НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/8314/14
№ 2/183/1147/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 830,72 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 10.06.2004 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_2 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 28.11.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 66 830,72 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 623,58 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 53 207,14 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DNN0SK00000203 від 10.06.2004 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір поруки.

09.06.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення, яким позов було задоволено (а.с.42-43).

17.02.2016 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.01.2014 року скасовано, справу призначено до судового розгляду (а.с.81-82).

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, її представник ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію заяви від 10.06.2004 року та Умови і правила надання банківських послуг, у відповідності до яких ПАТ КБ «ПриватБанк» надає ОСОБА_2 строковий кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобовязався повертати заборгованість щомісяця.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Як зазначає у своєму позові позивач, відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 28.11.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 66 830,72 грн., яка складається з наступного: заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 13 623,58 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 53 207,14 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.4).

Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DNN0SK00000203 від 10.06.2004 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали договір поруки (а.с.9).

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Таким чином, керуючись зазначеними нормами діючого законодавства, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 є належним відпровдіачем по даній справі.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Однак, суду надано копію претензійного листа Новомосковського відділення ЗАТ КБ «ПриватБанк», адресованого ОСОБА_1 від 22.07.2009 року про те, що банк повідомляє поручителя ОСОБА_1 про необхідність погасити кредитну заборгованість у розмірі 7 474,68 грн., з урахуванням сплаченої суми заборгованості у розмірі 4 000,00 грн. (а.с.59).

Представником же відповідача суду надано копії квитанцій про оплату поручителем по кредитному договору № DNN0SK00000203 від 10.06.2004 року ОСОБА_1 кредитної заборгованості, а саме: 01.10.2007 року 4 000,00 грн., 23.07.2009 року (тобто на наступний день після надіслання претензійного листа Банку) 7 474,68 грн. (а.с.60).

Таким чином, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи в суді відповідачем погашена заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Дані обставини не були спростовані і самим представником банку в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В порушення вимог вищевказаних норм, позивач не довів наявність заборгованості за вищевказаним кредитним договором на момент розгляду справи у суді, а тому позовні вимоги банку є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити за недоведеністю позивачем своїх вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутніми під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Березюк