АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2719/16 Головуючий 1 інстанції - Короткий І.П.
Категорія право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області Кірсанова Л.І. перевіривши відповідність вимогам закону цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 21/100 частину об»єкту нерухомості в літ А1 за адресою: м. Харків, провулок Боткіна, 4.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 з пропуском строку на апеляційне оскарження звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове по суті позовних вимог. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, які мають значення для справи. Вказує на те, що зареєстрована та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку літ А1 та літ Б1 та отримала право власності на 21/100 частку оспорюваної будівлі в порядку спадкування після свого батька, ОСОБА_3, який також був зареєстрованой та проживав за вищевказаною адресою.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулась з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, а саме: 21/100 будинків літ А1 та літ Б1 з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, провулок Боткіна, 4.

Зазначає, що ОСОБА_2 подарував вище означене майно ОСОБА_4 за договором дарування від 15.06.2015 року. Вважає, що ОСОБА_4 може в будь-який час здійснити продаж оспорюваного майна, тому ненакладення арешту може зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч.2. статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, в заяві про забезпечення позову не наведено достатньо доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява апелянта задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: