УхвалА

іменем україни

6 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_5, від якого вони мають малолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала про те, що відповідач ухилявся від обов'язку утримувати свою дитину та у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надавав.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 286 грн, а з вересня 2015 року у розмірі 1 455 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто щомісяця з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4, на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 6 квітня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення або направити справу на новий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суди на підставіналежним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідно до вимог ст. ст. 180-184, 191 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, оскільки він є батьком дитини, працездатним, працюючим та маючим регулярний і стабільний заробіток.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо на наявність іншого судового рішення про визначення місця проживання дитини, у якому вона висловлювала бажання проживати з батьком, а отже посилання на нього є безпідставним та недоведеним, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Посилання касаційної скарги на спільне проживання відповідача з позивачкою та дитиною, є безпідставним, оскільки факт спільного проживання не є підтвердженням матеріального забезпечення дитини.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

В.І. Журавель

С.Ф.Хопта