Провадження №6/760/114/16
Справа 760/3688/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковський Т.О. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного фактичного виконання зобов'язань, покладених на неї рішення суду, на підставі якого 20.03.2015 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист, по справі №753/8711/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частини майна 6857528,25 грн.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 48095600 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 20.03.2015 Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/8711/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частини майна 6857528,45 грн.

Вказує, що 15.07.2015 державним виконавцем, на підставі ст. 17, 18 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 20.03.2015 Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/8711/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсації вартості частини майна 6857528,45 грн., та надано боржнику семиденний термін для виконання рішення суду. Копії вказаної постанови були направлені сторонам виконавчого провадження, на адреси вказані у виконавчому документі.

Державний виконавець зазначає, що хоча згідно зворотного поштового повідомлення, поштова кореспонденція отримана боржником, однак рішення боржником в самостійному порядку не виконано.

До того ж, вказує, що про факт отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, свідчить клопотання представника боржника ОСОБА_2 від 11.09.2015 щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та відмітка представника «з матеріалами виконавчого провадження ознайомився, копії зробив» яка міститься у матеріалах виконавчого провадження.

Також, державний виконавець зауважив, що в зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у строк для самостійного виконання, керуючись вимогами ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 11.12.2015 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

В поданні державний виконавець вказав, що 15.12.2015 на адресу боржника направлено виклик щодо явки до відділу примусового виконання рішень та надання пояснень щодо не виконання рішення суду, проте станом на теперішній час боржник на прийом до державного виконавця не з'явився, відомості про доходи, рахунки не надав, проігнорував законні вимоги державного виконавця, що розцінюється, як ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

16.03.2016 державний виконавець, стягувач ОСОБА_3 в судовому засіданні, подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, підтримали та просили суд його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши пояснення державного виконавця, стягувача суд приходить до наступного.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов»язань.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язань за рішенням.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення.

З матеріалів подання державного виконавця судом встановлено наступне.

Виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця №48095600 від 15.07.2015.

15.07.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи в ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа державним виконавцем було направлено запити до органів, що здійснюють реєстрацію майна.

Згідно даних АІС "Автомобіль" м. Києва транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Територіального управління ДС гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві за боржником немає зареєстрованих великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів.

Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій (10 відстоків і більше статутного капіталу) емітентів відсутній.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області, земельні ділянки за боржником на території Київської області не зареєстровані.

Згідно відповіді Державної авіаційної служби України, повітряні судна за боржником не зареєстровані.

На підставі відповіді Державної фіскальної служби України, та вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 31.08.2015 накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках відкритих боржником у банківських установах.

Згідно відповідей з банківських установ, постанова про арешт коштів боржника прийнята до виконання, кошти на рахунках відсутні.

Згідно відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна від 09.12.2015, на праві приватної власності боржниці належало нежиле приміщення пл. 565.60 кв. м. по АДРЕСА_2; квартира АДРЕСА_3; квартира АДРЕСА_1.

Державний виконавець акцентував увагу суду на тому, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.12.2015, нежилі приміщення пл. 565,60 кв. м. по АДРЕСА_2 на праві власності, 24.03.2015, зареєстровано за ТОВ «Люксмода».Тобто, після виникнення за боржником зобов'язання за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2014 року на підставі якого 20.03.2015 судом видано виконавчий лист, боржником здійснено перереєстрацію даного майна.

За твердженням державного виконавця зазначені вище дії боржниці та те, що станом на теперішній час боржник на прийом до державного виконавця не з'явився, відомості про доходи, рахунки не надав, проігнорував законні вимоги державного виконавця, що розцінюється, як ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, а тому є всі підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного фактичного виконання зобов'язань.

Однак, з таким твердженням державного виконавця погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.07.2015 державним виконавцем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 20.03.2015 Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/8711/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості частини майна 6857528,45 грн.

15.07.2015 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як встановлено судом та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 17.03.2016 № 55382868, державним виконавцем, в межах виконавчого провадження, постановою від 16.03.2016 було накладено арешт на нерухоме майно боржниці, а саме: квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_1.

Таким чином, в межах відкритого виконавчого провадження стягувач має забезпечену можливість задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна боржника ОСОБА_2, яке арештоване державним виконавцем.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Проте, всупереч вказаним положенням закону, державний виконавець не скористався наданим йому законом правом та не надав суду докази, які б давали підстави вважати, що боржниця ОСОБА_2 у виконавчому провадженні має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення, шляхом залишення території України.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що подання державного виконавця про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 33, частиною п'ятою статті 124 Конституції, статтями 11, 31 Закону «Про виконавче провадження», статтями 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» статтею 377-1 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бочковського Т.О. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: