Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 274/4256/15-ц
Провадження №2/0274/200/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2016 р.. Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого судді Хавронюк О.Л., з участю секретаря - Лободи В.Л., відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Лізінг інформаційних технологій" до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про стягнення боргу ,

В С Т А Н О В И В :

Позивачем заявлено вимоги до відповідачів про солідарне стягнення 23826,78 грн.заборгованості за невиконання договірних зобов"язань.В позові зазначено ,що5.03.2013 року між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання в оренду на умовах лізінгу ІТ-обладнання.Клієнт погодився з Правилами отримання обладнання,інших товарів та послуг.Факт передачі обладнання позивачем відповідачу ОСОБА_1 стверджено актом приймання-передачі ,відповідач зобов"язався сплатити 7596,46 грн. рівними частками 6 платежів по 1266,08 грн. кожний до 20 числа кожного місяця. Відповідач вніс 3961,52 грн. , які зараховані на погашення плати за прострочення щомісячних платежів та на погашення місячних орендних платежів . Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобовязання щодо надання обладнання, але відповідач не виконав свої грошових зобовязань.Відповідач ОСОБА_2,підписавши договір поруки ,прийняла на себе зобов2язання нести солідарну відповідальність за неналежне та у повному розмірі виконання відповідачем зобов"язань за договором.

В судове засідання 11.04.2016 року позивач та відповідачка ОСОБА_2 не з"явились. Позивач подав заяву про розгляд справи без участі представника, заявлені вимоги просить задоволити повністю.

Відповідач ОСОБА_1позов визнав частково.Зазначив, що приблизно півтора роки тому з ним зв"язався представник позивача та повідомив про необхідність сплати боргу, він вніс 400 грн.,після чого йому повідомили про можливість реструктуризації.Він згоден заплатити 3798 грн, а не ту суму,яка вказана в позові. Відповідачка ОСОБА_2. подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить застосувати строки давності .При розгляді справи щодо заявлених вимог заперечувала ,вказувала на те,що згідно з матеріалами позову платежі були припинені в червні 2013 року , але її,як поручителя , не повідомляли про невиконання зобов"язань клієнтом .Лист вона отримала лише тоді, коли позивач звернувся до суду .

Суд,дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 806 ЦК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.807 ЦК України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Таким чином, укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Судом встановлено ,що 5.03.2013 року року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про отримання обладнання в системі LeaseIT , відповідно до умов якого останній отримав навушники TechnicsRP-DJ1210 MIDI-контролер Pioneer DDJ-ERGO-V, загальною вартістю 7596,46 грн. (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Клієнт (Відповідач) бере участь в системі LeaseIT зокрема отримує IT-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT (надалі - Пакет LeaseIT), а Оператор LeaseIT Позивач),зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (IT-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT.

Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору.

З умов даного вбачається, що відповідачем обрано Пакет LeaseIT Шістка+: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 16,67%; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 5; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; вид договору - фінансовий лізинг; перехід права власності - виплата повної вартості обладнання.

Таким чином, між сторонами укладено договір фінансового лізингу , є за своєю правовою природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму майна.

Відповідно акту приймання передачі майна № 120209109 від 12.03.2013 року, вбачається, що відповідачу надано вказане в договорі обладнання (а.с.16).

Згідно структури грошових нарахувань та надходжень, наданої позивачем(а.с.17), відповідач частково погасив борг, але інші зобовязання за договором відповідач не виконує, тому станом на 320.08.2015 року прострочена сума заборгованості у вигляді компенсації вартості наданого обладнання в розмірі - 3798,24 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому судом встановлено, що за пунктом 8.7. Договору Відповідач підтвердив, що з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT (надалі по тексту Правила) він ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати.

За п.6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку.

Позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання Відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого йому нараховувались штрафні санкції.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі прострочення сплати платежів, Клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах визначених Правилами.

Відповідно до п. 14.2. Правил, у разі несвоєчасної оплати Клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь Оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійсниться у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором. Сплата сум за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT.

Позивачем на підставі п.14.2 Правил розраховано суму оплати за прострочення щомісячних платежів -19849,04 грн.. З договору про отримання обладнання в системі LeaselT від 5.03.2013 року вбачається, що він підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні. Як вбачається зі змісту договору, у ньому передбачено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зі змісту договору від 5.03.2013 року та Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT вбачається, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LеаsеІТ строку.Відповідач зобов'язався сплачувати платежі в певному порядку , мав сплатити 6 платежів по 1266,08 грн..Він в судому засіданні не заперечив факту не виконання взятих на себе зобов'язань по договору. Відповідно до п. 3 ч. 2 «Про фінансовий лізінг» лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізінг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.

Пунктом 14.2 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT встановлено, що у разі несвоєчасної слати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду на який припадає дата оплати за договором.

Відповідно до ст.549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.

Згідно зі ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 статті 551 ЦК України надає суду право , оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафних санкцій за прострочення щомісячних платежів становить 19849,04 грн., при, цьому несплачена відповідачем компенсація вартості наданого обладнання за договором становить 3798,24 грн., тобто більше ніж в 5 разів перевищує суму основного боргу.

За таких обставин, суд на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України прийшов до висновку про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», до 3800,00 грн..Отже, загальна сума заборгованості,що підлягає стягненню на користь позивача становить 7598,24 грн..Суд відмовляє у стягненні 179,5 грн. компенсації понесених витрат, пов"язаних з виконанням зобов"язання,оскільки позивачем не наведено підстав для відшкодування таких коштів згідно умов договору та не доведено факту понесення витрат на вказану суму.

Відповідно до договору поруки від 12.03.2013 року (а.с.29), відповідачка ОСОБА_3 несе солідарну відповідальність за неналежне та у повному обсязі виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань, що виникають за договором. Поручитель несе відповідальність у тому ж розмірі, що й клієнт за договором. У випадку порушення своїх зобов'язань за цим договором, клієнт та поручитель несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 554, 610 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Як вбачається з п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно вищевказаного договору, відповідач ОСОБА_1 повинен був вносити щомісячні платежі рівними частинами на протязі 6 місяців останній платіж відповідач повинен був внести до 20.08.2013 року(а.с. 17).Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Позивачем не надано доказів, а судом не встановлено , що позивачем на адресу поручителя направлялась вимога про погашення заборгованості.Позовна заява надійшла в суд 09.09.2015 року,тобто порука є припиненою через закінчення 6-місячного строку для звернення до поручителя з вимогою про погашення заборгованості.Позовні вимоги до відповідачки ОСОБА_2заявлені безпідставно.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню частково з відповідача ОСОБА_1 пропорційно до суми задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,212-215,209,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства"Лізінг інформаційних технологій" до ОСОБА_1,ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1,і.н., на користь публічного акціонерного товариства "Лізінг інформаційних технологій" 3798,24 грн.компенсації вартості наданого обладнання, 3800 грн. плати за прострочення щомісячних платежів за договором про отримання обладнання в системі LeaseIT від 5.03.2013 року , а всього 7598,24 грн., а також 243,6 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя :