"29" березня 2016 р.
Справа №150/175/16-ц
Провадження по справі №2-о/150/9/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

при секретарі Діденко А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького РУЮ у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 з завою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького РУЮ Вінницької області.

Вказана заява обґрунтована тим, що заявник народився в сімї українця та польки, проте в його свідоцтві про народження було вказано, що національність матері українка, що в свою чергу призвело до того, що при реєстрації органами ВДРАЦС шлюбу між його батьками у свідоцтві про одруження було вказано національність нареченої українка. При зверненні до ВДРАЦС з заявою про внесення виправлень в актові записи про народження заявника та одруження його матері в графи про національність ОСОБА_2, останньому було надано відмову у внесенні змін у відповідні актові записи.

Заявник подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник заінтересованої особи теж подала до суду заяву, в якій просила суд слухати справу без її участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справ, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Змістом ст. 257 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, перебування.

Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

В статті 1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р. ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст. 3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини , має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національні меншини в Україні», до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

У відповідності до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 29 червня 1976 року, в сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Янкової, що стверджується свідоцтвом серії 1-АМ №328406

Мати заявника, ОСОБА_2 Янкова належить до польської національності. Вказані обставини стверджуються Випискою з погосподарської книги № 20 за 1947-1949 роки на голову сімї ОСОБА_4 і членів його сімї по господарству №175, згідно якої усі члени родини, серед яких також ОСОБА_2 належать до польської національності. Проте, аби уникнути переслідувань зі сторони влади вона приховувала свою приналежність до польської національності. Незважаючи на це, мати заявника завжди вважала себе полькою, виховувала заявника в польських традиціях, родина заявника святкувала польські свята, ходила до костьолу.

На даний час заявник прагне відновити та зберегти своє етнічне польське походження, так як відповідно до положень Закону України «Про національні меншини в Україні», він та його нащадки мають право внести зміни до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності.

Проте, звернувшись до ВДРАЦС Чернівецького РУЮ з заявою про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_1 та про шлюб його матері, стосовно внесення змін щодо національності ОСОБА_2 з «українка» на «полька», останній отримав відмову у внесенні вказаних відомостей.

Практика аналогічної категорії справ зазначена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», відповідно до пункту 7 якої, зазначено, що питання про встановлення неправильності в актовому записі про народження суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Встановлення вказаного юридичного факту необхідно заявнику аби отримати «Карту Поляка».

З наведеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 118, 119, 256, 257 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького РУЮ у Вінницькій області про встановлення факту, що має юридичне значення задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 Янкова, ІНФОРМАЦІЯ_2 за національністю «полька».

Зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького РУЮ Вінницької області внести зміни в поновлений актовий запис про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 №41 від 29.07.1976, виправивши в графі «національність матері» з «українка» на «полька».

Зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького РУЮ Вінницької області внести зміни в поновлений актовий запис про шлюб №59 від 30.10.1960, вправивши в графі «національність нареченої» з «українка» на «полька».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН