_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2866/16-ц
Провадження № 2-о/520/134/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Третя одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2016 року заявник звернулась до суду з названою заявою та просила встановити факт прийняття нею спадщини у вигляді квартири за адресою м. Одеса, вул ДоковаАДРЕСА_1, що відкрилася 16.01.2006 року після смерті її мами ОСОБА_2 та 26.11.2006 року після смерті батька ОСОБА_3.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті її мами ОСОБА_2 Борисівни16.01.2006 року та після смерті батька ОСОБА_3 26.11.2006 року, які померли в м. Єрусалимі, відкрилась спадщина на належні їм частини квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Заявник стверджує, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала у вищевказаній квартирі, але у визначений законом строк не звернулась до державної нотаріальної контори за видачею їй свідоцтва про право на спадщину, так як не мала документів для вступу до спадщини у повному обсязі.

Заявник зазначає, що нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, а від так вона вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини з метою оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною завою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання з`явилась представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4, заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник зацікавленої особи Третьої одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини нявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до положень частини 2 статті 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Згідно з вимогами частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 07 грудня 1960 року народилась ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 947135, де батьком вказано ОСОБА_3, матірю ОСОБА_2.

30 грудня 1989 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, після реєстрації якого ОСОБА_5 змінила прізвище на «Маркман», що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу Серії ІІІ-ЖД № 296774.

На підставі Свідоцтва про право власності на житло № 876 від 10 квітня 1995 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 Мільєвні, ОСОБА_7 в рівних частках належить квартира АДРЕСА_3.

16 січня 2006 року померла мати заявниці, ОСОБА_2, та через деякий час 26 листопада 2006 року помер батько заявниці ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвами про смерть з перекладом в апостилі.

Після їх смерті відкрилась спадщина на належні їм частки квартири АДРЕСА_3.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено у судовому засіданні, спадкоємцем майна померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є їх донька ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини заявник до нотаріальної контори не звернулась.

Третьою одеською державною нотаріальною конторою лише у 2015 році було заведено спадкову справу № 1062/2015 щодо майна померлої ОСОБА_2 та спадкову справу № 1061/2015 щодо майна померлого ОСОБА_3.

У видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом заявнику було відмовлено у звязку з тим, що останньою було пропущений строк для прийняття спадщини, так як вона не була зареєстрована з померлими за одним адресом.

Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що з вимогами щодо поновлення строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 до суду не зверталась, поважність причин пропуску встановленого законом строку не довела.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до пункті 2 та 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, крім зазначених в ч.1 цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений главою 87 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача підтвердила факт того, що батьки її довірительки виїхали до Ізраїлю у 1995 році, з того часу там і проживали до смерті 2006 року, а заявниця цей час проживала в м. Одесі.

За частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку.

Відповідно до розяснень, даних у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оскільки заявниця пропустила строк прийняття спадщини, а також враховуючи той факт, що встановлення факту прийняття спадщини можливо лише у випадках, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, а спадщина після смерті її батьків ОСОБА_3, ОСОБА_2 відкрилась 2006 року, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 218, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Третя одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини - відмовити в повному обсязі

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Куриленко О. М.