Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1584/16-ц
Провадження № 2/191/621/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
13.04.2016 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гречко Ю.В.
при секретарі Борисовій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачі звернулися до суду в особі представника ОСОБА_3 з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим виконкомом міської ради Дніпропетровської області від 18 грудня 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві приватної часткової власності, належить окрема квартира за адресою: АДРЕСА_1. Житлова квартира складається із двох кімнат. Загальна площа 53,9 кв.м.
18.09.2009 року у вказані квартирі, з дозволу співвласників був зареєстрований чоловік ОСОБА_5 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час у квартирі постійно проживають тільки ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а відповідач ОСОБА_4 з 2009 року у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується актом ЖЕК-2 м. Синельникове Дніпропетровської області. Відповідач ОСОБА_4 вказаною квартирою не користується. Він повністю припинив виконувати обовязки члена сімї, передбачені ст. 64 ЖК України, повязані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг. Те, що відповідач добровільно відмовився від права користування житлом і вибув на інше постійне місце проживання, зможуть підтвердити свідки.
У звязку з чим просить суд визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, знявши з обліку реєстрації.
До початку відкритого судового засідання представник позивачів ОСОБА_3 надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі не заперечував проти заочного розгляду справи, просив справу розглянути без його участі.
У відкрите судове засідання відповідач не зявився з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
У відкрите судове засідання представник третьої особи ОСОБА_6 не зявилася, але надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі та згідно норм чинного законодавства прийняти законне рішення.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
В матеріалах справи є копія свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 1997 року видане виконкомом Синельниківської міської ради, з якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3. (а.с.11).
В матеріалах справи є акт №30 від 09.12.2016 року виданий СМКП «ЖЕК-2», з якого вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично не проживає за даною адресою з моменту реєстрації з 18.09.2009 року і по даний час. (а.с.7).
В матеріалах справи є копія свідоцтва про шлюб серія І-КИ №017260 від 16.07.2005 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 16 липня 2005 року, актовий запис №99 від 16.07.2005 року, прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу «Красноголовий».(а.с.8).
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При цьому суд вважає необхідним зазначити, що оскільки право користування чи позбавлення права користування житлом повязано з правом відповідача на житло, наряду з вказаними нормами цивільного законодавства України, до виниклих правовідносин слід застосувати норми житлового законодавства України.
Згідно ч.2,3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Реєстрацією відповідача в належній позивачам на праві власності квартирі порушуються їх законні права та інтереси.
Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше одного року без поважної причини, отже вважається таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою №46 буд. 44 вул. Миру, м. Синельникове, Дніпропетровська область, а тому підлягає зняттю з реєстрації.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України, ст.317, 319,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2, знявши з обліку реєстрації.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: ОСОБА_8