Справа № 541/3128/15-ц
Номер провадження 2/541/163/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 квітня 2016 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого - судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Олешко Н.А.,

з участю прокурора Степанько Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді цивільну справу за позовом Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року Миргородська районна державна адміністрація Полтавської області, як орган опіки та піклування звернулася в суд з цим позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення ними прав власних малолітніх дітей, а саме дочки ОСОБА_1, 2013 року народження та сина ОСОБА_2, 2015 року народження, через неналежне виконання своїх батьківських обов'язків.

В судовому засіданні представник позивача Чорноморець Л.М., яка діє на підставі відповідної довіреності / а.с. 41 /, заявлений позов підтримала, просила задовольнити його, позбавивши батьківських прав обох відповідачів відносно їх малолітніх сина і дочки. По суті позову цей представник пояснила, що відповідачі по справі ухиляються від належного утримання власних малолітніх дітей, суспільно - корисною працею не зайняті, домашнє господарство не ведуть. Духовним та фізичним розвитком дітей не займаються, належних умов для проживання дітей вдома не створили. В будинку панує антисанітарія і холодно. Діти одягнені не по сезону, харчуються аби як, що фактично загрожує їхньому здоров'ю.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8, що здійснює представництво на основі довіреності / а.с. 63 /, заявлений позов фактично не визнали, просили відмовити у його задоволенні, пославшись у своїх поясненнях на те, що відповідачі створили доступні умови для проживання своїх дітей, хоч не мають постійного місця роботи та заробітку. Не заперечували того факту, що діти харчуються картоплею. На даний час в будинку прибрано і тепло, а відповідач працює без реєстрації трудового договору.

Прокурор Степанько Р.О. орієнтувала суд на необхідність задоволення заявленого позову та позбавлення батьківських прав обох відповідачів через порушення ними прав своїх малолітніх дітей.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів і представника одного з них, показання свідка зі сторони позивача, висновок прокурора, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних обгрунтувань.

Судом встановлено, що відповідачі по справі є матір'ю та батьком малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 / а.с. 3, 4 /.

Допитана, як свідок ОСОБА_9, суду пояснила, що певний час працює на відповідній посаді у Районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Миргородської районної державної адміністрації і здійснювала патронатний супровід сім'ї ОСОБА_3 з 2013 року, в період вагітності відповідача ОСОБА_3 та народження нею першої дитини. Такий супровід був пов'язаний з хворобою відповідачки та безробіттям відповідача, низького матеріального забезпечення сім'ї, відсутності досвіду ведення домашнього господарства, низького виховного потенціалу батьків та відсутності навичок по догляду за дітьми. В ході здійснення відповідного контролю за умовами проживання дітей у цій сім'ї відповідачам надавалися певні поради щодо раціонального планування сімейного бюджету, пошуку зайнятості, ведення домашнього господарства, стимулювання до покращення житлово - побутових умов та дотримання санітарно - гігієнічних норм у житлі, належного догляду за дітьми, створення для них умов з метою їх всебічного розвитку і виховання. Проте така робота позитивних результатів не мала. В ході інспектування цієї родини виявлено незадовільні умови для проживання дітей через бруд в помешканні. Дитячий одяг брудний і розкиданий на підлозі, діти не доглянуті, брудні, городи не саджені, господарство не велося. В грудні 2015 року у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю малолітніх дітей в цій сім'ї, дітей було відібрано у визначеному законом порядку.

Такі показання свідка узгоджуються зі змістом актів обстеження матеріально - побутових умов сім'ї відповідачів від 19 травня, 03 червня, 24 і 26 листопада та 10 грудня 2015 року, за змістом яких в помешканні відповідачів ОСОБА_3, розташованому по АДРЕСА_1, відповідними комісіями протягом зазначеного періоду часу виявлялися перманентні антисанітарія, холод, відсутність їжі, відсутність власного ліжка у старшої дитини та постільної білизни. За змістом цих документів підлога в кімнатах будинку брудна, доріжки втоптані в бруд і їх неможливо відділити від підлоги, меблі вкриті товстим шаром пилу, повсюди розкидані брудні речі, у тому числі і дитячі. Умови для проживання та виховання дітей відсутні, з огляду на що констатувалася необхідність відібрання дітей у батьків / а.с. 7 - 11 /.

Згідно рішення виконавчого комітету Великосорочинської сільської ради Миргородського району від 10 грудня 2015 року через наявність очевидної загрози життю та здоров'ю малолітніх дітей постановлено негайно відібрати цих дітей у ОСОБА_4 та ОСОБА_3, влаштувавши їх разом з матір'ю на обстеження до дитячого відділення Миргородської ЦРЛ / а.с. 17/.

Відповідно до характеристик обох відповідачів з місця їх проживання, як ОСОБА_3, так ОСОБА_4 батьківські обов'язки по вихованню своїх дітей та їх матеріальному утриманню не виконують, байдуже ставляться до здоров'я, фізичного, духовного і морального розвитку цих дітей. В їх сім'ї не налагоджено побуту, а негативні санітарно - гігієнічні умови загрожують здоров'ю та життю дітей. Обидва відповідачі схильні до вживання спиртних напоїв / а.с. 19, 20 /.

Згідно висновку органу опіки та піклування, за підписом голови Миргородської районної державної адміністрації, піднято клопотання про позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 через їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню власних малолітніх дітей / а.с. 18 /.

За повідомленням головного лікаря Шишацької ЦРЛ Полтавської області ОСОБА_3 страждає на помірну розумову відсталість та є інвалідом II групи дитинства по психічному захворюванню. З цього приводу вона перебуває на диспансерному обліку у лікаря - психіатра цієї районної лікарні / а.с. 59, 60 /.

Статтею 150 Сімейного кодексу України імперативно визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім та родини, свого народу. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зважаючи на конкретні обставини справи, встановлені судом при розгляді цього позову, слід прийти до переконання про те, що обоє відповідачів ухиляються від належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню власних дітей і їх поведінка при цьому є винною. Жодних належних і допустимих доказів, які спростовують вказаний висновок, в супереч вимогам ст. 10, ст. 27 ч. 2, ст. 60 ЦПК України, стороною відповідачів суду не надано.

Як вбачається із доказів, досліджених в судових засіданнях, малолітні діти відповідачів з урахуванням їхнього віку не можуть висловити свою думку по суті заявленого позову, а тому суд позбавлений можливості забезпечити їх право бути вислуханими судом.

При таких обставинах доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно його дітей та в інтересах цих дітей підтверджується сукупністю доказів, перевірених і проаналізованих судом при розгляді даної справи.

Що стосується позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3, суд приймає до уваги її особу і зокрема факт її перебування на диспансерному обліку у лікаря - психіатра медичного закладу за місцем її реєстрації з приводу певної вади. Між тим ця вада не спростовує доведеність винної поведінки цього відповідача в ухиленні від виконання свої батьківських обов'язків у відношенні до малолітніх дочки та сина.

При цьому суд приймає до уваги положення п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» за яким суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси).

За змістом ст. 170 ч. 1 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

З огляду на викладені обставини і підтверджені факти суд вважає, що залишення дітей з відповідачем ОСОБА_3 є небезпечним для їх життя і здоров'я. Тому, виходячи із принципу найвищих інтересів дітей, суд приходить до переконання про необхідність відібрання дітей у цього відповідача та їх передачу органові опіки та піклування.

Таким чином, заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 62, 64, 208, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 165, 170 Сімейного кодексу України, пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», суд ,-

в и р і ш и в:

Позов Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав по відношенню до його малолітніх дочки ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області (актовий запис про народження дитини № 21 від 02 серпня 2013 року, місце реєстрації народження - Виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області) та сина ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області (актовий запис про народження дитини № 4 від 17 лютого 2015 року, місце реєстрації народження - Виконавчий комітет Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області).

У задоволенні позову Миргородської районної державної адміністрації Полтавської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав у відношенні дочки ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, та сина ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей: дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 і сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, і покласти на Миргородську районну державну адміністрацію, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням нею своїх обов'язків.

Відібрати у ОСОБА_3 дітей: дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 і сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, і передати їх на виховання Миргородській районній державній адміністрації, як органу опіки та піклування.

Стягнути з ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до спеціального фонду державного бюджету в рахунок відшкодування судового збору по 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 60 копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду Чернюк В.Д.