АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/5061/2016 головуючий у 1-й інстанції: Козленко Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Болотова Є.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про стягнення суми коштів та процентів за договорами банківських вкладів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 3 жовтня 2013 року між ним та ПАТ "КБ "Надра" було укладено договір № 1724516 строкового банківського (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг "ПУ Перший", за умовами якого вкладник зобов'язується в строк не пізніше п'яти календарних днів з дня підписання цього договору передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 1000 доларів США та виплатити вкладникові суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором. Також, 3 жовтня 2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № 1724517 строкового банківського (депозиту) без поповнення оформлений рамках Пакету послуг "ПУ Перший", відповідно до умов якого вкладник зобов'язується в строк не пізніше п'яти календарних днів з дня підписання цього договору передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму в розмірі 1000 доларів США, та зобов'язується виплатити вкладникові суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором. Позивач виконав свої зобов'язання за вказаними договорами шляхом передачі грошових коштів у розмірі 2000 доларів США на депозит готівкою до ПАТ "КБ "Надра", що підтверджується відповідними квитанціями.

В обґрунтування позову зазначав, що 25 вересня 2014 року він звернувся до відповідача із заявою про відмову від автоматичного подовження строку депозиту НОМЕР_2, який оформлено в пакеті послуг "ПУ Перший". У подальшому, заявою від 7 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ "КБ "Надра" про повернення депозитних коштів у валюті вкладу, з урахуванням обмежень НБУ щодо банківської операції в еквіваленті 15000 грн. на день. Крім того, 24 листопада 2014 року позивач знову звертався до відповідача із заявою про повернення суми депозиту у валюті вкладу з виплатою належних йому процентів. Лише листом від 30 грудня 2014 року ПАТ "КБ "Надра" надало відповідь на усі звернення позивача, у якій, зокрема, зазначало про те, що відповідно до умов укладених договорів строк розміщення вкладів закінчився 4 жовтня 2014, а згідно умов договору повернення депозитного вкладу та відсотків, нарахованих банком за користування вкладом, здійснюється банком шляхом перерахування відповідних сум на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "КБ "Надра". Ураховуючи встановлені НБУ обмеження відповідно до постанови Правління НБУ від 1 грудня 2014 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" та з метою сприяння стабільності банківської системи України і забезпечення розрахунків, банком були запропоновані варіанти використання коштів на поточному рахунку позивача. Однак, позивач вказував на те, що, відповідачем були перераховані належні йому до виплати кошти не в повному обсязі, оскільки після оголошення про введення тимчасової адміністрації, він отримав вклади у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми коштів через банк-агент у еквіваленті у національній валюті за курсом долара США, встановленим на 09.00 годину 06 лютого 2015 року, який є меншим за курс, що існував на момент фактичної видачі вкладів, у зв'язку з чим йому було нанесено збитків на курсову різницю між курсом іноземної валюти на дату введення тимчасової адміністрації та курсом іноземної валюти на дату фактичної видачі гарантованої Фондом суми вкладів.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 10905 грн. 79 коп. різниці суми вкладів та процентів по них (за період з 4 жовтня 2013 року по 3 жовтня 2014 року), та коштів, що були вже сплачені; 2674 грн. 82 коп. (115,64 доларів США) процентів за користування коштами за час прострочення (з 4 жовтня 2014 року по 22 квітня 2015 року); 528 грн. 07 коп. (22,83 доларів США) за прострочення грошового зобов'язання, у розмірі 3% річних з суми заборгованості відповідача 2204,48 доларів США (з 4 жовтня 2014 року по 5 лютого 2015 року).

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 7 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність факту неналежного виконання відповідачем перед позивачем взятих на себе зобов'язань та відсутність порушення прав позивача, а також не врахував, що згідно положень ст.ст. 1066, 1074 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором чи законом обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку; судом було безпідставно було відмовлено у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми в розмірі 2204,48 доларів США за період з 4 жовтня 2014 року по 5 лютого 2015 року, яка була правильно обрахована позивачем, до моменту введення в банку тимчасової адміністрації; також, судом не були враховані обставини щодо правильності визначення курсу НБУ, за яким мали нараховуватися суми вкладів та процентів для повернення вкладнику коштів. Крім того, враховуючи введення тимчасової адміністрації до відповідача та відшкодування вкладів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, необхідно також враховувати норму ч. 1 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно якої виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ПАТ "КБ "Надра" - Терещенко О.Л. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 3 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ "КБ "Надра" було укладено договір № 1724516 строкового банківського (депозиту) без поповнення оформлений в рамках Пакету послуг "ПУ Перший", за умовами якого вкладник зобов'язується в строк не пізніше п'яти календарних днів з дня підписання цього договору передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 1000 доларів США та виплатити вкладникові суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором.

Також, 3 жовтня 2013 року між ПАТ "КБ "Надра" та ОСОБА_1 було укладено договір № 1724517 строкового банківського (депозиту) без поповнення оформлений рамках Пакету послуг "ПУ Перший", відповідно до умов якого вкладник зобов'язується в строк не пізніше п'яти календарних днів з дня підписання цього договору передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму в розмірі 1000 доларів США, та зобов'язується виплатити вкладникові суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до підпункту 2.4 розділу 2 вказаних договорів процентна ставка по вкладу встановлюється у розмірі 10,5% річних.

