АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 758/1891/15-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Зарицька Ю.Л.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/5469/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

позивача: ОСОБА_3

представника позивача: ОСОБА_4

представника відповідача ТОВ «Кей-колект» - Прохоров І.Р.

представника відповідача ПАТ «Укрсиббанк» - Люта В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_8, про визнання договору частково недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_7

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив визнати недійсним договір факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення права вимоги за договорами про надання споживчого кредиту №0 від 04 вересня 2007 року; визнати недійсним договір факторингу № 4 від 11 червня 2012 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» в частині відступлення права вимоги за договорами про надання споживчого кредиту № 0 від 12 вересня 2006 року.

В обгурнування вимог зазначив, що 12 вересня 2006 між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався надати позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 140 000 тис. доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань вказаним кредитним договором, 12 вересня 2006 року між позивачем, ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_8 укладено тристоронній договір поруки №41186, відповідно до умов якого ОСОБА_8, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивачем, установлених кредитним договором №0.

04 вересня 2007 між ОСОБА_7 і ПАТ «УкрСиббанк» було укладено додатковий договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався надати позивачу в іноземній валюті, в сумі 75 000 тис. доларів США, а позивач зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути ПАТ УкрСиббанк» кредит та сплатити проценти, комісії тощо. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором №0, між позивачем і ПАТ «УкрСиббанк» укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №1001 Б від 04 вересня 2007 року, яким ОСОБА_7, як іпотекодавець передав, в іпотеку нерухоме майно ПАТ «УкрСиббанк». Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №00, 04 вересня 2007 між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_8 укладено договір поруки №1138713, відповідно до умов якого ОСОБА_8, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивачем, установлених кредитним договором №0.

У подальшому позивачу стало відомо про те, що права вимоги за вказаними договорами про надання споживчих кредитів відповідно до договорів факторингу №1 від 12 грудня 2011 року та №4 від 11 червня 2012 року були передані від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Крім того, позивач вказує на те, що його у встановленому порядку не було проінформовано про перехід права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» за зобов'язанням, які виникли на підставі вищезазначених кредитних договорів, хоча було пред'явлено вимогу про дострокове погашення заборгованості і шляхом її стягнення у примусовому порядку.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», ПАТ «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_8, про визнання договору частково недійсним - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ТОВ «Кей -Колект» не отримувало ліцензії на здійснення валютних операцій і тому, оскільки кредитні договори були надані позивачу в іноземній валюті, оскаржувані договори факторингу є недійсними. Крім того, вказує, що договори факторингу порушують права позивача.

Позивач та його представник в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представники відповідачів в суді апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили її відхилити.

Третя особа у судове засідання не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності третьої особи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

12 вересня 2006 між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався надати позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 140 000 тис. доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань вказаним кредитним договором, 12 вересня 2006 року між позивачем, ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 укладено тристоронній договір поруки №41186, відповідно до умов якого ОСОБА_8, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивача, установлених кредитним договором №0.

04 вересня 2007 між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено додатковий договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язався надати позивачу в іноземній валюті, в сумі 75 000 тис. доларів США, а позивач зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути ПАТ УкрСиббанк» кредит та сплатити проценти, комісії тощо. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором №0, між позивачем і ПАТ «УкрСиббанк» укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №1001 Б від 04 вересня 2007 року, яким ОСОБА_7, як іпотекодавець передав, в іпотеку нерухоме майно ПАТ «УкрСиббанк». Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №00, 04 вересня 2007 між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_8 укладено договір поруки №1138713, відповідно до умов якого ОСОБА_8, як поручитель, зобов'язалась перед ПАТ «УкрСиббанк» відповідати за належне виконання зобов'язань позивачем, установлених кредитним договором №0.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «УксСиббанк» передав у власність ТОВ «Кей-Колект» права вимоги в обсязі, визначеному Додатком № 1 до договору.

Згідно з додатку № 1 до вищезазначеного договору факторингу, до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги щодо кредитного договору №0 від 04 вересня 2007, укладеного з ОСОБА_7

Також 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «УксСиббанк» передав у власність ТОВ «Кей-Колект» права вимоги в обсязі, визначеному Додатком № 1 до договору.

Згідно з даними витягу з додатку № 1 до вищезазначеного договору факторингу, до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги щодо кредитного договору №0 від 12 вересня 2006 року, укладеного з ОСОБА_7

Листами за вих. 12-22/26984 від 15 грудня 2011 року; 12-22/26983 від 15 грудня 2011 року; 12-21/15225 від 20 червня 2012 року; 12-21/15226 від 20 червня 2012 року ПАТ «УксСиббанк» повідомлено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відступлення ПАТ «УкрСиббанк» права вимоги, заміну кредитора у зобов'язанні та факторинг за договором факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року та 11 червня 2012 року.

Згідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до вимог ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступленням права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи, договори факторингу № 1 від 12 грудня 2011 року та № 4 від 11 червня 2012 року підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року визначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір факторингу був укладений з дотриманням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта про те, що ТОВ «Кей -Колект» не отримувало ліцензії на здійснення валютних операцій і тому, оскільки кредитні договори були надані позивачу в іноземній валюті, оскаржувані договори факторингу є недійсними з огляду на таке.

Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи № 732 від 08 грудня 2011 року, ТОВ «Кей-Колект» є фінансовою установою, яка має право без отримання ліцензії та/або дозволів здійснювати види фінансових послуг, а саме - факторинг (а.с. 86).

А тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що ТОВ «Кей-Колект» не має відповідної ліцензії на здійснення валютних операцій, оскільки відповідно до вищевказаного свідоцтва діяльність ТОВ «Кей-Колект» відповідає положенням п.11 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а положеннями ст. 5 цього Закону не встановлено обов'язку для фінансової установи здійснювати операції з надання фінансових послуг, зокрема, факторингу на підставі відповідної ліцензії.

Крім того, необхідно зазначити, що кредит ОСОБА_7 надавався ПАТ «УкрСиббанк», а ТОВ «Кей-Колект» лише здійснює операції факторингу, на що має відповідний дозвіл.

З огляду на викладене апелянтом не надано доказів на підтвердження порушення відповідачами вимог законодавства при укладенні договору факторингу в частині передачі права грошової вимоги до ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: