Справа № 754/3582/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року року суддя Деснянського районного суду міста Києва Таран Н.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про зняття арешту з майна.

Ухвалою суду від 17 березня 2016 року зазначена позовна заява залишена без руху та позивачу запропоновано строком не пізніше двох днів з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ухвалі недоліки.

Цією ж ухвалою вказано на підстави залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху.

Одночасно роз'яснено позивачу, що у випадку невиконання ухвали щодо усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною та повернута.

28 березня 2016 року на виконання вимог ухвали суду від 17 березня 2016 року ОСОБА_1 було подано до суду позовну заяву в новій редакції, однак ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано зважаючи на наступне.

Як вбачається зі змісту поданої до суду позивачем позовної заяви, предметом спору між сторонами є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 березня 2005 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Білоконова О.В.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, позивачу слід врахувати, що відділ державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві є суб'єктом владних повноважень, позови до яких розглядаються в порядку КАС України.

Такі позови відповідно до ст. 18 КАС України підлягають розгляду в судах адміністративної юрисдикції, а не в суді цивільної юрисдикції, яка передбачена ст. 15 ЦПК України.

За правилами ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119, 120 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відтак, зазначену вище заяву необхідно вважати неподаною і повернути позивачу, оскільки останнім не усунуто недоліки заяви на які вказано в ухвалі суду про залишення її без руху.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121, ст. 210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Г.Таран