Справа № 522/4326/16
Провадження № 2/522/4345/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Нікітіної С.Й.

При секретарі Віноградовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності за заповітом на ? частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.

При цьому позивач мотивує свої вимоги тим, що заповітом від 13 березня 2010 року ОСОБА_3, на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належну йому частку квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_4

Після смерті ОСОБА_3, яка сталася 30 серпня 2011 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 31 серпня 2011 року, серія 1-ЖД № 275424, виданого Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2104, залишилася як спадкова маса, 1/6 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3, Позивач доглядав ще і за його тяжко хворою дружиною, та не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, оскільки окрім заповіту не було жодних документів.

Спадкова квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08 серпня 2000 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, та зареєстрованого в КП « ОМБТІ та РОН» 06 жовтня 2000 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах, а ОСОБА_6 це їх спільний син.

ОСОБА_6 помирає раніше своїх батьків, 25 червня 2008 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 26 червня 2008 року, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, серія 1-ЖД №151123, актовий запис 5342.

Після смерті свого сина батьки в нотаріальному порядку не оформлювали спадщину, а фактично її прийняли оскільки були разом прописані та проживали у вказаній квартирі.

16 червня 2015 року помирає ОСОБА_5, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 17 червня 2015 року, актовий запис № 6561, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_4 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серія 1-ЖД 415912.

За життя ОСОБА_5, склала заповіт на користь ОСОБА_2, згідно якого заповіла належну їй частку квартири під №20 в будинку під № 21 по вулиці Кінній в місті Одесі. Заповіт посвідчено ОСОБА_7, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13 березня 2010 року.

На сьогоднішній день Відповідач не надає Позивачеві правовстановлюючі документи на квартиру, посилаючись на те, що вона їх загубила і з заявою до нотаріальної контори вона начебто також не зверталась.

Позивач звернулась до нотаріальної контори з проханням написати заяву для прийняття спадщини за заповітом, але нотаріусом в усній формі їй було розяснено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців згідно ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, та в Позивача не має оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру спадщина на яку відкрилася, тому нотаріус не може прийняти заяву від спадкоємця.

Ці факти змушують ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

Відповідач по справі ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

При цьому ОСОБА_2 мотивує свої вимоги тим, що спадкова квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08 серпня 2000 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, та зареєстрованого в КП « ОМБТІ та РОН» 06 жовтня 2000 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах, а ОСОБА_6 це їх спільний син.

ОСОБА_6 помирає раніше своїх батьків, 25 червня 2008 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 26 червня 2008 року, виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, серія 1-ЖД №151123, актовий запис 5342.

Після смерті свого сина батьки в нотаріальному порядку не оформлювали спадщину, а фактично її прийняли оскільки були разом прописані та проживали у вказаній квартирі.

Після смерті ОСОБА_3, яка сталася 30 серпня 2011 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 31 серпня 2011 року, серія 1-ЖД № 275424, виданого Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2104, залишилася як спадкова маса, 1/2 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

За життя тітка ОСОБА_2, ОСОБА_5 склала на ім'я племінниці Заповіт від 13 березня 2010 року, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належну їй частку квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт посвідчено ОСОБА_7, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 13 березня 2010 року.

16 червня 2015 року помирає ОСОБА_5, про що свідчить Свідоцтво про смерть від 17 червня 2015 року, актовий запис № 6561, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_7 реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серія 1-ЖД 415912.

За для не пропущення строку подачі заяви до нотаріальної контори про вступ у спадок, Відповідач по справі, 14 грудня 2015 року звернулася до нотаріальної контори за місцем проживання, аби написати заяву та відправити по пошті за місцем відкриття спадщини, тобто до Першої одеської державної нотаріальної контори. Але їй було в цьому відмовлено, оскільки ознайомившись з оригіналом заповіту, нотаріус знайшов помилку (опечатку) в даті народження ОСОБА_2 де замість 02 липня 1962 року, Як вказано у Свідоцтві про народження, в заповіті зазначено 05 липня 1962 року, також у ОСОБА_2 відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що змушує останню звернутися до суду з зустрічним позовом, так як вона вважає, що має права спадкувати всю квартиру в цілому.

Сторони в судове засідання не зявилися, надали заяви, якими свої вимоги підтримали, вимоги опонентів не визнали та просили закінчити розгляд справи за своєї відсутності.

Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, перевіривши їх наявними доказами, вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим доведеним і таким, що підлягає задоволенню повністю. При цьому суд вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими частково і такими, що підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд виходить з наступного.

Квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_3 (батько), ОСОБА_5 (мати), ОСОБА_6 (син) в рівних частках (по 1/3 частині) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08.08.2000 року № 7-16944.

ОСОБА_6 помер 25.06.2008 року. Після смерті сина, батьки в нотаріальному порядку не оформлювали спадщину, однак фактично її прийняли, так як проживали у даній квартирі і залишилися проживати в даній квартирі, не заявлявши відмови від спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку на її прийняття, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, суд вважає, що після смерті сина частки його батьків у спільному майні у вигляді зазначеної квартири змінилися на ? частку у кожного.

Заповітом від 13 березня 2010 року ОСОБА_3, на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належна йому частка квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповідається ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_4

Заповітом від 13 березня 2010 року ОСОБА_5, на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належна їй частка квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, заповідається ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт посвідчено ОСОБА_7, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

Після смерті ОСОБА_3, яка сталася 30 серпня 2011 року та після смерті ОСОБА_5, яка сталась 16.06.2015 року, що підтверджено матеріалами справи, залишилась спадкова маса у вигляді квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі.

Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 «Захист права власності Цивільного кодексу» та книгою шостою «Спадкове право» Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилася після 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. ст. 1217-1219 Цивільного Кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились в наслідок його смерті, крім прав і обовязків що нерозривно повязані з особою спадкодавця.

Зі змісту ст. ст. 1223, 1233 ЦК України право на спадкування мають особи визначені в заповіті; заповіт є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.321 ЦКУ, право власності є непорушним.

За таких обставин та наданих до суду доказів, вбачається, що померлий ОСОБА_3 та померла ОСОБА_5 дійсно були власниками ? частини кожний, квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі, володіли та розпоряджалися нею за життя, і спільна часткова власність припинилась внаслідок їх смерті, у відповідності до положень ст. 346 ЦК України де зазначено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припинилась у момент її смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України).

Згідно ст.15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст.16 ЦКУ, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Вказаних норм закону дотримується і Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ, про що викладено в Листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13.

Сама по собі відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно не є перешкодою для визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Таким чином, суд робить висновок, що за ОСОБА_1 має бути визнано право власності на ? частину квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 і за ОСОБА_2 має бути визнано право власності на ? частину квартири під номером 20 у будинку під номером 21 по вулиці Кінній в місті Одесі в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

На підставі викладеного і керуючись ст.. 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за заповітом на ? частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_3.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за заповітом на ? частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5.

У задоволенні решти зустрічних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дати проголошення рішення через районний суд.

СУДДЯ:

28.03.2016