Справа №: 398/2828/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" березня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Голосеніної Т.В., з участю секретаря Шаповал І.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ПАТ КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення з них кредитної заборгованості за кредитним договором №401/18/01/2008/980-7721/КФ від 18.01.2008 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 (далі - позичальник) було укладено кредитний договір, згідно якого останньому на споживчі цілі надано кредит у сумі 30000 гривень строком до 10 січня 2011 року, зі сплатою 3,0% на місяць за користування кредитом. Згідно п.2.3.1 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує відсотки за користування кредитом шляхом сплати мінімального необхідного платежу в розмірі 1279,82 гривень щомісячно до 15 числа поточного місяця. Банк виконав своє зобовязання в повному обсязі, надавши позичальнику обумовлену в договорі суму кредиту. Згідно з додатковою угодою №1 та №2 від 06 вересня 2010 року до кредитного договору №401/18/01/2008/980-7721/КФ від 18.01.2008 року про реструктуризацію кредитної заборгованості з продовженням терміну повернення кредиту до 08.07.2011 року та встановленням нового графіка погашення кредитної заборгованості, згідно якого щомісячний мінімальний платіж склав 2236,24 грн. Проте відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на 07.05.2015 року утворилась заборгованість в сумі 71029,76 грн. Позичальник вніс останній платіж на погашення основного боргу 19.05.2009 року, на погашення заборгованості по відсотках - 14.09.2012 року, на погашення пені по кредиту 28.02.2013 року. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечено договором поруки №401/18/01/2008/980-7721/КФ, укладеним 18 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 (надалі - поручитель). Згідно умов укладеного договору поруки поручитель несе разом з позичальником солідарну відповідальність перед кредитором за виконання останнім зобовязань за договором.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

21 березня 2016 року відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась. 19 січня 2016 року в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, зазначила, що відповідач ОСОБА_3 дійсно взяв кредит, зараз він перебуває на заробітках.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 18 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно якого останньому на споживчі цілі (на ремонт) надано кредит у сумі 30000 гривень строком до 10 січня 2011 року, зі сплатою 3,0% на місяць за користування кредитом за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Згідно з п.2.3.1 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує відсотки за користування кредитом шляхом сплати мінімального необхідного платежу в розмірі 1279,82 гривень щомісячно до 15 числа поточного місяця.

Надання кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру №83 від 18 січня 2008 року.

06 вересня 2010 року між банком та відповідачами укладено додаткову угоду №1 та №2 до кредитного договору №401/18/01/2008/980-7721/КФ від 18.01.2008 року про реструктуризацію кредитної заборгованості з продовженням терміну повернення кредиту до 08.07.2011 року та встановленням нового графіка погашення кредитної заборгованості, згідно якого щомісячний мінімальний платіж склав 2236,24 грн.

Відповідно до п.4.1 додаткової угоди №1, якою викладено кредитний договір в новій редакції, у разі невиконання позичальником зобовязань щодо строків та повноти кредиту та процентів відповідно до умов договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно з п.4.2 додаткової угоди №1 до кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.2,3.3.6,3.3.8-3.3.16 додаткової угоди №1 (за виключенням п.п.3.3.3 щодо обовязку позичальника своєчасно та в повному обсязі повернути кредит, нараховані проценти, комісії, штрафи, пені відповідно до умов договору) позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 5% від суми залишку по кредиту за кожен випадок.

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечено договором поруки №401/18/01/2008/980-7721/КФ, укладеним 18 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 (надалі - поручитель). Згідно умов укладеного договору поруки поручитель несе разом з позичальником солідарну відповідальність перед кредитором за виконання останнім зобовязань за договором.

Проте відповідач свої зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на 07.05.2015 року утворилась заборгованість в сумі 71029,76 грн., з яких:

- 19389,87 грн. - основний борг (кредит);

- 33322,64 грн. - відсотки за користування кредитом;

- 15830,50 грн. - пеня за неповернення кредиту;

- 2486,75 грн. штраф згідно п.4.3 кредитного договору (в новій редакції).

Позичальник здійснював платежі без дотримання вимог п.п.1.1, 3.3.3, 3.3.4 кредитного договору (в новій редакції), що призвело до появи простроченої заборгованості. Так, ОСОБА_3 вніс останній платіж на погашення основного боргу 19.05.2009 року, на погашення заборгованості по відсотках - 14.09.2012 року, на погашення пені по кредиту 28.02.2013 року.

Відповідно до розрахунку боргу в порядку, передбаченому п.4.1 Кредитного договору (в новій редакції) та вимог ст.258 ЦК України, пеня за прострочення зобов'язань за кредитним договором обрахована за період з 07.05.2014 р. по 06.05.2015 року, що становить 15830,50 грн.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №26 від 05.02.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» у ПАТ КБ «НАДРА» розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_2

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобов'язання він відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Неустойка (штраф, пеня), як передбачено ч.1 ст. 546 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, є підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_3, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

Разом з тим, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1, ч.2 ст. 553 ЦК України).

Як передбачено ч.1,ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п.5.3 договору поруки його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами договору.

Згідно правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-53цс14) регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Так, судом встановлено, що кредитним договором передбачено погашення кредиту шляхом періодичних платежів (п.п.2.3.1 кредитного договору, п.п.1.1. Додаткової угоди №1, п.2 Додаткової угоди №2).

Позичальник вніс останній платіж на погашення основного боргу - 19.05.2009 року, на погашення заборгованості по відсоткам - 14.09.2012 року, за пенею 28.02.2013 року.

Кінцевий термін повернення кредиту 08 липня 2011 року.

Проте банк надіслав на адресу відповідачів досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором лише 12.05.2015 року, а з позовом до суду звернувся лише 03.06.2015 року, що свідчить про припинення дії договору поруки, який був укладений з ОСОБА_4

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, щопозовні вимоги, заявлені до ОСОБА_4 є безпідставними.

Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 710,29 грн.

Керуючись ст.ст. 3-11, 15, 57- 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позов публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Надра» заборгованість за кредитним договором №401/18/01/2008/980-7721/КФ від 18 січня 2008 року в сумі 71029 (сімдесят одна тисяча двадцять девять) гривень 76 копійок, з яких 19389,87 грн. основного боргу; 33322,64 грн. відсотків за користування кредитом; 15830,50 грн. пені за неповернення кредиту та 2486,75 грн. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_3 710,29 грн. судового збору в дохід держави.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя