АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2208/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 638/2303/15-ц ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Швецової Л.А.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

За участі секретаря: Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним та за зустрічною позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати недійсним кредитний договір № CM SME 708/66/2008 від 03 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк».

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_2 зазначає, що 03.03.2008 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CM SME 708/66/2008, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 560000,00 доларів США траншами не менше 10 % строком до 05.03.2018 року. Оскільки договір був укладений в доларах США, то він суперечить ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 524 ЦК України. На день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив 1 USD = 5,05 грн., на сьогоднішній день становить 1 USD = 25,00 грн., отже існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Згідно із ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

16 березня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна заява публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в якому він просив прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду. Стягнути з ОСОБА_2Ю на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 року в розмірі 266128,63 доларів США, що складається з 249488,38 доларів США заборгованість по сплаті кредиту, 16640,25 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, а також пеню у сумі 3761,81 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ПАТ «ОТП Банк» зазначає, що 03.03.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № CM SME 708/66/2008. В подальшому, за згодою сторін, вносились зміни до умов кредитного договору. За умовами кредитного договору банк зобовязався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 560000,00 доларів США на споживчі цілі, а позичальник зобовязався повернути банку суму отриманого кредиту, та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. Банк виконав зобовязання, передбачені кредитним договором і надав позичальнику кредит траншами в розмірі 560000,00 доларів США. Боржник, прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, тому станом на 13.03.2015 р. утворилась заборгованість ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором в розмірі 266128,63 доларів США та 3761,81 грн. пені за прострочення виконання зобовязання.

14 травня 2015 року від публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій банк просив прийняти заяву про збільшення позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 року в розмірі 268277,02 доларів США, яка складається з 249488,38 доларів США заборгованість по сплаті кредиту, 18788,64 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, а також пеню у сумі 4092,29 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

10 червня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення економічної експертизи.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про призначення економічної експертизи залишено без задоволення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» залишено без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CMSME 708/66/2008 від 03.03.2008 року в розмірі 268 277,02 (двісті шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят сім ) доларів США та 4 092,29 (чотири тисячі девяносто дві ) грн. пені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири ) грн..

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «ОТП Банк» та визнати недійсним кредитний договір, а в задоволені зустрічної позовної заяви ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що судом першої інстанції не в повному обсязі дослідженні всі матеріали справи. До матеріалів справи не наданий жодний договір про відкриття а ні позичкового рахунку, а ні розрахункового рахунку, а згідно кредитного договору, взагалі відсутні будь-які домовленості сторін відносно позичкового рахунку. Цей факт не був досліджений з боку першої інстанції.

Також, апелянт вказує, що із аналізу кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03 березня 2008 року, вбачається, що в їх змісті відсутні встановлені законодавством обовязкові умови, які необхідні для їх укладання.

Крім того, апелянт вказує, що при укладанні кредитного договору позичальника було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору.

Також, апелянт зазначив, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу можливо при дотриманні субєктами господарських відносин імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до статуту публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів № 62 від 19.04.2013 р., публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обовязків акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна».

Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк», зареєстрованому Національним банком України 02.03.1998 року за номером 273 надана банківська ліцензія № 191 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5, 11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що підтверджується банківською ліцензією від 08.11.2006 р.

Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк» наданий дозвіл № 191 1 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1, 4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що підтверджується дозволом від 08.11.2006 р.

Також у закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» наявний додаток до дозволу № 191 1 від 08.11.2006 р., в якому зазначається перелік операцій, які має право здійснювати ЗАТ «ОТП Банк»

В додатку до листа Національного банку України від 03.10.2007 р. № 41 211/1814 10108 зазначається, п. 72 додатку, що станом на 01.10.2007 р. закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» має банківську ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України на здійснення операцій, у тому числі з валютними цінностями.

Тобто надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу Національного банку України на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 березня 2011 року № 6-7цс11, яка згідно зі ст. 360 7 ЦПК України є обовязковою для судів.

03.03.2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CM SME 708/66/2008, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 560000,00 доларів США траншами не менше 10 % строком до 05.03.2018 року. Сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процента ставка: фіксований відсоток + FIDR. Фіксований відсоток: 4,4 % річних; FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщенні банку (як в головному офісі так і в інших установах банку) на інформативних стендах. Даний договір підписаний сторонами.

Відповідно до п. 1.1. п. 1 частини № 2 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає, зобовязується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.4.1.2. п. п. 1.4. п. 1 частини № 2 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. у разі використання плаваючої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів.

На виконання умов кредитного договорові, сторонами 03.03.2008 р. укладений договір іпотеки № PM SME 708/66/2008.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. ст. 3 договору іпотеки № PM SME 708/66/2008 предметом іпотеки за цим договором є нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Артема, буд. 18, та належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2007 року, справа № 2 5692/07/10, згідно витягу № 17098323 від 18.12.2007 року, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер: 21470984, номер запису: П 20 13270 в книзі: 1. Предмет іпотеки складається з нежитлових приміщень: підвалу № IIа, IIIа; 1-го поверху № № 2а-1, 2а-4, 2а-5, 2а-7, 2а-8; 2-го поверху № № 5-1, 5-2; мансарди № 6-1 в літ. «А 2», загальною площею 357,0 кв. м.

Судова колегія погоджується з висновком районного суду стосовно того, що підстав для визнання недійсним кредитного договору, укладеного 03.03.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 не має.

Так, ПАТ «ОТП Банк» надана банківська ліцензія № 191 від 05.10.2011 р. на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Надана генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 р. № 191 на право здійснення валютних операцій згідно з додатком. В додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій зазначається перелік валютних операцій, які має право здійснювати ПАТ «ОТП Банк».

Підписання позичальником кредитного договору свідчить про те, що всі умови даного договору йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

При цьому кожна сторінка договору підписана позичальником, що свідчить про його повне ознайомлення зі змістом такого договору та розуміння його умов. Тому судова колегія вважає, що при укладені кредитного договору вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час укладення договору) порушені не були.

Крім цього, позивачем ОСОБА_2 не було доведено, що при укладенні кредитного договору, банк ввів позивача в оману стосовно умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Так, під обманом слід розуміти певні винні та навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді настати не можуть, але для сторони, що вчиняє обман, наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними.

Умови укладеного договору сторонами визнавались та виконувались відповідно до порядку встановленого таким договором, жодних вимог щодо зміни окремих положень даних договору сторонами раніше не вимагалось, що підтверджує вільне волевиявлення сторін при укладанні такого договору, повне розуміння сторонами змісту таких договорів та наслідки їх укладання.

Що стосується зустрічного позову ПАТ « ОТП банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, то судова колегія вважає, що сума заборгованості знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Сторони не заперечували наявність договірних відносин та тривалий час ОСОБА_2 виконувала свої зобовязання.

06.11.2014 р. за вих. № 22 2/858843 на її адресу була направлена досудова вимога про погашення боргу та пені, дана вимога особисто була отримана нею 13.11.2014 р.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Станом на 07.04.2015 р. у ОСОБА_2 існують боргові зобовязання по погашенню кредиту на загальну суму 268277,02 доларів США та 4092,29 грн., з яких:

заборгованість за кредитом 249488,38 доларів США;

заборгованість за процентами за користування кредитом 18788,64 доларів США;

заборгованість з пені 4092,29 грн.

Розмір суми заборгованості ОСОБА_2 не спростований.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідивши обставини справи, представлені докази, правильно визначивши юридичну природу спірних правовідносин та закон, що їх регулює, обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 в визнанні кредитного договору недійсним та задовольнив позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою апеляційної інстанції законної сили.

Головуючий суддя:

Судді -