Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Калуської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2016 року,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 20 лютого 1999 року по 30 липня

2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на її утриманні та вихованні. З 1 квітня

2008 року ОСОБА_6 визнана дитиною-інвалідом.

Зазначала, що відповідач ОСОБА_5 проживає за кордоном, не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не несе додаткових витрат на її лікування.

Ураховуючи наведене, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх дочки.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 5 листопада 2015 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до його дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд вірно застосував положення ст. 164 СК України, на підставі наданих сторонами доказів

(ст. 212 ЦПК України) прийшов до правильного висновку, що позивачем не доведено факту свідомого нехтування відповідачем своїх батьківських обов'язків, відповідач заявляв про бажання спілкуватися з дитиною.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 січня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Умнова

І.М.Фаловська