Справа № 640/4629/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

"24" березня 2016 р.

Суддя Київського районного суду м. Харкова Золотарьова Л.І., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУМВС України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2016 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, просить зняти арешт, накладений на невизначене майно, все майно ОСОБА_1 на підставі постанови слідчого СУ ХГУ ГУМВС України в Харківській області Мальцева А.А. від 26.05.1999 року, зареєстрований 29.08.2007 року Першою Харківською ДНК за реєстраційним №5560253.

Дослідивши заяву, матеріали справи, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження у справі з таких підстав.

Як вбачається з позовної заяви, матеріалів справи, на стадії досудового розслідування, слідчим СУ ХГУ ГУМВС України в Харківській області Мальцевим А.А. в межах кримінальної справи №2199062 відносно ОСОБА_3 винесено постанову, якою з метою забезпечення цивільного позову накладено арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_3, де б воно не знаходилось.

Отже, арешт слідчим було накладено на все майно обвинуваченого: вклади, цінності, рухоме та нерухоме майно.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.12.1999 р., ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 215-3 КК України, призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі та з нього на користь потерпілого ОСОБА_4 стягнуто грошові кошти в розмірі 8 441,38 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, збитки потерпілому від злочину були відшкодовані.

Позивач посилається на те, що арешт, накладений постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області від 25.06.1999 р. в межах кримінальної справи для забезпечення цивільного позову, на сьогоднішній день є чинним та перешкоджає праву розпорядження майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства і інші справи, що виникають з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5.

Статтею 126 КПК України 1960 року визначено: забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Суд, постановляючи вирок, відповідно до ст. 324 КПК України 1960 року вирішує питання, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Враховуючи, що арешт на все майно позивача, було накладено слідчим в рамках розслідування кримінальної справи, де позивач був обвинуваченим, відносно якого ухвалено обвинувальний вирок, тобто позивач був обвинуваченим у кримінальній справі, та арешт накладався на майно ОСОБА_1 (позивача) в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України, відтак, і скасовувати його також слід за правилами, встановленими КПК України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-26цс13).

У звязку з цим, позовна заява про скасування арешту повинна розглядатися в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити у відкритті провадження та розяснити заявнику про необхідність звернутися з заявою в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з тим самим позовом.

Керуючись п.1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ГУМВС України в Харківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -