Справа № 161/5772/15-ц Провадження № 22-ц/773/423/16 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л.М.
Категорія: 30 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар - Концевич Я.О.,

з участю позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

пр-ка позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

16.04.2015 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 звернулися в суд з даним позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги (а.с.33-34), просили стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 200 грн. майнової та 5000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 3000 грн. майнової та 25000 грн. моральної шкоди і на користь ОСОБА_2 25000 грн. моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.03.2015 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 27 січня 2016 року, виправленим ухвалою цього ж суду від 23 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 1000 грн. майнової шкоди та 4000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди та 247 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 500 грн. моральної шкоди та 247 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, просить скасувати це рішення в частині часткового задоволення позову про відшкодування їй і синові моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення - про задоволення позову про відшкодування моральної шкоди обом у повному розмірі - по 25000 грн. кожному.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, а також позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлений про день та годину розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в оскарженій частині - до зміни з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 та п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Із матеріалів справи вбачається, що 26.03.2015 року о 08.20 год. відповідач ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Рівненській у м.Луцьку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу і перехрестя, при сигналі світлофора, що дозволяє рух транспортного засобу, не надав дорогу пішоходам, які закінчували перехід проїзної частини відповідного напрямку руху, в результаті чого здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_1 і ОСОБА_4, чим порушив пункти 2.3, 12.3, 18.2 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянках лівого стегна у верхній третині, лівого колінного суглобу з переходом на ліву гомілку, правого колінного суглобу, правого та лівого ліктьового суглобів, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Неповнолітній ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м'яких тканин обличчя у вигляді поверхневої рани та саден в ділянці носа, саден та синців у ділянці лівого колінного суглобу і гомілки, синців у ділянці правого колінного суглобу, саден у ділянці правої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.7-8, 10-13, 106).

Постановою судді Луцького міськрайонного суду від 08.05.2015 року відповідача визнано винним та на нього накладено адмінстягнення за порушення Правил дорожнього руху, які призвели до даної дорожньо-транспортної пригоди. Вказана постанова набрала законної сили (а.с.106).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обставини, встановлені щодо відповідача постановою судді в адміністративній справі, яка набрала законної сили не доказуються при розгляді даної цивільної справи та щодо того, що моральна шкода має бути відшкодована відповідачем.

Разом з тим, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на користь ОСОБА_2, як у своїх інтересах, так і в інтересах неповнолітнього сина підлягає стягненню така шкода лише у розмірі 500 грн. та 4000 грн. відповідно.

Між сторонами виник спір з правовідносин про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У матеріалах справи відсутні докази вини пішохода ОСОБА_4 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди.

Із висновку судово-психіатричного експерта № 338 від 15.09.2015 року вбачається, що ситуація з приводу ДТП, яка виникла через неправомірні дії відповідача, була для ОСОБА_2 психотравмуючою; в результаті таких обставин вона зазнала моральних страждань «середнього» 3 ступеня (за шестиступеневою методикою оцінки моральної шкоди К.Дорошенко, В.Матросова), які відносяться до категорії «терпимих; періодичного характеру», що перешкоджають активному функціонуванню її як особистості; наявні ознаки неблагоприємних змін у її психологічному статусі знаходяться в причинно-наслідковому зв'язку із діями відповідача (а.с.84-87).

Висновком судово-психіатричного експерта № 340 від 15.09.2015 року встановлено, що на період скоєння ДТП 26.03.2015 року ОСОБА_4 ознак будь-якого психічного розладу не виявляв; внаслідок ДТП у нього виник психічний розлад у формі розладу адаптації із змішаним порушенням емоцій та поведінки; ситуація, яка виникла через неправомірні дії відповідача, була для ОСОБА_4 психотравмуючою; в результаті таких обставин він зазнав моральних страждань «середньо-важного» 3-4 ступеня (за шестиступеневою методикою оцінки моральної шкоди К.Дорошенко, В.Матросова), які відносяться до категорії «терпимих; тривалого характеру», що перешкоджають активному функціонуванню його як особистості; наявні ознаки неблагоприємних змін у психологічному статусі підекспертного знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із діями відповідача (а.с.93-97).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає необхідним збільшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь неповнолітнього ОСОБА_4 до 10000 грн., а на користь ОСОБА_2 - до 5000 грн., виходячи з того, що з вини відповідача вони з сином перенесли моральні страждання та переживання у зв'язку із ушкодженням здоров'я неповнолітнього та обставин, при яких це ушкодження було заподіяне; наслідків психологічного характеру, їх тривалості, а також, що вони знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із діями відповідача. Позивач змушена була витрачати додаткові зусилля для організації як свого життя, так і життя свого сина, а також його лікування та реабілітації.

Оскільки визначені судом першої інстанції розміри для відшкодування моральної шкоди суперечать встановленим обставинам справи, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду в оскарженій частині.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за її подання підлягають відшкодуванню відповідачем.

Рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення решти позовних вимог сторонами не оскаржувалося, а тому в силу вимог ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2016 року в даній справі в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутого на користь ОСОБА_2 у своїх інтересах та на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 - змінити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 10000 грн. (десять тисяч грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 5000 грн. (п'ять тисяч грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 267 грн. 96 коп. (двісті шістдесят сім грн.. 96 коп.) - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді