АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 754/2421/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: ПетріщеваІ.В.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4350/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченко М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно і до досягнення ними повноліття з урахуванням щомісячної індексації відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"; стягнути на її користь з ОСОБА_5 додаткові витрати на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 765,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття; стягнути на її користь з ОСОБА_5 судові витрати у справі, які складаються також з витрат по сплаті за правову допомогу у розмірі 10 800,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони не досягли згоди з приводу розміру аліментів на утримання дітей, відповідач має нерегулярний дохід, тому вважає, що розмір аліментів повинен бути визначений у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., та враховуючи додаткові витрати, які виникають у дітей, відповідач повинен приймати у них участь.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісячно від дня пред'явлення позову - 13.02.2015 до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимоги відмовлено. Стягнуто на користь держави з ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 243,60 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у розмірі 3 466,67 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розмірі аліментів в сумі 1 000,00 грн. та відмови в стягненні додаткових витрат на утримання дітей та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття дітей з урахуванням щомісячної індексації відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та додаткові витрати на утримання дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 765,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. В іншій частині судове рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що розмір призначених аліментів в сумі 1 000,00 грн. на двох дітей не покриває половини мінімальних витрат на дітей, враховуючи, що прожитковий мінімум на двох дітей складає 2 910,00 грн.. Також судом безпідставно відмовлено у вимозі про індексацію розміру аліментів, визначених в твердій грошовій сумі, як це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Крім того, суд неповно з′ясував обставини, що мають істотне значення для вирішення справи в частині вимог про стягнення додаткових витрат. Суд не взяв до уваги належний доказ в розумінні статті 58 ЦПК України - це довідку батьківського комітету на підтвердження витрат на потреби дитини у школі та внесення грошових коштів.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_9 - заперечував, просив рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27.01.2014 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10). Сторони мають дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач та відповідач є батьками дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 9). Діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом з матір'ю та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Житлово-експлуатаційної контори №306 Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" №294/10 від 04.02.2015 (а.с. 24).

Із пояснень сторін встановлено, що батьки намагались вирішити питання щодо утримання дітей шляхом укладення договору, але зазначений договір між ними укладено не було за наявності розбіжностей між сторонами.

Відповідно до довідки батьківського комітету СШ І ступеня № 312 від 06 лютого 2015 року вбачається, що мати дітей додатково щомісячно витрачає на потреби дитини 100,00 грн., що станом на 06.02.2015 складає 600,00 грн., щомісячно сплачує 85,00 грн. за гурток англійської мови, що станом на 06.02.2015 складає 510,00 грн., окрім цього сплатила кошти у розмірі 470,00 грн. на ремонт класу, 350,00 грн. на навчальні зошити та 500,00 грн. на харчування у шкільній їдальні (а.с. 25).

Сторонами не заперечувалось, що відповідач по справі щомісячно з жовтня 2014 року по квітень 2015 року сплачував на користь позивача аліменти у розмірі 1000,00 грн. (а.с. 70-72), брав участь у забезпеченні культурного відпочинку, духовного та морального розвитку дітей, медичної допомоги, піклування про їх здоров'я та фізичний розвиток, що підтверджується копіями квитків, квитанцій та фіскальних чеків ( а.с. 73-81).

У заявленому позові позивач просила суд стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно і до досягнення ними повноліття з урахуванням щомісячної індексації відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"; стягнути на її користь додаткові витрати на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 765,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.

Відповідачем визнано позовні вимоги в частині сплати щомісячних аліментів на дітей у розмірі 1000,00 грн.

Ухвалюючи у справі рішення в частині вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив із того, що аліменти на дітей слід присудити в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно від дня пред′явлення позову до досягнення найстаршої дитини повноліття, оскільки відповідач має нерегулярний дохід.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_4 в частинні стягнення додаткових витрат на утримання дітей, суд першої інстанції керувався недоведеність позивачем вказаних вимог у відповідності до ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України.

Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3 466,67 грн. суд першої інстанції виходив із того, що позивачем на підтвердження витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката, надані відповідні письмові докази, що свідчать про їх оплату, оформлені у встановленому законом порядку, грошові кошти фактично сплачені позивачем, витрати на правову допомогу підтверджені документально, доведена їх співмірність з ціною позову.

Позивачем рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначення розміру аліментів в сумі 1 000,00 грн. та відмови у стягненні додаткових витрат на утримання дітей.

Відповідно до статті 303 ЦПК апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, крім випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

При перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ( стаття 303 ЦПК України), колегія суддів виходить з наступного:

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Вирішуючи питання щодо щомісячного розміру аліментів на утримання дітей судом першої інстанції встановлено, що відповідач станом на 17.04.2015 працював масажистом у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Спорт-Солюшін" та мав дохід у розмірі 13016, 62 грн. за пів року протягом з жовтня 2014 року по березень 2015 року (а.с. 68).

З 01.01.2014 по 17.03.2015 Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 перебував на загальній системі оподаткування. Відповідно до поданих декларацій про доходи, сума доходу становить - 0,00 грн. 17.03.2015 Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 була подана заява про припинення підприємницької діяльності (а.с. 113-120).

23 квітня 2015 року відповідач був звільнений з посади масажиста Товариства з обмеженою відповідальністю "Спорт-Солюшін", що підтверджується копією Наказу №23-п від 23 квітня 2015 року про звільнення та відповіддю на запит Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Станом на 05.01.2016 відповідач перебуває на обліку як безробітний в Деснянському РЦЗ міста Києва з 29 грудня 2015 року, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 194).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечувалось, що відповідач по справі щомісячно з жовтня 2014 року по квітень 2015 року сплачував на користь позивача аліменти у розмірі 1000,00 грн. (а.с. 70-72), брав участь у забезпеченні культурного відпочинку, духовного та морального розвитку дітей, медичної допомоги, піклування про їх здоров'я та фізичний розвиток ( а.с. 73-81).

Виходячи із прожиткового мінімуму для piзних категорій населення на 2016 рік в Україні відповідно до Закону "Пpo Державний бюджeт на 2016 рік" за поданням Міністерства фінансів,судом першої інстанції обраховано, що на момент розгляду справи, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі 1455,00 грн., а 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить 436,50 грн., відповідно на двох дітей - 873,00 грн.

Відповідачем визнано в судовому засідання позовні вимоги в частині сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 1000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів судом першої інстанції у повній мірі враховані обставини, що мають значення для справи, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які проживають з матір'ю, матеріальне становище платника аліментів, який перебуває на обліку, як безробітний, надання батьком дітей добровільної щомісячної матеріальної допомоги та участь відповідача у вихованні дітей, а тому встановлений судом першої інстанції щомісячний розмір аліментів на утримання дітей в сумі 1 000,00 грн. відповідає вимогам закону та співрозмірний з урахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення для справи.

Посилання позивача на те, що визначений розмір аліментів на двох дітей не покриває половини мінімальних витрат на дітей правового значення для справи не має, так як розмір аліментів визначено судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення на момент ухвалення рішення. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дітей може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у вимозі про індексацію розміру аліментів, визначених в твердій грошовій сумі, як це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» є помилковим, виходячи з наступного.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Разом з тим, згідно із законом "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України; індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка; індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Таким чином індексація аліментів проводиться за наявності підстав, визначених законом, а перегляд розміру аліментів відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.

Отже, вимоги позивача про стягнення аліментів з урахуванням щомісячної індексації відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" є передчасними.

Доводи апеляційної скарги в частині неповного з′ясування судом першої інстанції обставин, що мають істотне значення для вирішення справи про стягнення додаткових витрат є безпідставними, оскільки судом першої інстанції досліджені усі передбачені нормою права юридичні факти, які впливають на остаточний результат вирішення вимог про стягнення додаткових витрат на дітей.

Ухвалюючи рішення в цій частині вимог, суд першої інстанції керувався тим, що згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На обґрунтування вимог в частині стягнення додаткових витрат на дітей позивач надала квитанції на ім′я ОСОБА_10 про оплату за житлово-комунальні послуги, за телекомунікаційні послуги, спожиту електроенергію, на сплату за централізоване опалення, за централізоване постачання води та водовідведення. Подані документи не відносяться до додаткових витрат відповідно до статті 185 СК України, до того ж не є належними доказами, оскільки стосуються громадянки ОСОБА_10, яка не є стороною у справі.

Довідка, складена головою батьківського комітету 1-б класу СШ 1 ступеня № 312, про щомісячну оплату позивачем коштів на потреби своєї дитини у школі, здані кошти на ремонт класу, шкільні робочі зошити, за відвідування шкільного гуртка з англійської мови, за харчування дитини у шкільній їдальні не підтверджує факт оплати цих послуг, оскільки довідка не засвідчена посадовою особою навчального закладу та не містить печатки установи, їх сплата також не підтверджується відповідними фінансовими документами (а.с. 25).

Подана в якості доказу сторінка із інтернет сайту «Большой басейн Наука Спорт в Киеве», в якій розміщена пропозиція послуг, кількість занять, їх вартість не свідчить про відвідування дітьми учбово-оздоровчої групи у даному комплексі та понесених у зв′язку з цим витрат (а.с. 39).

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про стягнення додаткових витрат на дітей, суд першої інстанції правильно виходив із недоведеності позивачем вимог в частині додаткових витрат та відсутність будь яких особливих обставин у розумінні змісту ст. 185 СК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: