Провадження № 22-ц/783/2574/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

про забезпечення позову

22 березня 2016 року суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області Шандра М.М., перевіривши заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа державний нотаріус Першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом та визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Зобовязано відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні квартирою №3 будинку №37 по вулиці Городоцькій у м. Львові Чайковській ОСОБА_7.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 487,20 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, подавши апеляційну скаргу та заяву про забезпечення позову, а саме накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка являється предметом спору.

У відповідності до вимог ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 ст.151 ЦПК України передбачено що, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити, чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до вимог ст. 152 ч. 1 п. 1,2 ЦПК України, одним з видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 301 ЦПК України, суддя-доповідач за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Таким чином, розглянувши заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання слід задовольнити та вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка є предметом спору, оскільки невжиття забезпечення може утруднити виконання рішення у майбутньому.

Керуючись ст.ст. 301 ч. 1 п. 7, 303, 307 ч. 1 п. 5, 312 ч. 1 п. 3, 314, 315 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Копію ухвали направити в Галицький ВДВС ЛМУЮ.

Копію ухвали суду після її виконання направити сторонам по справі.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Шандра М.М.