Справа №576/2145/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/618/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І. ,

при секретарі судового засідання Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и л а :

09 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 посилаючись на те, що їх син ОСОБА_5 навчається на 1 курсі юридичного факультету Сумського національного аграрного університету і потребує матеріального забезпечення, яке вона самостійно надавати не може, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 800 грн. щомісячно.

Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2015 року позовні вимоги було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_6, 17 березня 1995 року, до закінчення ним навчання, але не більш ніж до досягнення 23 років. Стягнення починати з 09 жовтня 2015 року та сплачувати матері ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору. Рішення в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с.24-25).

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 23 лютого 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення (а.с.58).

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 800 грн. до 332 грн. щомісячно. В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції, не повідомивши його належним чином про час та місце розгляду справи, безпідставно розглянув справу в заочному порядку, чим допустив порушення його процесуальних прав на участь у судовому засіданні, надання пояснень та доказів по справі, зокрема щодо обґрунтування суми доходів, що має значення для визначення розміру аліментів. Вважає, що при визначенні розміру аліментів суд, в порушення вимог ст.ст.182, 198, 200 СК України, не врахував його матеріальне становище, а саме, що його дохід в середньому становить 1000 грн., та матеріальне становище матері дитини, яка також зобовязана утримувати сина, та дійшов помилкового висновку про його можливість сплачувати аліменти у розміні 800 грн. щомісяця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи з 23 січня 1993 року по 15 січня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6, 7).

Позивачка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3зв.). Після припинення шлюбних стосунків син сторін ОСОБА_5 проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні.

З 15 вересня 2012 року позивачка перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі у звязку з чим змінила прізвище на «Мудра» (а.с.3, 8).

За інформацією КП «Глухівське БТІ» від 18 лютого 2016 року №86 ОСОБА_4 нерухомого майна протягом останніх пяти років не набувала (а.с.50).

Із довідки від 04 вересня 2015 року №65 вбачається, що ОСОБА_5 з 01 вересня 2015 року є студентом денної форми навчання скороченого терміну юридичного факультету СНАУ спеціальності «Правознавство» (бакалавр), навчається на комерційній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2017 року (а.с.10).

Згідно з договором про підготовку фахівця з вищої освіти від 22 липня 2015 року №171 розмір плати за весь строк навчання ОСОБА_5 становить 16747,5 грн. (а.с.9).

Відповідач проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13, 37).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований як ФОП і згідно з даними ДПІ від 04 лютого 2016 року за період з 01 січня по 31 грудня 2015 року його дохід склав 12000 грн. (а.с.39, 64).

Згідно з довідкою КП «Глухівське БТІ» від 08 лютого 2016 року №68 ОСОБА_3 нерухомого майна у м.Глухів у власності не має(а.с.42).

За даними УМВС України в Сумській області від 06 квітня 2011 року №941 за ОСОБА_3 зареєстровано автомобілі марки DAEWOO Lanos, 2004 р.в., д.н.НОМЕР_1, CITROEN Berlingo, 2007 р.в., д.н.НОМЕР_2, ВАЗ 21063, 1985 р.в., д.н.12617СА та причіп марки ПГ 02 Дачний, 1999 р.в., д.н.8954ОТ (а.с.51).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін на період навчання потребує певних витрат і його батько, будучи працездатною особою, повинен та може надавати таку матеріальну допомогу, а тому на підставі ст.199 СК України дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він є законним, обґрунтованим, відповідає матеріалам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітньою дочкою, сином.

Із роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, виходячи із змісту наведених норм та обставин справи, суд, врахувавши стан здоровя відповідача, його майновий та сімейний стан, відсутність на утриманні інших осіб, дійшов обґрунтованого висновку про право позивачки на отримання аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, від його батька у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд взяв до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 навчається на платній основі і повинен згідно договору сплатити за курс навчання 16747,500 грн., а тому повинен нести значні матеріальні витрати.

Крім того, суд першої інстанції врахував стан здоровя дитини, а саме те, що ОСОБА_5 має захворювання цукровий діабет, важкої форми та потребує у звязку з цим значних та постійних витрат на придбання медикаментів (а.с.50).

Крім того, відповідач ОСОБА_3 є особою працездатного віку, здійснює підприємницьку діяльність, має задовільний стан здоровя, інших осіб на утриманні не має, у власності у нього перебуває три автомобілі та причеп, якими він користується та несе витрати на утримання транспортних засобів (а.с.51, 64), а тому не вбачається обєктивних перешкод для одержання відповідачем додаткових доходів від трудової діяльності і виконання ним обовязку надавати допомогу сину у період його навчання до 23 років.

Тому доводи відповідача, викладені в скарзі про те, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що він отримує щомісячний дохід менший від встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, колегія суддів до уваги не бере та відхиляє, оскільки доказів наявності обставин, які перешкоджають йому працювати та отримувати дохід у розмірі достатньому для забезпечення своїх потреб та виконання обовязку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, а також доказів знаходження на його утриманні інших осіб, ні суду першої ні апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Таким чином визначений судом першої інстанції розмір аліментів на думку колегії суддів є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати його повнолітнього сина.

Такі висновки суду відповідають вимогам ст.ст.199-200 СК України і узгоджуються з розясненнями викладеними у п.п.17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Вказаний розмір аліментів не є надмірним, він відповідає вимогам виваженості, розумності та справедливості, узгоджується із встановленим ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковим мінімумом для працездатних осіб 1378 грн.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції процесуальних норм, а саме не повідомлення відповідача належним чином про час та місце розгляду справи, як на підставу скасування рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у даному випадку апеляційний суд не має повноважень скасовувати рішення суду з цих підстав, урівноваженням прав відповідача у таких випадках, є його можливість подати до апеляційного суду всі докази, які він міг подати до суду першої інстанції, а також нова оцінка наявних доказів у справі з урахуванням позиції відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що хоча справа судом першої інстанції й була розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_3, не повідомленого у передбаченому законом порядку про час та місце її розгляду, тобто з порушенням його прав, однак ця обставина, сама по собі, в даному випадку не є підставою для скасування ухваленого судом по справі рішення, оскільки відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України урівноваженням прав останнього є його право на подання до суду апеляційної інстанції всіх доказів, які він міг подати до суду першої інстанції, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції, однак відповідач ОСОБА_3 цим своїм правом не скористався, в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився і будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, до апеляційного суду не представив.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставами для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -