Справа № 405/5771/15-ц
19.04.2016 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі :
головуючої судді: Шевченко І.М.
при секретарі: Фришко А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості мотивуючи свій позов тим, що відповідно до укладеного договору № KGMDGA01580021 від 27.11.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 27 888,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 28.11.2022 року.
Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.
В порушення умов договору та норм діючого законодавства відповідач зобов»язання за вказаним договором не виконує, станом на 11.06.2015 року заборгованість складає 63 071,68 доларів США, з яких: 19 553,97 долари США заборгованість за кредитом; 14 644,17 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 928,92 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 25 944,62 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 11,82 долар США штраф (фіксована частина); 1 313,14 доларів США штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 27 587,85 доларів США.
В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач ОСОБА_3 уклали договір поруки, відповідно до п.6 якого поручитель зобов»язався виконати зобов»язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п»яти календарних днів з моменту її отримання.
Направлена банком вимога залишилась проігнорованою відповідачами.
Посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на норми діючого законодавства, просить задовольнити позов та стягнути з відповідачів вищезазначену суму заборгованості та судові витрати по справі.
Представник позивача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та просив розглянути справу у його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, причини неявки суду не сповістили, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали.
Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалив розглядати справу заочно, про що у заяві зазначила представник позивача.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № KGMDGA01580021 від 27.11.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 27 888,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.09% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.11.2022 року.
Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач ОСОБА_3 уклали договір поруки від 27.11.2007 року, відповідно до п.6 якого поручитель зобов»язався виконати зобов»язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п»яти календарних днів з моменту її отримання.
Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов»язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Судом встановлено, що позивачем повністю виконані зобов»язання, відповідно до умов договору. В свою чергу, відповідачка зобов»язання за вказаним договором не виконує, станом на 11.06.2015 року її заборгованість перед банком складає 63 071,68 доларів США, з яких: 19 553,97 долари США заборгованість за кредитом; 14 644,17 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 928,92 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 25 944,62 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 11,82 долар США штраф (фіксована частина); 1 313,14 доларів США штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 27 587,85 доларів США.
Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені Договором або Законом.
За ст. ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.01.2012 року (справа № 2-2543/11) встановлено, що відповідач ОСОБА_3 помер 28.01.2011 року із заявами про прийняття спадщини після його смерті ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про прийняття спадщини нікому не видавалось.
Враховуючи, що заяви про прийняття спадщини та відповідно свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 ніхто не отримав, зазначені обставини позбавляють суд можливості встановити коло його спадкоємців, об»єм прийнятої спадщини та визначити їх вартість для задоволення вимог позивача.
Як вбачається із повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.11.2015 року предмет іпотеки реалізовано на рахунок, відкритий для погашення заборгованості за кредитним договором № KGMDGA01580021 від 27.11.2007 року від реалізації було зараховано кошти в розмірі 22 269,49 доларів США, із них: 4 341,55 дол. США погашення заборгованості по тілу кредиту; 1 335,49 дол. США відшкодування витрат банку (підготовка нерухомості до продажу); 16 592,45 дол. США погашення заборгованості з пені.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання боргового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.
Аналізуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача ОСОБА_1, а в частині вимог до відповідача ОСОБА_3 слід відмовити в задоволенні позову.
Стягненню з відповідача ОСОБА_1 підлягають і судові витрати, понесені позивачем при розгляді даної справи, підтверджені квитанціями про сплату судового збору на суму 3 654,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 554, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 212, 213 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до Ленінського районного суду м. Кіровограда.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко