Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Карпенко С.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - служба у справах дітей Сумської міської ради, про поділ майна подружжя та вселення до житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2001 року до 23 лютого 2010 року, а після розірвання шлюбу до 11 листопада 2011 року продовжували проживати однією сім'єю. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу ними було придбано дві земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 1 000,00 кв. м кожна, розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 05 та 06 квітня 2005 року. У цьому ж році, на земельній ділянці, розташованій по АДРЕСА_1, був самочинно збудований житловий будинок з прибудовами, який не введений в експлуатацію, в якому вони з січня 2006 року стали проживати сім'єю, однак з листопада 2012 року відповідач перешкоджає їй з дочкою проживати у вказаному будинку, змінив замки на вхідних дверях, тому вона просила поділити вказане майно між ними згідно варіанту, який буде запропоновано судовим експертом та вселити її з дочкою до житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

Крім того, за період шлюбу і після його розірвання, коли вона з відповідачем продовжували проживати однією сім'єю ними було придбано майно: газова варочна панель «Самсунг»; духова електрична шафа «Зануссі»; телевізор «Меридіан»; домашній кінотеатр «Меридіан»; пральна машина «Іберія»; витяжка «Венто Люкс»; матрац для ліжка; ліжко дитяче; письмовий стіл; меблева стінка; кухонний гарнітур, дві шафи-купе, яке також просить поділити між ними.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2015 року позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_6 та неповнолітню дочку, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Проведено поділ майна між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, виділивши ОСОБА_6 в жилому будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1: приміщення № 6, площею 6,7 кв. м; приміщення № 7, площею 8,7 кв. м; приміщення № 10, площею 12,5 кв. м; приміщення № 11, площею 8,4 кв. м; приміщення № 12, площею 7,8 кв. м; приміщення № 13, площею 6,2 кв. м, а всього по житловому будинку 50,3 кв. м; тамбур І, площею 2,7 кв. м; в підвалі «ап/д»: приміщення № 1, площею 8,4 кв. м; приміщення № 2, площею11,0 кв. м; приміщення № 4, площею 25,3 кв. м, а всього по підвалу 44,7 кв. м; із господарських будівель та споруд: сарай літ. «Б»; 1/2 частину погребу літ. «п/г»; 1/2 частину хвіртки № 1; 1/2 частину воріт № 2; 1/2 частину огорожі № 3; 1/2 частину огорожі № 4, що складає 51/100 частин, а дійсна вартість цієї частини складає 503 441,5 грн, що більше суми, яка припадає на 1/2 частину, на 7 600,00 грн, визнавши за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_7 в жилому будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1: приміщення № 5, площею10,5 кв. м; приміщення № 8, площею 11,9 кв. м; приміщення № 9, площею24,7 кв. м, а всього по житловому будинку 47,1 кв. м; в підвалі «ап/д»: приміщення № 1, площею 4,0 кв. м; приміщення № 2, площею 1,4 кв. м; приміщення № 3, площею 10,6 кв. м; приміщення №4, площею24,4 кв. м, а всього по підвалу 40,4 кв.м; із господарських будівель та споруд: гараж літ. «Д»; 1/2 частину погребу літ. «п/г»; 1/2 частину хвіртки № 1; 1/2 частину воріт № 2; 1/2 частину огорожі № 3; 1/2 частину огорожі № 4, що складає 49/100 частин, а дійсна вартість цієї частини складає 488 241,5 грн, що менше суми, яка припадає на 1/2 частину, на 7 600 грн.

Зобов'язано ОСОБА_6 до ОСОБА_7 розробити робочий проект, в якому передбачити проведення наступних переобладнань: в житловому будинку: демонтувати перегородки між приміщеннями «10» та «11», «10» та «7», «11» та «7»; закласти дверні прорізи між приміщеннями «9» та «7», «8» та «7», «5» та «6»; влаштувати дверні прорізи між приміщеннями «5» та «8» з підсиленням конструкції стіни для входу в приміщення з веранди «5»; влаштувати сходи при вході в приміщення «І» (веранду); влаштувати дверний проріз між приміщеннями «9» та «8» з підсиленням конструкції стіни; в частині приміщення «9» обладнати кухню, мін. площею 7,0 кв. м і шириною 1,8 м, та коридор, шириною 1,1 кв. м; в приміщенні «8» обладнати суміщений санвузол, мін. площею 3,8 кв. м; обладнати кожну з квартир самостійними системами опалення та інженерними комунікаціями; на підвальному поверсі «п/д»: влаштувати перегородку в приміщенні «1» на відстані 1,62 м; закласти дверні прорізи між приміщеннями «2» та «3»; в приміщенні «2» влаштувати коридор, розміром 1,2 м на 1,2 м; влаштувати дверний проріз з приміщення «3» для входу в приміщення влаштованого коридору; в приміщенні «4» влаштувати перегородку на відстані 4,36 м; влаштувати дверні прорізи між приміщеннями «1» та «2», «3» та «4» з підсиленням конструкції стіни; в погребі «п/г»: закласти дверний проріз між двома приміщеннями; в сараї «Б»: влаштувати вхід до приміщення погребу.

Погріб «п/г», хвіртку № 1, ворота № 2, огорожу № 3, огорожу № 4 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1150 кв. м, в т. ч.: під будівлями - 203 кв. м; під подвір'ям - 398 кв. м; під садом - 549 кв. м, залишено в загальному користуванні.

Виділено ОСОБА_10 земельну ділянку, площею 500 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2, що складає 1/2 частину земельної ділянки (показано жовтим кольором в додатку № 2 висновку № 20 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2014 року), визнавши за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2.

Виділено ОСОБА_7 земельну ділянку, площею 500 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2, що складає 1/2 частину земельної ділянки (показано синім кольором в додатку № 2 висновку № 20 комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2014 року).

Межа, яка відокремлює земельні ділянки співвласників показана червоним кольором і проходить по точкам А, Б.

В користування ОСОБА_6 виділено: газову варочну панель «Samsung», вартістю 1 530 грн; духову електричну шафу «Samsung», вартістю 2 765 грн; холодильник «Zanussi», вартістю 1 300 грн, а всього на загальну суму 5 595 грн.

В користування ОСОБА_7 виділено: телевізор «Meridian», вартістю 900 грн; домашній кінотеатр «Meridian», вартістю 815 грн; пральну машину «Iberia», вартістю 600 грн; витяжку «Vento lux», вартістю 1 817 грн; матрац для ліжка «Come-for», вартістю 2 039 грн, а всього на загальну суму 6 171 грн.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 червня 2015 року в частині вселення ОСОБА_6 та її неповнолітньої дочки ОСОБА_8 до житлового буднику, проведення розподілу житлового буднику та щодо покладення зобов'язання на сторони розробити робочий проект з питань проведення переобладнання в житловому будинку, залишення частини об'єктів господарських споруд житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою скасовано, а в частині розподілу рухомого майна змінено.

Поділено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності з виділенням в натурі:

ОСОБА_6 - холодильник «Zanussi», вартістю 1 300 грн, газову варочну панель «Samsung», вартістю 1 530 грн; духову електричну шафу «Samsung», вартістю 2 765 грн пральну машину «Iberia», вартістю 600 грн, а всього на суму 6 195 грн.

ОСОБА_7 - телевізор «Meridian», вартістю 900 грн, домашній кінотеатр «Meridian», вартістю 815 грн, матрац для ліжка «Come-for», вартістю 2 039 грн, витяжку «Vento lux», вартістю 1 817 грн, а всього на суму 5 571 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошову компенсація різниці вартості майна в розмірі 312 грн.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки площею 1 000 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішення в частині поділу земельної ділянки АДРЕСА_2 залишено без змін.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа: служба у справах дітей Сумської міської ради, про поділ житлового будинку та вселення у приміщення цього будинку відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалене судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що за час спільного проживання сторін, сторонами було придбано дві земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1. На земельній ділянці АДРЕСА_1 був збудований житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, придбано майно: газова варильна панель «Самсунг», вартістю 1 530,00 грн, духова електрична шафа «Самсунг» вартістю 2 765грн, холодильник «Зануссі», вартістю 1 300,00 грн, телевізор «Мередіан» вартістю 900,00 грн, домашній кінотеатр «Меридіан» вартістю 815,00 грн, пральна машина «Ібері» варітсю 600,00 грн, витяжка «Вента Люкс» вартістю 1 817,00 грн, матрац та ліжко вартістю 2 039,00 грн, а тому вказане майно є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними. При цьому, житловий будинок та земельна ділянка АДРЕСА_2 були поділені в натурі за варіантами запропонованими судовою будівельно-технічною експертизою, а земельна ділянка АДРЕСА_1 залишена в загальному користуванні.

Також, задовольняючи позовні вимоги про вселення, суд першої інстанції виходив із того, що спірний житловий будинок є спільною власністю подружжя і сторони під час шлюбу проживали у спірному будинку, а внаслідок неправомірної поведінки відповідача позивач разом із дочкою змушені були покинути спірний будинок, тому вони підлягають вселенню до нього.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо поділу між сторонами в натурі земельної ділянки АДРЕСА_2.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині залишення земельної ділянки АДРЕСА_1 у загальному користуванні сторін, та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що враховуючи висновки судової будівельно-технічної експертизи щодо неможливості виділення належної позивачу частки земельної ділянки АДРЕСА_1 в натурі через будівництво на ній житлового будинку та господарських споруд і будівель, за позивачкою необхідно визнати право власності на Ѕ ідеальну частку цієї земельної ділянки на підставі ч. 1 ст.70 СК України.

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання житлового будинку та господарських будівель і споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності та його поділ, покладення на сторін зобов'язання про виготовлення робочого проекту, залишення окремих господарських споруд у загальному користуванні, вселення позивачки з дочкою у приміщення цього будинку, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що: спірний житловий будинок не є об'єктом спільної сумісної власності сторін, оскільки на час ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні докази про здійснення його будівництва з дотриманням порядку отримання дозвільних документів на проведення будівельних робіт, а позовних вимог про визнання права власності на самочинно збудований будинок не заявлялось; щодо покладення на сторони зобов'язання виготовити робочий проект, в якому передбачити проведення визначених судом переобладнань в спірному житловому будинку та підвальному приміщенні, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вказані вимоги не були предметом позову, оскільки позивачем не заявлялись; відмовляючи в задоволенні позовних вимог про вселення, апеляційний суд виходив із того, що спірний житловий будинок не зданий в експлуатацію і не має статусу житлового приміщення, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують його придатність до експлуатації за цільовим призначенням житлового будинку для постійного проживання.

