УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Мукачево Справа № 303/1721/15-ц 6/303/104/16

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Кость В.В.

при секретарі Немеш Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2015 року по цивільній справі

за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

до відповідача (1) ОСОБА_1

до відповідача (2) ОСОБА_2

про стягнення заборгованості у сумі 32030,01 доларів США,

За участю:

заявника ОСОБА_1;

представника заявника - ОСОБА_3;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2015 солідарно стягнуто з відповідачів на позивача суму 32030,01 доларів США за кредитним договором від 29.07.2007 №043-2914/840-0028.

Відповідач (1) звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання вищевказаного судового рішення до скасування дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Як на підставу для задоволення поданої суду заяви, представник заявниці вказав на обставини щодо незадовільної економічної ситуації в державі, знецінення національної грошової одинці по відношенню до валюти кредиту та отримання його довірителькою доходів у гривні.

Уповноважений представник позивача та відповідач (2) до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причину неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення представника відповідача (1) та дослідивши матеріали справи цивільної справи та заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною пятою ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються і приписи частин першої та другої ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України, якими передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Поряд з цим, ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Виходячи з аналізу змісту даної статті, відстрочкою слід вважати такий спосіб виконання зобов'язання, при якому строк його виконання відкладається чи переноситься на певний час. Встановлення такого способу виконання судових рішень має відбуватися у виключних випадках.

Як вказав Пленум Верховного суду України у п.26 своєї постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Наведені заявником обставини щодо неможливості виконання судового рішення, з посиланням на важке фінансове становище, повязане з незадовільною економічною ситуацією в державі, знеціненням національної грошової одинці по відношенню до валюти кредиту та отримання його доходів у гривні, судом, у якості фактичних підстав для задоволення заяви, відхиляються, оскільки вказані обставини не є винятковими, та такими що утворилися внаслідок непереборних, об'єктивних, незалежних від боржника обставин у розумінні ст. 373 Цивільного процесуального кодексу України.

Незадовільне фінансове становище не може вважатися винятковою підставою для несвоєчасного виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

При цьому суд, виходить з того, що позивач (стягувач), надавши відповідачу (1) кредитні кошти в сумі 30000 дол. США також поніс матеріальні втрати від цієї цивільно правової операції, та у повній мірі має право на відновлення свого порушеного права у контексті з положеннями ст.ст. 1, 15 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Цивільного кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного, а також з огляду на відсутність належних доказів, які б обєктивно підтверджували неможливість виконання судового рішення, (хвороба боржника або членів її сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), суд не знаходить правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 209-210, 373 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Кость