Провадження № 2/752/187/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.02.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02 серпня 2011 року він отримав поштою шість постанов від 19 липня 2011 року про відкриття виконавчих проводжень на загальну суму 1 054 грн. 11 серпня 2011 року він письмово звернувся до державного виконавця Гагарінського ВДВС м. Севастополя Гросс К.В. з проханням ознайомити його з матеріалами справи, оскільки Управління пенсійного фонду України у Ленінському районі м. Севастополя, який був стягувачем у даних виконавчих провадженнях, за матеріалами 2005-2006 років нічого пояснити не змогли, посилаючись на відсутність архівів.

Не отримавши ніякої відповіді, позивач 15 серпня 2011 року через відділення ПрАТ КБ «Приватбанк» сплатив 1209,40 грн. заборгованості, що підтверджується квитанцією 1411.368.1, на реквізити та призначення оплати, вказані державним виконавцем, після чого надав державному виконавцю копію відповідного чеку.

02 вересня 2015 року позивачу від нотаріуса стало відомо, що на все належне йому майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника 21782 від 20.07.2011 р. ВДВС Гагарінського РУЮ м. Севастополя.

Оскільки позивач сплатив борг, він просить зняти арешт з належного йому майна, накладений постановою № 21782 від 20 липня 2011 року ВДВС Гагарінського РУЮ м. Севастополя.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Відповідач також в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Надіслав клопотання про судовий розгляд без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником рухомого майна.

Постановою державного виконавця ВДВС Гагарінського РУЮ м. Севастополя від 20 липня 2011 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1, а саме на рухоме майно. (а.с. 8).

Дані обставини підтверджуються також витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. (а.с. 8)

Згідно довідки від 20.02.2013 р., виданої ВДВС Гагарінського РУЮ ум. Севастополі, у вказаному відділі відсутні відкриті виконавчі провадження у відношенні ОСОБА_1 (а.с. 7)

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Аналогічні положення містяться і в п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Наведе свідчить про те, що позивач, як власник рухомого майна, має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 174, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження з належного ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, іден. номер НОМЕР_1) рухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя від 20 липня 2011 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: