АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/2972/16 Головуючий 1-ї інстанції Рибальченко І.Г.
Справа № 2-626/321/15 Доповідач Шевченко Н.Ф.
Категорія : трудове.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Спільного Українсько-Нідерландського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 10 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Спільного Спільного Українсько-Нідерландського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Спільного Українсько-Нідерландського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» (далі Підприємство) про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування маральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що у квітні 2013 року з відповідачем було укладено безстроковий трудовий договір, відповідно якого він прийнятий на роботу до відділу власної безпеки (ВВБ) Товариства.

Згідно наказів компанії від 08 липня 2014 року та від 04 січня 2015 року за халатне ставлення до роботи, неякісне виконання професійних обов'язків та порушення трудової дисципліни йому оголошено догани.

Наказом від 19 січня 2015 року його було звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами трудового розпорядку згідно з п.3 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Красноградського районного суду від 29 липня 2015 року наказ Генерального директора Товариства від 04 січня 2015 року «Про дисциплінарні стягнення співробітників компанії СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора ВВБ ОСОБА_1 скасовано.

Своє звільнення з займаної посади вважав безпідставним та незаконним, таким, що порушує норми КЗпП України.

Також зазначив, що вказані дії з боку відповідача порушили його законні права на працю, чим завдали моральну шкоду, яку оцінив у 15 000 грн.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких посилався на його безпідставність.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 10 березня 2016 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора відділу власної безпеки спільного Українсько-Нідерландського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» .

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 49 086,48 грн. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з урахуванням стягнення з зазначеної суми обов'язкових платежів до бюджету та 1 000 грн. моральної шкоди, а також на користь держави 490,86 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Спільне Українське-Нідерландське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права та неповноту встановлених обставин, які мають значення по даній справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача з роботи було проведено з порушенням вимог КЗпП, оскільки доказів того, що на момент видання наказу про звільнення по п.3 ст.40 КЗпП України ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок суду не надано.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам та вимогам трудового законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

На підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Частиною 2 ст. 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 КЗпП України).

Тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у відповідача працює з 16 квітня 2013 року (а.с.26 т.1).

Як убачається з копії наказу № 15-ос від 19 січня 2015 року позивача звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.28 т.1)..

У цьому випадку відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин ОСОБА_1 посадових обов'язків та не врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 1471, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, відповідність наказів вимогам норм трудового права та послідуючого звільнення , суд прийшов до обґрунтованого висновку, що вони були застосовані з порушенням чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Догана оголошена наказом від 04 січня 2015 року за № 2-ф втратила юридичну силу, оскільки рішенням Красноградського районного суду від 29 липня 2015 року, яке набрало законної сили, наказ Генерального директора Товариства від 04 січня 2015 року «Про дисциплінарні стягнення співробітників компанії СП ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора ВВБ ОСОБА_1 скасовано.

Ні в тексті наказу № 15-ос від 19 січня 2015 року ні в судовому засіданні представником відповідача не наведено доказів конкретної вини ОСОБА_2 яке було підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення та послідуючого звільнення по п.3 ст.40 КЗпП України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 зазначеної постанови, за передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Отже, законодавством передбачено, що підставою звільнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, за наявності застосованого й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення.

Оскільки на момент видання наказу від 19 січня 2015 року про звільнення з підстав п.3 ст.40 КЗпП України чинним був тільки наказ № 65-ф від 08 липня 2014 року, яким ОСОБА_2 оголошена догана за неякісне виконання професійних обовязків, підстав для звільнення ОСОБА_2 у відповідача не було.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення норм чинного законодавства на власний розсуд апелянта та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, які полягають в тому, що звільнення позивача було проведено з порушенням норм трудового законодавства.

Підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308,, 315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Спільного Українсько-Нідерландського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Група 4 Секурітас ЛТД» відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: