УхвалА

іменем україни

31 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛуспеникаД.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку і земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 1996 вона з відповідачем проживали однією сім'єю, шлюб не реєстрували. Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей. У 2006 році вони отримали на ім'я відповідача земельну ділянку, на якій за спільні кошти та спільними зусиллями побудували будинок АДРЕСА_1, де й проживали та вели господарство на протязі 19 років. У 2015 році відносини з відповідачем погіршилися і вони їх не підтримують, на даний час у неї з дітьми не існує іншого житла і в разі подальшого погіршення відносин, вона з дітьми може опинитися на вулиці.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила встановити факт проживання однією сім'єюта ведення спільного домашнього господарства нею та ОСОБА_5 у період з 1996 року по 2015 рік включно. Визнати право спільної сумісної власності її та ОСОБА_5 на спірний житловий будинок та земельну ділянку, визнати за нею право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку та земельної ділянки.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єюта ведення спільного домашнього господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період з 1996 року по 2015 рік включно.

Визнано право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку б/н по АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 4 січня 2006 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4. право власності на Ѕ частину земельної ділянки б/н по АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 4 січня 2006 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішенняапеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що спірний житловий будинок, право власності на який визнано за ОСОБА_4, є предметом іпотеки, переданий публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» ОСОБА_5 відповідачем у справі, 15 та 28 лютого 2008 року на підставі відповідних договорів, а тому рішення суду безпосередньо стосується прав та обов'язків іпотекодержателя, не залученого позивачем у встановленому порядку (зі згоди позивача).

Згідно процесуальних повноважень (ст. 307 ЦПК України) апеляційний суд позбавлений можливості залучати до участі у справі особу, щодо права та обов'язків якої суд ухвалив рішення, і позбавлений можливості направити справу на новий судовий розгляд.

Оскільки апеляційний суд не порушив норми права, колегія суддів вважає за необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Зазначене не позбавляє позивача на пред'явлення позову на зазначених підставах із залученням до участі у справі іпотекодержателя.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопти

С.П.Штелик