У х в а л а

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, сім'ї та молоді Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа - Котелевська районна рада Полтавської області, про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що його звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією закладу, відбулось до завершення процедури реорганізації (злиття) Котелевського районного центру дитячої та юнацької творчості та Котелевської районної станції юних натуралістів у Будинок дитячої та юнацької творчості. Він вважає, що юридична особа є такою, що припинилась, і дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. Як на момент видачі наказу про попередження щодо можливого вивільнення, так і на момент видачі наказу про звільнення, відповідач не мав складеного та затвердженого у встановленому законом порядку штатного розпису Будинку дитячої та юнацької творчості. Крім того йому не було запропоновано іншу роботу на тому ж підприємстві. Окрім того, відповідачем не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки останній має високу кваліфікацію та продуктивність праці. Також, йому в день звільнення не було видано належним чином оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення та не проведено з ним фінансових розрахунків. Позивач просив визнати його звільнення незаконним та поновити його на роботі в Котелевському районному центрі дитячої та юнацької творчості на посаді директора, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 вересня 2015 року до дати ухвалення судового рішення.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 8 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 грудня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування судових рішень потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, сім'ї та молоді Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа - Котелевська районна рада Полтавської області, про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 8 грудня 2015 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик І.М. Завгородня