Також змінюючи рішення суду першої інстанції в частині поділу рухомого майна, суд апеляційної інстанції виходив із того, що місцевий суд здійснив поділ рухомого майна без дотримання рівнозначності розміру частки кожного, питання про грошову компенсацію майна не вирішувалось, рішення суду не містить обґрунтування відступу від засад рівності їх часток у спільному майні.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають вимогам матеріального і процесуального закону та зроблені при повному з'ясуванні всіх обставин справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 21 вересня 2001 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 січня 2010 року.

Проте сторони продовжували проживати у фактичних шлюбних відносинах до 2012 року, що підтверджується обставинами встановленими рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення коштів.

За час спільного проживання сторін, ними було придбано на підставі договорів купівлі-продажу від 05 та 06 квітня 2005 року дві земельні ділянки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

18 листопада 2011 року ОСОБА_7 було видано державний акт про право власності на земельні ділянку по АДРЕСА_1, а 05 жовтня 2012 року - державний акт про право власності на земельні ділянку по АДРЕСА_2.

На земельній ділянці АДРЕСА_1, на момент її придбання, попереднім її власником, було розпочато будівництво житлового будинку, але після придбання земельної ділянки сторони своїх прав забудовника, в установленому законом порядку не оформили, та продовжили будівництво будинку.

За даними реєстраційної справи КП Сумського БТІ та технічного паспорту від 11 жовтня 2010 року, житловий будинок побудований на земельній ділянці АДРЕСА_1 має 100 % готовності.

Також факт готовності спірного будинку підтверджується проведеною у справі судовою будівельно-технічною експертизою від 29 травня 2014 року.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується доказами, наданими позивачкою, а також судовою товарознавчою експертизою від 06 березня 2014 року, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах, сторони придбали: холодильник «Zanussi», вартістю 1 300 грн, газову варочну панель «Samsung», вартістю 1 530 грн; духову електричну шафу «Samsung», вартістю 2 765 грн; пральну машину «Iberia», вартістю 600 грн; телевізор «Meridian», вартістю 900 грн; домашній кінотеатр «Meridian», вартістю 815 грн; матрац для ліжка «Come-for», вартістю 2 039 грн; витяжку «Vento lux», вартістю 1 817 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Крім того, за правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України), і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

З урахуванням вказаних вимог закону, суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що відповідно до вимог ст. ст. 60, 68,69, 74 СК України та ст. 372 ЦК України, земельні ділянки та побутові речі були придбані в період шлюбу та у період спільного проживання сторін однією сім'єю, а тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції щодо поділу в натурі земельної ділянки АДРЕСА_2 відповідно до комплексної будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2014 року.

Колегія суддів також погоджується з висновком апеляційної інстанції щодо скасування рішення місцевого суду про залишення в загальному користуванні земельної ділянки АДРЕСА_1 та ухвалення в цій частині нового рішення, оскільки враховуючи висновки судової будівельно-технічної експертизи щодо неможливості виділення належної позивачці частки вказаної земельної ділянки в натурі через будівництво на ній житлового будинку та господарських споруд і будівель, апеляційний суд обґрунтовано, на підставі ч. 1 ст. 70 СК України визнав за позивачкою право власності на Ѕ ідеальну частку цієї земельної ділянки.

Крім того, апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, в частині позовних вимог про поділ рухомого майна, обґрунтовано виходив із того, що з урахуванням ст. 70 СК України, відсутні підстави для відступу від рівності часток, у зв'язку з чим правильно провів поділ спірного майна, з урахуванням його вартості, визначеної судовою товарознавчою експертизою від 06 березня 2014 року. При цьому різниця вартості майна була стягнута з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7

Що стосується позовних вимог про поділ житлового будинку, колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований самочинно та на час розгляду справи не введений в експлуатацію.

Згідно висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2014 року поділ житлового будинку між сторонами в натурі можливий лише з проведенням відповідних переобладнань.

Відповідно до ст. 152 ЖК Української РСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

З урахуванням вказаних обставин та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині поділу спірного житлового будинку, оскільки спірний житловий будинок збудований самочинно; без його переобладнання поділити в натурі між сторонами неможливо; суд може зобов'язати здійснити переобладнання лише за наявності відповідного дозволу органу місцевого самоврядування, який може бути виданий лише власнику, якому належить на праві власності житловий будинок, а в даному випадку, спірний житловий будинок на час розгляду справи не введений в експлуатацію.

Також колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про вселення, оскільки спірний житловий будинок не зданий в експлуатацію і не має статусу житлового приміщення, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують його придатність до експлуатації за цільовим призначенням житлового будинку для постійного проживання.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Установивши, що оскаржувані рішення відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України, та керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л.Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук