АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3222/16 Справа № 203/1134/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення,-

встановила:

У лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про їх виселення з квартири за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, в забезпечення виконання якого між банком та відповідачами укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Оскільки зобов'язання за кредитним договором виконані не були, утворилась заборгованість. Банк звернувся з позовом до суду, та рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2012 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, шляхом реалізації предмета іпотеки через публічні торги із встановленням початкової ціни, а в задоволенні вимог про виселення було відмовлено у зв'язку з передчасним зверненням. Банк надіслав вимоги відповідачам про звільнення предмету іпотеки, які не виконані, тому звернувся з позовом про виселення до суду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, де ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді кредитної лінії на суму 46770 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 березня 2008 року між банком та відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано належну останнім квартиру за адресою АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором та виниклою заборгованістю, банк звернувся до суду з позовом по звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, який було задоволено частково рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості шляхом реалізації іпотечного майна та відмовлено у задоволенні вимоги про виселення, що набрало законної сили (а.с.27-29, 30).

З матеріалів справи вбачається, що вказана квартира належала відповідачам на праві спільної сумісної власності. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою підтверджена довідками адресно-довідкового підрозділу Дніпропетровського УДМС від 22 червня 2015 року (а.с.106-109). Склад зареєстрованих підтверджується довідкою КП ЖГ Кіровського району Дніпропетровської міської ради № 961 від 17 лютого 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що квартира, яка була передана по договору іпотеки, придбана не за кошти, взяті у кредит за договором від 06.03.2008 року № DNI0GA00000173, а була у власності відповідачів на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЗАТ «Дніпропетровський меблевий комбінат» 18.04.2002 року, зареєстрованого в МБТІ, та є єдиним місцем їх проживання, тому посилання позивача про наявність підстав для виселення їх із квартири, без надання їм іншого постійного житла, є помилковим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. 575 ЦК України, ст. 109 ЖК УРСР, ст. 1, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні підстави для виселення мешканців з іпотечного майна, без надання їм іншого постійного житла.

Доводи апеляційної скарги, що суд прийшов помилкового висновку про неможливість виселення відповідачів, без надання іншого житлового приміщення, оскільки відповідачі не належать до категорії громадян, яким при виселенні обов'язкового повинно бути надане інше жиле приміщення, а порядок щодо виселення громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, відповідно до ст. 114 ЖК УРСР, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Отже, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про виселення з квартири, без надання іншого жилого приміщення, яка не була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів.

Така правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-1892цс15

Інші доводи апеляційної скарги, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення норм права, що протирічить діючому законодавству.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» -відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: