Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 415/4000/13-ц
Провадження № 22ц/782/299/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря - Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ «Приватбанк» в червні 2013 року звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 12.12.2007 року уклали Договір про іпотечний кредит № LGY0GI, у відповідності до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, встановлені цим Договором.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку із чим у неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 05.06.2013 року виникла заборгованість у сумі 142680,67 грн., яка складається з наступного: 48111,84 грн. - заборгованість за кредитом; 52632,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 28965,82 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12970,97 грн. - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 12.12.2007 р. уклали договір іпотеки № LGY0GI, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 48,50 кв. м., житловою площею 27,50 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 68175 грн.

На підставі викладеного, неодноразового уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив суд звернути стягнення на квартиру загальною площею 48,50 кв. м., житловою площею 27,50 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № LGY0GI від 12.12.2007 р.) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з провадженням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки були задоволені частково.

Суд вирішив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LGY0GI від 12.12.2007 року у сумі 142680 грн. 67 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору № LGY0GI від 12.12.2007 року, а саме: на 2-кімнатну квартиру загальною площею 48,50 кв. м., житловою площею 27,50 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з провадженням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, встановивши початкову ціну предмета іпотеки не нижчу ніж 68175 грн. Також суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 1656 грн. 21 коп. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив за необґрунтованістю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та приписи частини 3 вказаної статті, згідно із якою апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 12.12.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (назву якого в подальшому було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит № LGY0GI, згідно із п.1.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 50000 грн., а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути вказаний кредит, сплативши відсотки за користування кредитом у розмірі 15 % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 13-16).

Відповідно до п.2.4 кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно до 12 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 666,10 грн. шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтетного платежу здійснити не пізніше 12.12.2027 року.

При цьому п.6.2 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від зазначеного в п. 1.1, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно із п. 6.4 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.п. 2.4, 6.2 даного договору, кредитор має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити кредитору пеню в розмірі 0,15 від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні.

Відповідно до п. 6.6 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по зобов'язанням, передбаченим цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі в межах 10 % від суми невиконаного зобов'язання.

Також п. 8.9 кредитного договору передбачена можливість встановлення нового розміру відсоткової ставки за користування кредитом у разі настання певних обставин

В подальшому позивач скористався такою можливістю, підвищивши розмір процентної ставки за користування кредитом до 30 % річних, що, на думку Апеляційного суду Луганської області, висловлену у судовому рішенні від 30.01.2013 року, відповідає умовам кредитного договору та вимогам діючого законодавства України. Зазначене рішення суду набрало законної сили та є чинним (а.с.74-82).

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку із чим у неї перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 05.06.2013 року виникла заборгованість у сумі 142680 грн. 67 коп., яка складається з наступного: 48111 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом; 52632 грн. 04 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 28965 грн. 82 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12970 грн. 97 коп. - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 12.12.2007 р. уклали договір іпотеки № LGY0GI, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 48,50 кв. м., житловою площею 27,50 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 68175 грн.(а.с.19-21).

Відповідно до п. 3.2 іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або в частині, а також у інших випадках, передбачених цим договором, договором про іпотечний кредит або чинним законодавством, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством.

При цьому п. 4.3 іпотечного договору встановлено, що даний пункт договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України "Про іпотеку". Цим договором іпотекодавець уповноважує іпотекодержателя подавати та отримувати від імені іпотекодавця довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу (витяги з реєстру обтяжень, довідку з Бюро технічної інвентаризації та інше), сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а також виконувати всі інші дії, які пов'язані з продажем предмета іпотеки. У разі продажу предмета іпотеки іпотекодавець доручає іпотекодержателю отримати грошові кошти, виручені від продажу, та спрямувати їх на погашення витрат іпотекодержателя та заборгованості за договором про іпотечний кредит.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст.7 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи плату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Відповідно до ст.12 Закону, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч.1 ст.33 Закону, у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.5 ст.38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

При таких обставинах суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 05.06.2013 року заборгованості за Договором про іпотечний кредит № LGY0GI від 12.12.2007 року у сумі 142680 грн. 67 коп., яка складається з наступного: 48111 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом; 52632 грн. 04 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 28965 грн. 82 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 12970 грн. 97 коп. - штраф (процентна складова).

Також Лисичанський міський суд правомірно вирішив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LGY0GI від 12.12.2007 року у сумі 142680 грн. 67 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору № LGY0GI від 12.12.2007 року, а саме: на 2-кімнатну квартиру загальною площею 48,50 кв. м., житловою площею 27,50 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з провадженням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

За змістом статті 39 Закону України «Про іпотеку» вразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку»ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Саме така правова позиція чітко висловлена у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у цивільній справі № 6-1205цс15.

Однак у справі, яка переглядається, апеляційний суд не врахував вимоги частини шостої статті 38, статті 39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов помилкового висновку про визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, з огляду на указану в іпотечному договорі від 12 грудня 2007 року оціночну вартість предмета іпотеки.

Щодо посилань апелянта на безпідставність та необґрунтованість застосування позивачем підвищених відсотків за договором кредиту, то вони у повній мірі спростовуються п.1.1 та п.6.2 цього договору, наказом № КТ-БТ-СП-2009-1/1 від 05.01.2009 року ПАТ КБ «Приватбанк» та судовими рішеннями апеляційної та касаційної інстанцій (а.с.74-82).

При цьому колегія суддів приймає до уваги письмові пояснення ПАТ КБ «Приватбанк» стосовно підвищення відсоткових ставок (а.с.166-175) та зауважує, що жодних власних розрахунків заборгованості за кредитним договором на спростування доводів позовної заяви відповідач суду не надав.

Доводи апелянта про відсутність такого способу захисту, як звернення стягнення предмет іпотеки - квартиру, шляхом її продажу іпотекодержателем з укладанням від імені іпотекодавця договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, на думку колегії суддів, також є необґрунтованими, оскільки протирічать положенням абз.2 ч.2 ст.16 ЦК України, ст.ст.38, 39 Закону України «Про іпотеку», приписам п.4.3 договору іпотеки № LGY0GI від 12.12.2007 року та правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 06.03.2013 року у цивільній справі № 6-10цс13.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України - порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року змінити, замінивши розташовану наприкінці абзацу другого його резолютивної частини фразу «встановивши початкову ціну предмета іпотеки не нижчу ніж 68 175,00 грн.» на фразу «встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій». В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року змінити, замінивши розташовану наприкінці абзацу другого його резолютивної частини фразу «встановивши початкову ціну предмета іпотеки не нижчу ніж 68 175,00 грн.» на фразу «встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій».

В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: