Справа № 452/565/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"25" березня 2016 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі: головуючого- судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області та підприємства теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» про звільнення майна з-під арешту

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 26 лютого 2016 року предявила позов до відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області (далі ВДВС Самбірського МРУЮ) про звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_1 та іншого майна, що належить їй, позивачу, зареєстрованого 24 листопада 2006 року реєстратором - Самбірською державною нотаріальною конторою на підставі постанови номер АА 232629 ВДВС Самбірського МРУЮ від 01.12.2002 року, реєстраційні номери обтяження № 4108215 та № 4108245.

У обґрунтування заяви посилалася на те, що вона, позивач, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є співвласниками в рівних частках вказаної квартири і їй лише тепер стало відомо про накладення вказаного арешту на все її майно, однак, вона, позивач, як на час винесення постанови ВДВС Самбірського МРУЮ, так і на даний час, є лише власником ? частини цієї квартири, а тому накладення арешту на житлову квартиру є неправомірним.

Також, із відповіді ВДВС Самбірського МРУЮ видно, що відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчі провадження щодо неї, позивача, чи будь-які інші дані про накладення арешту на її майно відсутні.

Під час попереднього судового засідання до участі у справі залучено підприємство теплових мереж «Самбіртеплокомуненерго» (долі ПТМ «Самбіртеплокомуненерго») як співвідповідача та третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимого щодо предмета спору ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Представник позивача під час судового розгляду у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві.

Треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 просили позов задовольнити.

Представник відповідача ВДВС Самбірського МРУЮ позов визнала та пояснила, що на даний час відсутні будь-які відомості про наявність виконавчих проваджень, за яким боржником є ОСОБА_5

Представник відповідача ПТМ Самбіртеплокомуненерго» у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

ОСОБА_9 про право власності на квартиру та технічного паспорта, виданих Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 07.02.1997 року та 02.01.1997 року відповідно, відомо, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_5 та членам її сімї - ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 5).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта видно, що 24 листопада 2006 року на підставі постанови АА 232629 ВДВС Самбірського МРУЮ реєстратором - Самбірською державною нотаріальною конторою за № 4108215 накладено арешт на вказану квартиру та інше майно, що належить ОСОБА_5 (а.с. 4 ).

Із обліково-статистичної картки на цивільну справу № 2-685/2002 відомо, що рішенням Самбірського міського суду Львівської області від 19 вересня 2002 року позов ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання задоволено повністю та вирішено стягнути із ОСОБА_5 на користь ПТМ «Теплокомуненерго» 1 533 грн. та судовий збір в дохід держави в сумі 51 грн. і вказане рішення звернуто до виконання 19.10.2002 року.

Із відповіді ВДВС Самбірського МРУЮ від 28.12.2015 року видно, що відповідно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчі провадження щодо ОСОБА_5 чи будь-які інші дані про накладення арешту на її майно відсутні (а.с. 7).

Із довідки, виданої 09.12.2015 року ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» 09.12.2015 року вбачається, що заборгованості за центральне опалення по квартирі АДРЕСА_2 немає, даний будинок відключений від системи теплопостачання з жовтня 2015 року (а.с. 23).

Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Отже, наведене свідчить про те, що арешт на вказану квартиру було накладено державним виконавцем ВДВС Самбірського МРУЮ на виконання рішення суду у справі за позовом ПТМ «Самбіртеплокомуненерго» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги теплопостачання, однак після закінчення виконавчого провадження не було знято арешт, накладений на майно боржника.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном та відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею ст. 391 ЦК України встановлено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Ураховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що у звязку із арештом нерухомого та іншого майна позивача, порушується його право власності, а також порушується право власності членів сімї позивача, котрі є співвласниками квартири, оскільки вони не мають можливості належно користуватись цим майном чи розпорядитись ним, і тому таке право позивача підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 та інше майно, зареєстрованого 24 листопада 2006 року реєстратором - Самбірською державною нотаріальною конторою на підставі постанови номер АА 232629 відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 01.12.2002 року, реєстраційні номери обтяження № 4108215 та № 4108245.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя