Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці Харківської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 28 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 171 700 доларів США зі сплатою 13,25 % річних терміном повернення до 28 березня 2027 року.

Крім того, 31 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту, згідно з умовами якого останній отримав у кредит у сумі 184 629 доларів США зі сплатою 14 % річних терміном повернення до 31 січня 2018 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаними кредитними договорами між банком та ОСОБА_2 були укладені: 28 березня 2007 року договір іпотеки та 31 січня 2008 року договір наступної іпотеки.

Предметом вищезазначених іпотечних договорів стало нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Середенко Н.В. 28 березня 2007 року за № 451.

Взятих на себе зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами відповідач не виконав, у зв'язку із чим станом на 04 лютого 2013 року утворилась заборгованість:

за кредитним договором від 27 лютого 2007 року у розмірі 145 672,81 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 24 051,41 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 55 895,80 доларів США, суми пені та штрафу, нарахованих за порушення строків повернення кредиту, у розмірі 205 840,61 доларів США;

за кредитним договором від 31 січня 2008 року у розмірі 173 173,03 доларів США, яка складається: із заборгованості за кредитом у розмірі 46 058,63 долари США, заборгованості із відсотків у розмірі 71 139,44 доларів США, суми пені та штрафу, нарахованих за порушення строків повернення кредитної заборгованості та сплати відсотків, у розмірі 303 061,83 доларів США.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитними договорами від 27 лютого 2007 року та від 31 січня 2008 року складає 954 783,52 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 04 лютого 2013 року становить 7 673 724 грн 68 коп.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд в рахунок погашення боргу у розмірі 7 673 724 грн 68 коп.звернути стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1; надати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві власності будь-якій особі - покупцеві, на умовах та в порядку, передбачених ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною, встановленою на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; надати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на проведення усіх дій, пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення копій правовстановлюючих документів та технічної документації на квартиру АДРЕСА_1; стягнутиз відповідача на користь ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції суму судових витрат, сплачену позивачем при подачі позовної заяви.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 28 березня 2007 року та кредитним договором від 21 січня 2008 року, сума якої становить 7 673 724 грн 68 коп., перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 168,2 кв. м, житловою площею 92,9 кв. м, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2011 року, частка 1/1 згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 29 грудня 2012 року.

Надано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 168,2 кв. м, житловою площею 92,9 кв. м, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2011 року, частка 1/1 згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 29 грудня 2012 року, будь-якій особі покупцеві, на умовах та в порядку викладених у ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною, встановленою на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Надано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на проведення усіх дій, пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення копій правовстановлюючих документів та технічної документації на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 168,2 кв. м, житловою площею 92,9 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції у загальному розмірі 7 673 724 грн 68 коп., а саме:

за кредитним договором від 28 березня 2007 року у розмірі 3 298 561 грн 90 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 1 164 352 грн 77 коп., заборгованості за відсотками - 446 775 грн 13 коп., штрафу за прострочення кредиту та відсотків - 42 140 грн, пені за прострочення кредиту та відсотків - 1 645 284 грн;

за кредитним договором від 31 січня 2008 року у розмірі 4 375 162 грн 78 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 1 384 172 грн 03 коп., заборгованості за відсотками - 568 617 грн 54 коп., пені за прострочення кредиту та відсотків - 2 422 373 грн 21 коп.,

звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 168,2 кв. м, житловою площею 92,9 кв. м, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2011 року, частка 1/1 згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 29 грудня 2012 року.

Надано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1, загальною площею 168,2 кв. м, житловою площею 92,9 кв. м, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2011 року, частка 1/1 згідно з витягом про державну реєстрацію прав від 29 грудня 2012 року, будь-якій особі покупцеві шляхом застосування визначеної у ст. 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу, за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу.

Надано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на проведення усіх дій, пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення копій правовстановлюючих документів та технічної документації на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 168,2 кв. м, житловою площею 92,9 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 28 березня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 171 700 доларів США зі сплатою 13,25 % річних терміном повернення до 28 березня 2027 року.

Крім того, 31 січня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту, згідно з умовами якого останній отримав кредит у сумі 184 629 доларів США зі сплатою 14 % річних терміном повернення до 31 січня 2018 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за вказаними кредитними договорами між банком та ОСОБА_2 були укладені: 28 березня 2007 року договір іпотеки та 31 січня 2008 року договір наступної іпотеки.

Предметом вищезазначених іпотечних договорів стало нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, предмет іпотеки належав іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Середенко Н.В. 28 березня 2007 року за № 451.

Взятих на себе зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами позичальник не виконав, у зв'язку з чим станом на 04 лютого 2013 року утворилась заборгованість:

за кредитним договором від 27 лютого 2007 року у розмірі 145 672,81 долари США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 24 051,41 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 55 895,80 доларів США, суми пені та штрафу, нарахованих за порушення строків повернення кредиту, у розмірі 205 840,61 доларів США;

за кредитним договором від 31 січня 2008 року у розмірі 173 173,03 доларів США, яка складається: із заборгованості за кредитом у розмірі 46 058,63 долари США, заборгованості із відсотків у розмірі 71 139,44 доларів США, суми пені та штрафу, нарахованих за порушення строків повернення кредитної заборгованості та сплати відсотків, у розмірі 303 061,83 долар США.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договорами від 27 лютого 2007 року та від 31 січня 2008 року складає 954 783,52 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 04 лютого 2013 року становить 7 673 724 грн 68 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань позичальником ОСОБА_2 утворилася заборгованість перед банком, в рахунок погашення якої визнав за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку та на умовах, передбачених договорами іпотеки та наступної іпотеки, а також нормами Закону України «Про іпотеку».

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що резолютивна частина рішення суду має чітко відповідати вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеки», при цьому районний суд вказавши загальний розмір заборгованості, не зазначив всіх його складових, не конкретизував розмір заборгованості за кожним із кредитних договорів, невірно зазначив адресу предмета іпотеки та при визначенні ціни продажу іпотечного майна не зазначив, що така визначається на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на момент продажу.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Проте колегія суддів суду касаційної інстанції не може повністю погодитися з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідних висновків не навів, жодних розрахунків не зазначив.

Оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не містять обґрунтувань щодо розміру належної до сплати пені та оцінки правильності та об'єктивності розрахунку заборгованості, наданого позивачем.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою та може бути стягнута лише в межах строку позовної давності, передбаченого ст. 258 ЦК України.

Отже, при стягненні неустойки або визначенні розміру заборгованості з урахуванням штрафний санкцій суд має, при наявності посилання відповідача, встановити, з якого часу починається перебіг строку позовної давності, та обговорити питання про причин його пропуску, в тому числі щодо строку стягнення неустойки.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України суди першої та апеляційної інстанцій, належним чином не встановили розмір заборгованості за кредитним договором, при тому, що від правильного визначення суми боргу залежить і вирішення питання про звернення стягнення на іпотечне майно, у зв'язку із чим судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська