Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Журавель В.І., Хопти С.Ф.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Київенерго", треті особи: ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство "Українська акціонерна страхова компанія "Аска", про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства "Київенерго" на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 19 грудня 2014 року на перехресті пл. Севастопольської та просп. Червонозоряного у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу "ЗИЛ 131", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу "Volkswagen Touareg", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

Внаслідок ДТП транспортному засобу "Volkswagen Touareg", державний номерний знак НОМЕР_2, було завдано механічні пошкодження, а йому як власнику - матеріальний збиток, оцінений в 131 835 грн 53 коп.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року винним у ДТП визнано водія транспортного засобу "ЗИЛ 131", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5

На момент ДТП ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з СВП "Автотранспорт" ПАТ "Київенерго", який є структурним підрозділом ПАТ "Київенерго", та виконував свої трудові обов'язки.

Позивач зазначав, що цивільно-правова відповідальність водія "ЗИЛ 131", державний номерний знак НОМЕР_1, на момент ДТП була застрахована у публічному акціонерному товаристві Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (далі - ПАТ УАСК "АСКА"), яке на виконання вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплатила йому суму страхового відшкодування в межах максимального страхового ліміту у розмірі 50 000 грн.

З огляду на те, що суми виплаченого страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданого матеріального збитку, позивач просив суд стягнути з ПАТ "Київенерго" різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 80 804 грн 83 коп.

Також у рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягала у порушенні звичайного способу його життя та членів його сім'ї, розладу стосунків у родині просив стягнути з відповідача на свою користь 15000 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Київенерго" на користь ОСОБА_4 80 804 грн 83 коп. на відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП та 500 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ "Київенерго", посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить указані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 року залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи у справі рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ОСОБА_4 80 804 грн 83 коп., оскільки суми виплаченого страхового відшкодування не достатньо для відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди, а за змістом ст. 1194 ЦК України особа, цивільна відповідальність якої застрахована, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15, який відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Київенерго" відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
С.Ф. Хопта