Справа № 383/1655/14-ц
У Х В А Л А

12 квітня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Бондаренко В.В.,

з участю:

секретаря Оверченко Л.В.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Бобринецька міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розміром 0,327 га., кадастровий номер :50:087:0016, розташованої за адресою: вул. Комсомольська, 167, м. Бобринець Кіровоградської області, шляхом демонтажу огорожі, розташованої на земельній ділянці належній ОСОБА_3, та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою загального користування (проїзду) за адресою: вул. Комсомольська, 175 а в м. Бобринець шляхом демонатжу огорожі, розташованій на земельній ділянці загального користування.

12.04.2016 року позивач звернувся до суду із заявою в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_4 Ярославівни кадастровий номер :50:087:0017 та до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо та на земельній ділянці ОСОБА_4 Ярославівни. Заяву мотивує тим, що земельні ділянки за адресами: вул. Комсомольська, 175 а, та вул. Комсомольська, 169 в м. Бобринець є суміжними, та висновком земельно-технічної експертизи було визначено накладення земельної ділянки, тобто фактичне збільшення площі за рахунок самовільного заняття та будівлі паркану ОСОБА_4 Ярославівни на земельну ділянку ОСОБА_3, а тому існує досить велика ймовірність того, що відповідач може в будь-який час продовжувати будівельні роботи, розташування та зберігання будівельних матеріалів на самовільно зайнятій земельній ділянці, також пропуск для заїзду та вивантаження фур та вантажних автомобілів, що повністю унеможливлює позивачу користуванням заїздом. Такі продовжувані дії можуть значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Представник відповідача заперечила проти задоволення заяви.

Відповідач підтримала думку свого представника.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд дослідив заяву про забезпечення позову, заслухавши думку сторони відповідача та її представника, надав оцінку обгрунтованості та необхідності вжиття заходів забезпечення позову та дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст.152 ЦПК України позов може забезпечуватися накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову №9 від 22 грудня 2006 року розяснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене та суть позовних вимог, зважаючи на те, що суд розглядає справу за позовом про усунення існуючих, на думку позивача, перешкод в користуванні його земельною ділянкою, а не тих перешкод, які на думку позивача можуть виникнути в майбутньому, тому забезпечення позову шляхом заборони вчинити певні дії є необгрнутованим, безпідставним та не є співмірним із заявленими позовними вимогами про усунення перешкод шляхом демонтажу огорожі.

Крім того, предметом позову є усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі, а не визнання права власності на земельну ділянку. Отже, необхідність застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту є необгрнутованим, безпідставним та не є співмірними із заявленими позовними вимогами, адже позивач не довів належними та допустими доказами утруднення чи неможливість виконання рішення суду в разі задоволення позову, та співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Відмова в забезпеченні позову не позбавляє позивача права звернутися до суду із заявою про забезпечення позову з інших підстав.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.151-153, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Бондаренко