Справа № 755/2627/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лаврик Інни Володимирівни,

встановив:

Скаржник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що з повідомлення від 25.01.2016 року йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 46852395 про солідарне стягнення на користь ВАТ «Ерсте Банк» боргу з нього, ПП «Інтерком» та ОСОБА_3 в сумі 831 994,34 доларів США, 967 475,41 грн. пені та 25 500,00 грн. судових витрат. Виконавчий лист № 6-962/2009 від 15.01.2010 року, виданий Дніпровським районним судом м. Києва. Вважає, що виконавче провадження відкрито незаконно та підлягає скасування з тих підстав, що в процесі виконавчих дій 2010-2012 роках стягувач з власної згоди отримав у власність в рахунок боргу іпотечне майно - нежитлові приміщення, площею 1124,9 м2, в АДРЕСА_1, заставна вартість якого складала 1,2 млн. доларів США. Але, державний виконавець в порушення законодавства відкрив провадження з вимогою до нього в семиденний строк повторно погасити неіснуючу суму боргу. Крім того, відкриття виконавчого провадження порушує ст. 22 Закону кураїни «Про виконавче провадження». У зв'язку з чим просив суд визнати дії виконавця незаконним та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання скаржник не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, надіслав на адресу суду письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 6-962/09, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 04.09.2009 року Третейський суд постановив рішення про солідарне стягнення з ПП «Інтерком», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ерсте Банк» боргу в розмірі 831 994,34 доларів США (еквівалент 6 646 802,78 грн.), пені в сумі 967 475,41 грн. та третейського збору в розмірі 25 500,00 грн.

23.12.2009 року Дніпровський районний суду м. Києва виніс ухвалу щодо видачі виконавчих листів на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 04.09.2009 року по справі за позовом ВАТ «Ерсте Банк» до ПП «Інтерком», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення боргу. Виконавчі листи отримані представником банку 15.01.2010 року.

В серпні 2014 року до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчих проваджень звернувся представник ПАТ «Фідобанк», в якій просив замінити стягувача по виконавчим провадженням відносно ПП «Інтерком», ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з «Ерсте Банк» на ПАТ «Фідобанк» у зв'язку зі зміною найменування товариства. Ухвалою від 03.10.2014 року суд заяву задовольнив, та замінив стягувача на ПАТ «Фідобанк». Ухвала не оскаржувалася.

В вересні 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва представник ПАТ «Фідобанк» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони виконавчих проваджень по виконавчим провадженням відносно ПП «Інтерком», ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з ПАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінанс Траст Груп» у зв'язку з відступленням права вимоги на підставі договорів укладених 31.10.2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», та укладених 22.07.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» і ТОВ «Фінанс Траст Груп». Ухвалою від 02.12.2015 року суд відмовив в задоволенні заяви. Ухвала не оскаржувалася.

Встановлено, що виконавчий лист № 6-962/2009 відносно ОСОБА_1 видано 15.01.2010 року. Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення третейського суду постановлена 23.12.2009 року, набрала законної сили 28.12.2009 року. На момент видачі виконавчого листа строк їх пред'явлення становив три роки. Тобто, строк пред'явлення виконавчого листа був до 29.12.2012 року.

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження виконавчий лист відносно ОСОБА_1 був пред'явлений ВАТ «Ерсте Банк» 28.05.2013 року. Провадження відкрито 31.05.2013 року. На момент пред'явлення виконавчого документу залишок боргу становив 4 552 548,19 грн.

24.07.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою зазначено - відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Строк повторного пред'явлення виконавчого документу - 24.07.2015 року.

20.01.2016 року державним виконавцем, як вказано в запереченнях суб'єкта оскарження, у відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-962/2009, виданого 15.01.2010 року. До заперечень додано копію виконавчого листа, копії постанов про відкриття виконавчого провадження та виправлення описки.

З копії виконавчого провадження встановлено наступне. Виконавчий лист видано 15.01.2010 року (більше шести років назад), строк пред'явлення до виконання три роки - до 29.12.2012 року. 19.01.2010 року у відкритті виконавчого провадження було відмовлено згідно п. 6 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». 27.02.2013 року виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». 24.07.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ України. 05.11.2015 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

20.01.2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження, копію якої скаржник отримав 26.01.2016 року. Стягувачем вказано ПАТ «Фідобанк». Подано лист 18.01.2016 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Враховуючи документи, які надані як скаржником так і суб'єктом оскарження, та враховуючи в сумарному строки (пред'явлення виконавчого документу до виконання перериває його строк пред'явлення і він поновлюється, але не починається спочатку), суд дійшов висновку, що строк пред'явлення виконавчого документу сплинув.

Крім того, судом враховується і те, що стягувачем вказано ПАТ «Фідобанк», тоді як 31.10.2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» укладено Договір про відступлення права вимоги № 5, а 22.07.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» і ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено Договір про відступлення права вимоги № 22/07/2015/02, за якими право вимоги було передано наступному кредитору - ТОВ «Фінанс Траст Груп». Дані документи подавалися представником ПАТ «Фідобанк» задля заміни сторони виконавчого провадження - стягувача.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оскільки, з постановою про відкриття виконавчого провадження скаржник був ознайомлений лише 26.01.2016 року (скарга направлена до суду 05.02.2016 року), строк, передбачений законодавством на оскарження не пропущено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 11, 22, 23, 24, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лаврик Інни Володимирівни - задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лаврик Інни Володимирівни при винесенні постанови відкриття виконавчого провадження № 49852395 від 20.01.2016 року.

Скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 49852395 від 20.01.2016 року у відношенні боржника ОСОБА_1 та зобов'язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Лаврик Інну Володимирівну прийняти відповідне рішення згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: