Справа № 2-3494/16 760/6094/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за виконання СМАРТ-задач у розмірі 24 000 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення, оскільки від того наскільки правильно обрано спосіб судового захисту, залежить значною мірою і правильне вирішення спору та своєчасний і швидкий розгляд справи.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, з яких правових підстав відповідач повинен виплатити йому 24 000 грн., тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 24 000 грн., посилаючись на те, що, працюючи в компанії ТОВ «РЗА СИСТЕМЗ», займався розробленням програм та згідно з даними довідки, виданої за підписом Генерального директора Приходько В.С., фінансового директора Бабенко Ю.А. та начальника відділу Мілюшина Н.Н., позивачу підлягає виплаті сума коштів у розмірі 24 000 грн.

Проте, з наданої копії зазначеної довідки вбачається, що в ній не зазначено ані дати її видачі, ані період за який підлягають виплаті кошти, довідка не містить печатки підприємства, що піддає сумніву її дійсність. Крім того, у вказаній довідці вказано, що з квітні 2013 троку позивачу встановлений оклад в розмірі 8000 грн., але при виконання СМАРТ - задач, у відповідності з ключовими показниками результативності, середньомісячний дохід позивача може становити до 10000 гривень, в тому числі змінна складова 2000 грн., виплата в кінці року 24 000 грн. Тобто, а не вказано що підлягає виплаті 24 000 грн., як вважає позивач.

Разом з тим, в змісті позовної заяви не викладені обставини, в чому саме полягає порушення прав позивача відповідачем і всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений такий спосіб захисту прав позивача.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право кожної вимоги та правові підстави звернення до суду відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені, ким саме та якими діями, яким чином передбачений шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які його права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, шляхи їх поновлення, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Крім того, позов не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки належних доказів сплати позивачем судового збору за пред'явлені позовні вимоги до суду не надано, а посилання на п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» є хибним, т. я. даною нормою чітко передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі лише за подання позовів про стягнення заробітної плати, в той час як позивач звертається до суду з вимогою до відповідача про стягнення заборгованості по виплаті додаткового чистого прибутку, тобто з вимогою майнового характеру, за яку сплачується судовий збір у розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір».

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір», та надати суду докази, що підтверджують його сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РЗА СИСТЕМЗ» про стягнення заборгованості залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової редакції позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: