АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/6234/14-ц 22-ц/774/753/К/16
Справа №211/6234/14-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження №22ц/774/753/К/16 Бардін О.С..
Категорія 24 (3) Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської

секретар: Маслова К.В.,

за участю: представника позивача - Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз"- Мартинової Наталі Юріївни,

представника відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз" (надалі - ПАТ "Криворіжгаз") звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, в обґрунтування якого зазначили, що 13.09.2011 року між ПАТ «Криворіжгаз» та відповідачем було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 7011185, згідно п.25 якого величина існуючої заборгованості відповідача який проживає за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01.09.2011 року склала 5 414,99грн. 24.04.2013 року ПАТ «Криворіжгаз» звернувся до Довгинцівського районного суду з заявою про видачу судового наказу, на момент подачі якого договір про реструктуризацію існуючого боргу не укладався. 02.06.2014 року судовий наказ від 29.04.2013 року №211/2499/13-ц про стягнення з відповідача боргу було скасовано. Всього за період з 01.03.2001р. по 01.08.2014 року відповідачу було поставлено природний газ на загальну суму 22 719,93 грн., відповідач за даний період сплатив 15 756,71 грн. Враховуючи зазначене, станом на 01.08.2014 рік борг відповідача за спожитий природній газ склав 6963,22 грн., який позивач і просив суд стягнути з відповідача на свою користь, а також інфляційні витрати у сумі 5894,72 грн. та 3% річних -2006,85 грн., вирішити питання стосовно розподілу судових витрат.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2015 року позовні вимоги ПАТ "Криворіжгаз" задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ у сумі 6963,22 грн., інфляційні витрати у сумі -5894,16грн., 3% річних -2006,85 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення, про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так апелянт зазначає, що позовна заява не містить будь-яких відомостей про підстави нарахування щомісячних платежів, не зазначені підстави та порядок розрахунків самої заборгованості, що в свою чергу не дозволяє перевірити правильність нарахування позивачем плати за використаний газ. В додатку до позовної заяви - розрахунок суми заборгованості з індексом інфляції та 3% річних, зазначені тільки нарахування за місяць, починаючи з 01.03.2001 року. Крім того судом не з'ясовано, що право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 тільки 15.06.2004 року, а отже і обов'язок по сплаті за газ у відповідача міг виникнути не раніше 01.07.2004 року. Враховуючи зазначене, на думку апелянта, нарахована позивачем сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на 01.07.2004 року у сумі 3 812,88 грн. не може бути стягнута з відповідача, оскільки в період з 01.03.2001 рік по 01.07.2004 рік ОСОБА_3 послугами з газопостачання не користувався, жодних договірних відносин з позивачем не мав. Також апелянт, вважає за можливе та просить суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1

13.09.2011 року між ПАТ «Криворіжгаз» та ОСОБА_3 укладений договір про надання населенню послуг з газопостачання №7011185, і за вказаною адресою ПАТ "Криворіжгаз" надає відповідачу послуги з газопостачання.

За період з 01.03.2001р. по 01.08.2014 року позивачем поставлено в домоволодіння АДРЕСА_1 природного газу на загальну суму 22719,93 грн., однак добровільно відповідачем було оплачено лише 15756,71 грн. Суд першої інстанції зазначив, що заборгованість по сплаті за споживання газу за вказаний період становить 6963,22 грн.

Між сторонами виник спір щодо вірного обрахування позивачем у справі обсягів спожитого природного газу за період з 01.03.2001 року по 01.08.2014 року. Відповідач оспорює проведене позивачем нарахування заборгованості за період з 01.03.2001 року по 01.07.2004 рік та наявність заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у сумі 3812,88 грн. станом на 01.07.2004р.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Криворіжгаз" про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися договірні правовідносини з приводу надання послуг з газопостачання, відповідно до яких сторони взяли на себе певні зобов'язання, але відповідач ОСОБА_3 неналежно виконував своїх зобов'язань щодо повної сплати за надані ПАТ "Криворіжгаз" послуги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, щодо неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків по оплаті позивачу за надані послуги, проте не може погодитись з розміром заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) сплачується, окрім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифам.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" (далі - Закону) передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 25 Договору про надання послуг з газопостачання №7011185 від 13.09.2011 року, укладеного між сторонами (а.с. 8), заборгованості відповідача станом на 01.09.2011 року склала 5 414,99грн.

