Справа № 361/5199/15-ц Головуючий у І інстанції Пухна О. М.
Провадження № 22-ц/780/2462/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 24 05.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ПрАТ «Київський страховий дім» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 03 червня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ssang Yang «KYRON», держаний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5, та транспортного засобу TOYOTA CAMRY 2.4, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить відповідачці ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року, відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

. На підставі полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів АС/2382565, строком дії з 01 червня 2013 року по 31 травня 2014 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім».

09 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» з повідомленням про подію та 10 вересня 2013 року подала позивачу заяву про виплату страхового відшкодування у задоволенні якої їй було відмовлено.

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Київський страховий дім», МТСБУ, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та стягнення збитків для відновлення пошкодженого автомобіля.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_4 було стягнуто 49 000 грн.

29 та 30 жовтня 2014 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Таким чином, позивач посилаючись на те, що відповідачі не виконали обов'язку щодо письмового повідомлення страховика про настання страхового випадку в триденний строк, просив стягнути з відповідачів в порядку регресу на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплачене потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, мотивуючи тим, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності, позивачу з моменту дорожньо-транспортної пригоди відомо про настання даної події, оскільки вони повідомляли страховика телефоном про ДТП, тому вважають вимоги позивача безпідставними.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається, що висновки суду про те, що позивач визнав факт настання страхового випадку не відповідає дійсності, оскільки ПрАТ «Київський страховий дім» оскаржував дійсність полісу та не визнавав заявлені до нього вимоги в частині виплати страхового відшкодування, які сплатив на виконання рішення суду. Тому вважає, що суд безпідставно послався на правову позицію Верховного Суду України, оскільки обставини справи відрізняються.

У запереченнях, відповідачка ОСОБА_2, посилаючись на недобросовісність дій позивача направлених на те, щоб не виконувати свої зобовязання за договором страхування, просить відхилити апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 03 червня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Ssang Yang «KYRON», держаний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу TOYOTA CAMRY 2.4, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить відповідачу ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП відбулося пошкодження обох автомобілів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2013 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк вісім місяців (а.с. 7-9).

На час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника транспортного засобу TOYOTA CAMRY, який належить ОСОБА_2, була застрахована згідно з полісом обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів АС/2382565, строком дії з 01 червня 2013 року по 31 травня 2014 року (а.с. 6).

09 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «Київський страховий дім» із повідомленням про настання страхового випадку.

10 вересня 2013 року ОСОБА_4 подала до ПрАТ «Київський страховий дім» заяву про виплату страхового відшкодування, однак у виплаті страхового відшкодування їй було відмовлено з посиланням на те, що автомобіль марки TOYOTA CAMRY в страховій компанії не застрахований, поліс № АС/2382565 від 31 травня 2013 року є зіпсованим, тому подію, яка сталася 03 червня 2013 року, не визнали страховим випадком.

У листопаді 2013 року ПрАТ «Київський страховий дім» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання недійсним полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/2382565 від 31 травня 2013 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року вказаний вище поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визнано недійсним.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПрАТ «Київський страховий дім» про визнання недійсним полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відмовлено (а.с.112-118).

Крім того судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2014 року, з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_4 стягнуто суму у розмірі 49 000 грн. (а.с. 10-15, 119-131).

На підставі заяв ОСОБА_4 від 30 вересня 2014 року, 24 та 28 жовтня 2014 року ПрАТ «Київський страховий дім» прийнято рішення № 490ЦВ 2014 про виплату страхового відшкодування ОСОБА_4, згідно якого 29 жовтня 2014 року ОСОБА_4 перераховано суму у розмірі 20 000 грн. та 30 жовтня 2014 року 29 000 грн. (а.с. 16-18, 20-24).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі з письмовим повідомленням про настання страхового випадку до страховика не зверталися.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Позивач у своїй скарзі посилається на те, що факт настання страхового випадку ним було оспорено.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач оспорював дійсність полісу обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у звязку з чим і не погодився добровільно виплатити суму страхового відшкодування.

Разом з тим, факт ДТП зафіксований правоохоронними органами, відповідач ОСОБА_3, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. З позивача, рішенням суду була стягнута та сплачена сума страхового відшкодування. Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України № 6-284цс 15 від 16 вересня 2015 року.

За таких обставин, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин, дослідив надані сторонами докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :