Справа № 357/2583/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 24.02.2016 року обґрунтовуючи тим, що 26.03.2007 року помер її батько ОСОБА_3, після його смерті відкрилась спадщина в вигляді житлового будинку в АДРЕСА_1 та земельний пай площею 2,841 га, розташований на території ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області. Згідно заповіту батька, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради 07.03.2007 року, вона являється єдиним спадкоємцем. У визначений законом строк вона звернулась до Узинської міської державної нотаріальної контори Білоцерківського району Київської області для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. На житловий будинок вона отримала свідоцтво про право власності за заповітом, а у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) їй відмовлено, тому що втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, нею надана лише копія державного акту на право власності на землю на якій відсутня державна реєстрація права власності на зазначену земельну ділянку. В звязку з тим, що в іншому порядку вирішити дане питання не має можливості, позивач просить в судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку (пай) площею 2,841 га. розташованому на території ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області, після померлого 26.03.2007 року ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають.

За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 247/2007, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на момент відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з дня відкриття спадщини.

26.03.2007 року помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

За життя ОСОБА_3 залишив заповіт відповідно до якого, все належне йому майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належать йому на день смерті та на що він за законом матиме право заповів своїй донці ОСОБА_1, позивачу у справі, що підтверджено копією заповіту ( а.с.38).

Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина, до якої входить спадкове майно: житловий будинок в АДРЕСА_1, на який ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи № 247/2007.

До спадкового майна, також, входить земельна частка (пай) площею 2,841 га, що розташована в межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.11.2015 року державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 (а.с. 12).

З довідки ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області від 20.11.2015 року № 576 ( а.с.14) вбачається, що за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно схеми розміщення земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам земельних часток (паїв) в межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району, належить земельна ділянка частка (пай) площею 2,8410 га, позначена на схемі розміщення земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам власникам земельних часток (паїв) в межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області під № 494 (а.с. 13).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 137601 ОСОБА_3, на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 26.08.2004 року № 301, є власником земельної ділянки площею 2,841 га у межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем за заповітом, що підтверджується копією заповітом та подала у визначений законом строк до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини, однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на земельну частку (пай) площею 2,841 га, розташовану в межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 247/2007.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

А за ч. 2 цієї статті, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року за № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який втратив чинність згідно з Указом Президента України від 20.07.2007 року за № 650/2007 (крім ст.3), право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Відповідно до п.17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку /пай/ є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Отже, право громадянина на земельну частку (пай) посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток (паїв) в натурі (на місцевості), а після цього - власнику земельної частки (паю) видається державний акт на право власності на земельну ділянку.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що спадкоємець ОСОБА_1 набула право на отримання у власність земельну частку (пай), однак не має можливості оформити право на спадкове майно, оскільки оригінал державного акту на дану земельну ділянку було втрачено.

З матеріалів спадкової справи № 247/2007 вбачається, що заперечень щодо визнання права на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, після померлого ОСОБА_3, за позивачем немає.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 125, 126 ЗК України, ст.ст. 1217, 1218, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213 - 215, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності, в порядку спадкування за заповітом, на земельну частку (пай), площею 2,841 га, розташовану в межах ОСОБА_2 сільської ради Білоцерківського району Київської області, після померлого 26.03.2007 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_5