Заперечуючи проти розрахунку заборгованості ОСОБА_3 посилається на те, що право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 тільки 15.06.2004 року, а отже і обов'язок по сплаті за газ у відповідача міг виникнути не раніше 01.07.2004 року.

Крім того зазначає, що нарахована позивачем сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних на 01.07.2004 року у сумі 3 812,88 грн. не може бути стягнута з відповідача, оскільки в період з 01.03.2001 рік по 01.07.2004 рік ОСОБА_3 послугами з газопостачання не користувався, жодних договірних відносин з позивачем не мав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3861515 від 15.06.2004 року право власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 15.06.2004 року, зареєстрованим за вказаною адресою відповідач є 16.06.2011 року.

Розрахунок заборгованості наданий позивачем охоплює період з 01.03.2001 року по 01.08.2014 рік.

Враховуючи зазначене, колегія суддів зважує на доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованості заявленого позивачем розміру заборгованості.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивач зазначив суму боргу по оплаті за спожитий природний газ у розмірі 6963,22 грн.

Однак, зазначена сума боргу включає борг, який було нараховано відповідачу за період з 01.03.2001 року по 01.06.2004 року, тобто у період коли він не був власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та згідно договору купівлі - продажу зазначеного будинку, оригінал якого було оглянуто в суді апеляційної інстанції, не брав на себе зобов'язання про погашення боргу, що існував на момент купівлі - продажу будинку.

Як вбачається з наданого позивачем, на виконання вимог суду апеляційної інстанції, розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за спожитий природний газ з індексом інфляції та 3% річних за період з 01.06.2004 року по 01.08.2014 рік, сума заборгованості складає 3150,54 грн., розмір інфляційних витрат, за вказаний період складає 1492,28 грн. 3% річних - 730,42 грн.

Представник відповідача не спростував зазначений розрахунок.

Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку, про зміну рішення суду та стягнення з відповідача на користь позивача саме вказаних сум за період з 01.06.2004 року по 01.08.2014 рік.

Доводи апеляційної скарги про відсутність боргу по оплаті за спожитий природний газ, в суді апеляційної інстанції не спростовано.

Доводи апеляційної скарги, щодо незаконності стягнення 3% річних та інфляційних витрат, не заслуговують на увагу.

Так відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тому вимоги ПАТ «Криворіжгаз», щодо стягнення з відповідача на свою користь 3% річних та інфляційних витрат, ґрунтуються на законі.

Крім того, як вбачається з вищевикладеного, розмір заявлених ПАТ «Криворіжгаз» у позові 3% річних та інфляційних витрат, підлягає зменшенню з урахуванням періоду, з якого ОСОБА_3 став власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, з приводу застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

А стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК).

З матеріалів справи убачається, що позивач у 2013 році звертався до Довгинцівського районного суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 10221,41 грн., інфляційних витрат -929,48 грн., 3% річних -751,10 грн. та судового збору в сумі 114,70 грн., який було видано 29.04.2013 року та, який ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.06.2014 року було скасовано.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Отже, строк позовної давності за позовом про стягнення заборгованості за період з 24.04.2010 р. переривався подією - зверненням ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про видачу судового наказу та видачею судового наказу від 29.04.2013 року, а тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 не звертався з заявою про застосування строку позовної давності до винесення рішення судом першої інстанції.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність не може застосовуватися за жодних обставин, оскільки можливість її застосування пов'язується лише з наявністю про це заяви сторони у спорі.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (6-738цс15).

Інших, належних та допустимих доказів щодо необґрунтованості розміру нарахованої заборгованості за спожитий природний газ, чи то відсутності боргу взагалі, відповідач не надав, хоча згідно ст. 60 ЦПК України, то є його обов'язком.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду -зміні, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, - ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 січня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» заборгованості за спожитий природний газ - змінити.

Зменшити суму стягнутої заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» з 6963,22 грн. до 3150,54 грн., розмір інфляційних витрат з 5894,16грн. до 1492,28 грн. та 3% річних з 2006,85 грн. до 730,42 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

І.Є. Ляховська