Справа № 349/1616/15-ц
Провадження № 22-ц/779/754/2016
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про відшкодування завданої шкоди, - за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Рогатинського районного суду від 26 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся до суду з даним позовом, вказавши, що на підставі страхового акту ОСОБА_4 виплачено страхове відшкодування в розмірі 32112,95 грн. в звязку з настанням 21.04.2014 року страхового випадку ДТП на автодорозі Більшівці - Княгиничі за участю мотоцикла Viper під керуванням ОСОБА_2 та легкового автомобіля Suzuki SХ 4 н.з. ВС 3225 ЕС, під керуванням страхувальника. Постановою Рогатинського районного суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія транспортного засобу на момент ДТП не була застрахована на нього покладається обовязок по відшкодуванню шкоди, понесеної внаслідок ДТП. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 32 112,95 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду від 26.02.2016 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»32112,95 грн. та судовий збір в розмірі 1218 грн.

Вважаючи вказане рішення незаконним, таким, що ухвалене без повного дослідження фактичних обставин справи з порушенням норм процесуального права при дослідженні доказів, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилається на висновок Верховного суду України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, відповідно до якого визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди в разі виникнення спору щодо визначення розміру заподіяної шкоди, як правило, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової авто товарознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій провадився ремонт автомобіля. Проте, позивачем на обґрунтування позовних вимог не долучено ні висновок авто товарознавчої експертизи, ні відповідні документи станції технічного обслуговування, оскільки ремонт автомобіля не проводився. Подані позивачем документи для підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди містять низку істотних суперечностей. Зокрема долучений до матеріалів справи звіт про результати огляду місця ДТП від 21.04.2014 року складений аварійним комісаром ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не містись вказівок на пошкодження лобового скла та лівої передньої дверки автомобіля, а в звіті №656/14 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 28.04.2014 року дані пошкодження зазначені. Судом не зясовано причину таких розбіжностей та необґрунтовано відмовлено відповідачу в долучені до матеріалів справи первинної довідки ДАІ про обставини ДТП. Крім того, суд відхилив клопотання відповідача про призначення авто товарознавчої експертизи. Тому представник відповідача просив оскаржуване рішення скасувати, а позовні вимоги залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач, як страховик, отримав право вимоги до відповідача в межах розміру виплаченого відшкодування.

Встановлено, що 21.04.2014 року з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої, автомобілю Suzuki SХ 4 н.з. ВС 3225 ЕС було завдано шкоди в розмірі 45875,64 грн.

Постановою Рогатинського районного суду від 05.05.2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП.

За договором добровільного страхування наземного транспорту від 09.09.2013 року серія АЕ №002580 укладеного між позивачем та ОСОБА_4, ліміт страхового відшкодування пошкоджень автомобіля Suzuki SХ 4 н.з. ВС 3225 ЕС становить 140 000 грн.

На підставі страхового акту № UA004/L від 05.05.2014 року ПрАТ СК «ПЗУ «Україна» було виплачено страхувальнику належне йому страхове відшкодування в розмірі 32 112,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення. (а.с. 11)

Згідно з ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «ПЗУ «Україна» та правомірно стягнув з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 32 112,95 грн.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається зі звіту № 565/14 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 28.04.2014 року, складеного оцінювачем Атестуючої компанії ТОВ «СОС Сервіс Україна» вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki SХ 4 н.з. ВС 3225 ЕС в результаті його пошкодження при ДТП складає 45875,64 грн. Зазначений звіт здійснений кваліфікованим оцінювачем на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено розмір збитків, який було спричинено, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог. Крім цього, представником апелянта клопотання про призначення експертизи щодо підставності виплати страховою компанією розміру страхового відшкодування ОСОБА_4 апеляційному суду не заявлялося.

Таким чином, викладені у скарзі доводи представника ОСОБА_2 про залишення судом без уваги обставин незаконності вказаного рішення суду правильність висновків суду не спростовують, фактично зводяться до повторного їх обґрунтування і одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_5

ОСОБА_6