Справа № 308/884/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І.
при секретарі Струтинська Н.Ю.
з участю позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Власником суміжної земельної ділянки, що межує з її земельною ділянкою від межового знаку А до межового знаку Б являється ОСОБА_3 Певний час її та земельна ділянки ОСОБА_3 були відгороджені між собою тимчасовим парканом, однак приблизно в травні 2015 року, остання самовільно, без її відома та згоди знесла вказаний паркан та вийшовши за межі власної земельної ділянки почала зводити на її земельній ділянці капітальний паркан, частина якого заступає на належану їй земельну ділянку приблизно на 50 см без будь-якого на це дозволу. На всі її заперечення та зауваження припинити будівництво ОСОБА_3 не реагувала.
Зважаючи на зазначені обставини, 03.06.2015 р. вона звернулася з заявою до Ужгородської міської ради з метою вжиття заходів щодо припинення протиправних дій з боку ОСОБА_3, окрім того на її замовлення було виготовлено технічний звіт із землеустрою щодо топографо-геодезичного знімання належної їй земельної ділянки, розташованої по вул. Швабській, 65 в м. Ужгороді № 5/5780 від 17.08.2015 р., згідно якого було встановлено, що ОСОБА_3 в точці межового знаку А заступає на її земельну ділянку на 0.11 м, в точці межового знаку Б на 0.54 м. За результатами вжитих заходів земельною комісією з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства Ужгородської міської ради 15.09.2015 р. булоприйнято рішення № 65 згідно якого було вирішено зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні їй ОСОБА_1 власною земельною ділянкою, проте відповідачка ігнорує таке рішення та не збирається його виконувати продовжуючи свої протиправні дії.
ОСОБА_3 звівши паркан та бетонну колону на належній їй на праві приватної власності земельній ділянці позбавила її можливості повноцінно користуватися нею, чим грубо порушила її законні права.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася повторно, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою, а тому суд в порядку ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Суміжним землекористувачем земельної ділянки по вул. Швабська, 65 в м. Ужгород згідно кадастрового плану по лінію ділянки від «А» до «Б» є відповідачка ОСОБА_3 (а.с. 6, 7).
Право власності на земельну ділянку суміжного землекористувача ОСОБА_3 не встановлено.
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородської міської ради з заявою в якій зазначила, що її сусідом ОСОБА_3 було знесена самовільна огорожа, яка відділяла їхні суміжні земельні ділянки, а замість цієї огорожі ОСОБА_3 встановлюється нова, але вже на її земельній ділянці без будь-яких на це дозволів, у звязку з чим позивачка просила виїхати компетентних осіб на вказану земельну ділянку для прийняття відповідним мір щодо відповідачки (а.с. 8, 9).
За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 щодо недотримання правил добросусідства по вул. Швабській, 65 суміжним землекористувачем ОСОБА_3 комісією з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства було вирішено враховуючи графічні матеріали інституту землеустрою, рекомендувати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні власною земельною ділянкою ОСОБА_1, а у разі неможливості усунення перешкод, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 22).
З оглянутих і досліджених в судовому засіданні матеріалів суміжних земельних ділянок сторін, що містяться у технічному звіті із землеустрою щодо топографо-геодезичного знімання земельної ділянки позивачки, встановлено факт зміщення поворотних точок межі земельної ділянки ОСОБА_3, а саме заміщення останньою в точці межового знаку «А» на земельну ділянку ОСОБА_1 на 0.11 м, а в точці межового знаку «Б» на 0.54 м (а.с. 19, 20).
Як стверджує позивачка звівши паркан та бетонну колону на належаній їй земельній ділянці ОСОБА_3 позбавила її можливості користуватися належною їй земельною ділянкою.
Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (ч. 2 ст. 95 ЗК України).
Відповідно до вимог ст. 96 ЗК України, землекористувач зобовязаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.
Частинами 1, 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав, що ОСОБА_3, як суміжний землекористувач порушує її права як власника земельної ділянки, зокрема, перешкоджає позивачці у користуванні вказаною земельною ділянкою шляхом облаштування паркану.
Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.
Згідно зі ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки в користь позивачки слід стягнути документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 551.2 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
Керуючись ст.ст. 88, 169, 209, 213-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 78, 95, 96, 152 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.