Підпунктами 2.2, 2.3 розділу 2 договорів передбачено, що строк дії вкладу становить 12 місяців + 1 день від дати фактичного надходження вкладу на вкладний рахунок. Початок дії строку розпочинається з дня надходження вкладу на вкладний рахунок. У разі внесення вкладником коштів на вкладний рахунок в день підписання сторонами цього договору, датою повернення вкладнику вкладу - 4 жовтня 2014 року.

Позивач виконав свої зобов'язання за вказаними договорами шляхом передачі грошових коштів у розмірі 2000 доларів США на депозит готівкою до ПАТ "КБ "Надра", що підтверджується № 582 від 3 жовтня 2013 року та квитанцією № 466 від 3 жовтня 2013 року (а. с.8;10).

25 вересня 2014 року позивач звернувся до ПАТ "КБ "Надра" із заявою про відмову від автоматичного подовження строку депозиту НОМЕР_2, який оформлено в пакеті послуг "ПУ Перший" (а. с. 11).

У подальшому, заявою від 7 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ "КБ "Надра" про повернення депозитних коштів у валюті вкладу, з урахуванням обмежень НБУ щодо банківської операції в еквіваленті 15000 грн. на день (а. с. 13).

Крім того, 24 листопада 2014 року позивач знову звертався до відповідача із заявою про повернення суми депозиту у валюті вкладу з виплатою належних йому процентів (а. с. 15).

Листом від 30 грудня 2014 року (вих. № 202/2621) ПАТ "КБ "Надра" надало відповідь на усі звернення позивача, у якій, зокрема, зазначало про те, що відповідно до умов укладених договорів строк розміщення вкладів закінчився 4 жовтня 2014 року. Згідно умов договору повернення депозитного вкладу та відсотків, нарахованих банком за користування вкладом, здійснюється банком шляхом перерахування відповідних сум на поточний (картковий) рахунок НОМЕР_1, відкритий в ПАТ "КБ "Надра". Ураховуючи встановлені НБУ обмеження відповідно до постанови Правління НБУ від 1 грудня 2014 року № 758 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" та з метою сприяння стабільності банківської системи України і забезпечення розрахунків, банком були запропоновані варіанти використання коштів на поточному рахунку позивача.

З матеріалів справи вбачається, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було видано ОСОБА_1 40061 грн. 17 коп. та 23 грн. 94 коп., про що свідчать відповідні заяви на виплату переказу від 23 квітня 2015 року за підписами одержувача ОСОБА_1 (а.с.17; 18). Факт отримання вказаних сум грошових коштів позивачем не оспорюється.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, за змістом наведеним норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

У п.п. 3.4.4-3.4.5 спірних договорів банківського вкладу від 3 жовтня 2013 року встановлено, що банк зобов'язується сплатити вкладнику проценти шляхом перерахування коштів на поточний рахунок в останній строк дії вкладу та повернути вклад в кінці строку дії вкладу шляхом перерахування коштів на поточний вкладника.

Відповідно до положень п.п. 4.2, 2.4 розділу 4 договорів банківського вкладу проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, що передує його поверненню вкладникові. Проценти нараховуються щомісячно в кожний передостанній робочий день місяця. Якщо останній день строку вкладу не є передостаннім робочим днем місяця, то за цей місяць проценти нараховуються в останній день строку дії вкладу. Сплата нарахованих процентів за користування вкладом здійснюється в останній день строку дії вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що діючи у відповідності до умов договорів банківських вкладів, ПАТ "КБ "Надра" здійснило повернення вкладів та нарахованих процентів у розмірі 2225,65 доларів США, шляхом перерахування коштів з вкладних рахунків НОМЕР_2 та НОМЕР_3 на поточний (картковий) рахунок позивача НОМЕР_1, відкритий в установі банку, що підтверджується звітами по депозиту-1 та депозиту-2 та звітом за операціями по поточному рахунку (а. с. 36-38).

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-247цс14 від 28 січня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи, правильно виходив із того, що підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача процентів по депозитам за період перебування грошових коштів на поточному рахунку вкладника та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання відсутні, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Також установлено, що постановою Правління Національного банку України від 5 лютого 2015 року ПАТ "КБ "Надра" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 лютого 2015 року у ПАТ "КБ "Надра" з 6 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці до 5 травня 2015 року, дія якої продовжено рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 квітня 2015 року до 5 червня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 4 червня 2015 року № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Надра", Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 5 червня 2015 року № 113, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 5 червня 2015 року.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Відповідно до ст. 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 2 ст. 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операції по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

За таких обставин суд першої інстанції правильно врахував зазначені положення Закону про те, що на час ухвалення рішення у справі у ПАТ "КБ "Надра" вже було розпочато процедуру ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Доводи апеляційної скарги про те, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не містить буд-яких обмежень чи заборон щодо звернення вкладника за захистом своїх прав до суду з вимогами про стягнення з банку суми вкладів, які не були повернуті, є необґрунтованими та підлягають відхиленню з урахуванням вищевикладеного.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що виплата позивачу грошових коштів за вкладом відбувалась у порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що виключає вину та протиправну поведінку відповідача при здійсненні таких виплат у відповідному еквіваленті в національній валюті за курсом долару США, який був встановлений станом на день початку введення тимчасової адміністрації, оскільки, відповідач жодним чином не впливає на визначення курсу іноземних валют та на введення режиму тимчасової адміністрації, що є виключною прерогативою Національного Банку України.

Тому, посилання скаржника на те, що судом не були враховані обставини щодо правильності визначення курсу НБУ, за яким мали нараховуватися суми вкладів та процентів для повернення вкладнику коштів, є безпідставним та беруться колегією суддів до уваги.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Є.В. Болотов

Л.Д.Поливач