідівщинська сільська рада Фастівського району Київської області про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, посилаючись на те що він зареєстрований та проживає з 03.05.1988 року за адресою: Фастівський район. с. Дідівщина, вул.Щорса, 78. У червні місяці 2015 року між ним та відповідачем виникла сварка під час якої він змушений був переїхати жити окремо. Після чого відповідач звернулася до Фастівського міськрайонного суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та 09.07.2015 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Одночасно з цим, у липні 2015 року ОСОБА_3 змінила вхідні замки на дверях та не пускає його до будинку.

На сьогоднішній день він не має постійного місця проживання та вимушений постійно переходити від одних знайомих до інших, жити в машині. Не має доступу до будинку, в якому знаходяться всі його особисті речі та в якому він зареєстрований з 1988 року.

ОСОБА_3 подано зустрічний позов про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, який мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 78 по вул.Щорса в с.Дідівщина Фастівського району. У будинку зареєстрований ОСОБА_2, який на даний час не є членом її сімї, оскільки рішенням Фастівського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. Наміру проживати разом з відповідачем не має, оскільки існує реальна загроза не тільки її життю та здоровю, а й здоровю інших членів сімї. Особистих речей у будинку ОСОБА_2 не має, обовязкових платежів за комунальні послуги він не здійснює, спільного господарства не ведуть, у будинку не проживає протягом тривалого часу. На даний час наявність реєстрації ОСОБА_2 у вказаному будинку позбавляє її можливості в повній мірі користуватися належними їй правами по утриманню житла.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник первісний позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечували та просили відмовити в задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом та її представник вимоги по первісному позову не визнали. Вимоги за зустрічним позовом підтримали у повному обсязі посилаючись на те, що вони є законними та підлягають до задоволення.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення відмовлено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Дідівщинська сільська рада Фастівського району Київської області про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 втратившим право на користування житловим приміщенням в житловому будинку № 78 по вул. Щорса в с. Дідівщина Фастівського району Київської області.

Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, інд. код НОМЕР_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, інд. код НОМЕР_2 прож. ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати в розмірі 487,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог та задовольнити позов ОСОБА_2

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності житловий будинок № 78 по вулиці Щорса в с. Дідівщина Фастівського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого виконкомом Дідівщинської сільської ради від 22.12.1993 року № 29 (а.с. 20).

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1982 року і ОСОБА_2 був зареєстрований у вищезазначеному будинку з 03.05.1988 року, що підтверджується відміткою в його паспорті (а.с. 5) та довідкою Дідівщинської сільської ради від 16.10.2015 року за № 497 (а.с. 7).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10).

В судовому засіданні було встановлено та дані факти не заперечуються сторонами, що у червні 2015 року позивачем та відповідачем виникла сварка після якої ОСОБА_2 переїхав жити окремо.

ОСОБА_2, в своїй апеляційній скарзі зазначив, що ОСОБА_3 змусила його залишити житловий будинок, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 11).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В той же час, відповідно до вимог ст.ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Позивачка обґрунтовує свій позов вимогами ст. 71 ЖК України, однак зазначена норма законодавства регламентує інші правовідносини.

Судом першої інстанції було неправомірно застосовано норми ст. 71 ЖК України, оскільки ОСОБА_2 у зазначеному житловому будинку перестав мешкати не із власної волі, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування.

Колегія суддів всановила, що позивачка є власником житлового будинку, що має інший процесуальний статус та регламентується вимогами ст. 405 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Натомість, колегія суддів встановила, що з моменту примусового позбавлення права апелянта користуватись житловим приміщенням до моменту звернення із вказаним позовом, 1 рік не пройшов. (а.с. 2, 11)

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2, на час розгляду справи не перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, не веде з нею спільне господарство.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України, припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів сімї права користування займаним приміщенням.

За ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення в житловий будинок підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_3, про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга доведена та підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2016 року в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Дідівщинська сільська рада Фастівського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, скасувати та скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Дідівщинська сільська рада Фастівського району Київської області, про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 будинком, що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський р-н, с. Дідівщина, вул. Щорса, 78, шляхом вселення його до даного будинку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: