Справа № 738/1681/15-ц Провадження № 22-ц/795/723/2016 Головуючий у I інстанції Сова Т. Г. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Кузюри Л.В., Позігуна М.І.

при секретарі Халимон Т.Ю.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року по справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання на території України рішення мирового судді 162 судової дільниці Одинцовського судового району Московської області від 24 листопада 2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Менського районного суду від 05.02.2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення мирового судді 162 судової дільниці Одинцовського судового району Московської області від 24.11.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей, та постановити нову, якою задовольнити клопотання.

Незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду заявник обґрунтовує тим, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи про стягнення аліментів, був належним чином повідомлений, що підтверджується телефонограмою з якої вбачається, що відповідач позов визнав, та просив справу розглядати за його відсутності.

Посилається на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволення клопотання ОСОБА_1 про визнання на території України рішення мирового судді 162 судової дільниці Одинцовського судового району Московської області від 24.11.2009 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей місцевий суд прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що є підставою для відмови в заявленому клопотанні на підставі п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України.

З таким висновком районного суду погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 24.11.2009 року рішенням в.о. мирового судді 162 судової дільниці Одинцовського судового району Московської області мирового судді 157 Одинцовського судового району Московської області позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей задоволено (а.с. 10-11).

Вказане вище рішення суду набрало законної сиди 05.12.2009 року (а.с. 6, 11).

В матеріалах справи мається копія телефонограми за змістом якої ОСОБА_4 24.11.2009 року о 10 год. 50 хв. телефонував та повідомив, що просить справу розглядати в його відсутність, з позовними вимогами згоден. (а.с. 7).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 113 ЦПК Російської Федерації, особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі сповіщаються або викликаються до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, судовою повісткою з повідомленням про вручення, телефонограмою або телеграмою, факсимільним зв'язком або з використанням інших засобів зв'язку і доставки, забезпечують фіксування судового повідомлення або виклику і його вручення адресату. Особам, які беруть участь у справі, судові повідомлення і виклики повинні бути вручені з таким розрахунком, щоб зазначені особи мали достатній термін для підготовки до справи і своєчасної явки в суд.

Як вбачається, матеріали справи не містять повідомлення ОСОБА_4 в належний спосіб, оскільки зазначена телефонограма за своїм змістом, не може бути повідомленням про час та місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до довідки від 22.07.2015 року № 1526/2-275/09 відповідач ОСОБА_3 своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду по справі № 2-275/09 по заяві ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Підтвердження про повідомлення маються в матеріалах справи. Завірені копії документів додаються (а.с. 5). Разом з тим, матеріали справи, окрім телефонограми самого ОСОБА_3, не містить інших копій повідомлень завірених належним чином.

Пунктом "б" ст. 55 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної державами - членами СНД у м. Мінську 22 січня 1993 р. (далі - Мінська Конвенція), передбачено, що у визнанні рішень і наданні дозволу на примусове виконання може бути відмовлено у випадках, коли відповідач не взяв участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик до суду.

Відповідно до п. 2 ст. 54 Мінської Конвенції, суд, який розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що передбачені цією Конвенцією умови додержано. У такому випадку суд постановлює рішення про примусове виконання.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Виходячи з викладеного вище, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання на підставі п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду про стягнення аліментів було надіслано відповідачу ОСОБА_3 яке він не оскаржив, висновків суду не спростовують.

Відповідно до поданих заперечень, ОСОБА_3 посилається, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи в РФ, копії рішення не отримував, не надсилав і не отримував жодних телефонограм, зазначені доводи матеріалами справи не спростовуються.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, на підставі п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала судді залишенню без змін, оскільки її постановлено з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: