Справа № 755/3064/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марцинкевича В. А.,

за участі секретаря - Іова О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича про відмову у відкритті виконавчого провадження, заінтересована особа: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Фрунзе,

у с т а н о в и в :

15.02.2015 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича про відмову у відкритті виконавчого провадження, в якій просить суд: визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича щодо винесення постанови про відмову у вікритті виконавчого провадження №49995110 від 02.02.2016 року неправомірними; скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича щодо винесення постанови про відмову вікритті виконавчого провадження №49995110 від 02.02.2016 року; зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Постійно діючий Третейський суд при Асоціації Українських банків від 31 липня 2015 року по виконавчому листу №755/18219/15-ц.

Вимоги скарги мотивовано тим, що 31 липня 2015 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в особі третейського судді Мамченко Ю.В. виніс рішення по справі №1239/15, яким задовольнив позов ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до СТОВ ім.. Фрунзе, ОСОБА_3 та ПП «Фаворіт» про солідарне стягнення боргу за Кредитним договором №1/1383695 від 14 травня 2013 р. в сумі 3028690,73 грн. та третейський збір в сумі 25500,00 грн. 12 жовтня 2015 року Дніпровський районний суд м. Києва задовольнив заяву заявника про видачу виконавчих листів для примусового виконання рішення Третейського суду. 20 листопада 2015 року заявникові видано виконавчий лист за №755/18219/15-ц, відносно боржника - СТОВ ім.. Фрунзе про солідарне стягнення боргу за Кредитним договором в сумі в сумі 3028690,73 грн. та третейський збір в сумі 25500,00 грн. і 420,00 грн. - витрат на опублікування оголошення у пресі. 03 серпня 2015 року представникові заявника надійшла відповідь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №2-15-59 щодо місця знаходження виконавчих служб Донецького, Макіївського та Горлівського міських управлінь юстиції, а саме бул. Машинобудівників, 32, м. Краматорськ, Донецької області. Враховуючи викладене, 25 січня 2016 року на адресу відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Донецькій області банк відправив заяву про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно Боржника в межах суми боргу. До заяви додано оригінал виконавчого листа, зі строком пред'явлення його до примусового виконання - 1 рік та засвідчена копія довіреності представника ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. А статтею 11 даного Закону України передбачено, що до обов'язку державного виконавця належить вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Скаржник зазначає, що всупереч зазначених вимог чинного законодавства 02 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюком М. Ю. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, з посиланням на те, що провадження виконавчих дій на території проведення антитерористичної операції є неможливим. Скаржник вважає, що таким чином, державним виконавцем не вжито передбачених чинним законодавством заходів щодо виявлення майна боржника та накладення на нього арешту, з метою подальшого звернення на нього стягнення і зазначене може завдати майнової шкоди Стягувачеві та в подальшому зробити неможливим фактичне виконання рішення суду.

До початку судового розгляду представник скаржника звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Повідомлення ВДВС про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштові відправлення на територію Донецької області не приймаються та повертаються у зворотному напрямку.

Представник заінтересованої особи СТОВ ім. Фрунзе в судове засідання не з'явився. Повідомлення заінтересованої особи про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштові відправлення на територію Донецької області не приймаються та повертаються у зворотному напрямку.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні по справі докази, приходить до висновку про те, що вимоги скарги підлягають до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 20.11.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист (справа №755/18219/15-ц).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Балдитнюком М. Ю. 02.02.2016 року (ВП №49995110) відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №12.10.2015 року №755/18219/15-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва на підставі положень п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» із посиланням на те, що проведення виконавчих дій неможливо на території проведення активної фази антитерористичної операції.

Вирішуючи скаргу по суті суд виходить з наступного.

Стаття 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначає, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» зазначено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є, в тому числі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції. Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження визначені в ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». Оскаржувана постанова державного виконавця винесена на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», в якому визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

При вирішенні питання про те, чи є обставини, на які посилається державний виконавець в своїй постанові такими, що виключають здійснення виконавчого провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До даного переліку входить. Донецька обл.., Старобешівський р-н.

Згідно виконавчого документа, боржник СТОВ ім.. Фрунзе знаходиться за адресою: Донецька обл.., Старобешівський р-н, с. Олександрівка, вул.. Миру, буд. 30в, тобто на території, де проводиться антитерористична операція.

Однак, на думку суду, така відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження, є порушенням прав заявника (стягувача у виконавчому провадженні).

При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства. Згідно зазначеної норми Закону, одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду ( п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено поняття «обов'язковість судових рішень»: Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окрім того, вирішуючи справу «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини в п. 43 дійшов наступного висновку: «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

При розгляді скарги з достовірністю було встановлено, що відповідно до виконавчого листа, боржник знаходиться у Донецькій обл.., Старобешівського р-ну, с. Олександрівка, тобто на території, де проводиться АТО.

Однак, суд не може погодитися зі ствердженням державного виконавця про те, що відкриття виконавчого провадження неможливе, внаслідок неможливості проведення виконавчих дій на території АТО.

На думку суду, дана обставина може утруднити виконання рішення суду, але не унеможливлює його виконання.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд доходить до висновку, що застосування державним виконавцем п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», в якому визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, є невірним.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Отже, суд вважає, що державним виконавцем не були використані в повній мірі права, надані Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до незаконності винесеної Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

При вирішенні питання про задоволення вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» щодо зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження по виконавчому листу, суд виходить з наступного.

Вимога заявника зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Постійно діючий Третейський суд при Асоціації Українських банків від 31 липня 2015 року по виконавчому листу №755/18219/15-ц не може бути задоволена, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», саме державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, - суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 13, 55, 124, 129 Конституції України, Законами України «Про судоустрій та статус суддів», «;Про виконавче провадження», «;Про державну виконавчу службу», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 383-387, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича про відмову у відкритті виконавчого провадження, заінтересована особа: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю ім. Фрунзе -задовольнити частково.

Постанову визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича щодо винесення постанови про відмову у вікритті виконавчого провадження №49995110 від 02.02.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Донецькій області Балдинюка Максима Юрійовича щодо винесення постанови про відмову вікритті виконавчого провадження №49995110 від 02.02.2016 року.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя -