АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/2403/2016 Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
справа №752/8213/14-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Сабітова С.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «страхова компанія «УНІКА», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, про стягнення з ПрАТ «СК «УНІКА» 923238,43 грн. страхового відшкодування, що включає 564124,55 грн. інфляційних втрат та 359113,94 грн. договірної пені; 1 068 145,74 грн. майнової шкоди (збитків) та 400000 грн. моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовує тим, що 15 вересня 2011 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/0224/74/32671.

З метою забезпечення інтересів кредитора за кредитним договором 18 вересня 2012 року між позичальником та ПрАТ «СК «УНІКА» укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров»я на випадок хвороби позичальника кредиту №011095/0136/0000013, згідно із умовами якого у разі настання страхового випадку, яким є, зокрема встановлення інвалідності І групи, страховик повинен сплатити страхову виплату у розмірі кредиту (923022,55 грн.). У випадку встановлення інвалідності ІІ групи, страховик повинен був сплатити страхову суму у розмірі 80% від розміру кредиту. Вигодонабувачем за цим договором є кредитор.

Позивач зазначає, що 01 серпня 2013 року йому встановлено ІІ групу інвалідності, про що він повідомив страховика, проте останній не погодився з посиланням на висновок Українського Державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності у м.Дніпропетровську №6957.

18 червня 2015 року страховик на користь кредитора здійснив виплату 738418,04 грн. (розмір страхової виплати у разі встановлення ІІ групи інвалідності). Оскільки страховик прострочив виплату зазначеної суми за період з 08 серпня 2013 року по 17 червня 2015 року, то позивач просить стягнути з нього 923238,43 грн., що є інфляційними втратами за цей період відповідно до ст.625 ЦК України (564124,55 грн.) та пенею відповідно до п.7.3 договору страхування (359113,94 грн.)

В обґрунтування стягнення 1 068 145,74 грн. майнової шкоди (збитків) зазначає, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20 жовтня 2014 року з нього на користь банку стягнуто 1 068 145,74 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач вважає, що між неправомірними діями страховика та стягненням кредитором заборгованості є причинний зв»язок.

Обґрунтовуючи підстави моральної шкоди зазначає, що така йому була завдана внаслідок дій кредитора про стягнення з нього заборгованості.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 12 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не надано належної правової оцінки обставинам справи. Зазначає, що страховий випадок стався у період дії договору.

Вважає необґрунтованими висновки суду, що право вимоги страхувальника до страховика може бути тільки у разі надання згоди вигодонабувачем.

Посилається на те, що вигодонабувач прийняв рішення про відмову від суми страхового відшкодування більшої ніж 200000 грн. у вигляді пені, штрафу, індексу інфляції, що впливає на права та інтереси позивача, проте суд з цим не погодився та дійшов протилежного висновку.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вигодонабувач скористався своїм правом на отримання страхового відшкодування, відтак відсутні підстави стягнення на користь позивача штрафних санкцій, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Доводами апеляційної скарги такі висновки суду першої інстанції не спростовуються.

Судом першої інстанції установлено, що 18 вересня 2012 року ОСОБА_4 підписано Заяву про укладення договору добровільного страхування від нещасних випадків та здоров»я на випадок хвороби позичальника кредиту (бланкової форми), згідно із якою просив укласти з ним договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров»я на випадок хвороби позичальника кредиту на умовах «Правил добровільного страхування від нещасних випадків» та «Правил добровільного страхування здоров»я».

18 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «УНІКА» укладено Договір добровільного страхування від нещасних випадків та здоров»я на випадок хвороби позичальника кредиту №011095/0136/0000013.

Відповідно до умов цього договору, страхувальник є позичальником за договором кредиту №014/0224/74/32671 від 15 вересня 2011 року. Вигодонабувачем (в частині заборгованості застрахованої особи за кредитним договором №014/0224/74/32671 від 15 вересня 2011 року) є АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до змісту договору вигодонабувач є кредитором за кредитним договором. При настанні страхового випадку вигодонабувач набуває право на одержання суми страхової виплати у розмірі заборгованості, застрахованої особи за кредитним договором, що існує на дату настання страхового випадку. Предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов»язані з життям, здоров»ям та працездатністю застрахованої особи. Страховими випадками є: стійка втрата страхувальником працездатності внаслідок нещасного випадку та хвороби (загострення хвороби): інвалідність І-ої групи, інвалідність ІІ-ої групи; смерть страхувальника внаслідок нещасного випадку та хвороби (загострення хвороби). Строк дії договору з 19 вересня 2012 року по 18 вересня 2013 року.

На виконання умов, передбачених п.3.1 договору страхування ОСОБА_4 06 серпня 2013 року повідомив страховика про настання страхового випадку, а саме встановлення йому ІІ-ої групи інвалідності.

Умовами «Інших умов договору» (п.6.4) передбачено право страховика перевіряти надану страхувальником інформацію, у разі виникнення сумнівів в обґрунтованості страхової виплати відстрочити прийняття рішення, але не більше ніж на 60 робочих днів, починаючи з дати отримання документів згідно з пунктом 4.4 умов, про здійснення або відмову у здійсненні страхової виплати, проводити незалежну експертизу обставин страхового випадку, а при необхідності вимагати додаткового медичного обстеження страхувальника, залучаючи до цього необхідних спеціалістів.

У зв»язку із невизнанням обставини настання страхового випадку та встановлення страхувальнику групи інвалідності, ПрАТ «СК «УНІКА» оскаржило у судовому порядку акт огляду МСЕК від 01 серпня 2013 року про встановлення ОСОБА_4 ІІ групи інвалідності. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 25 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Судом першої інстанції також установлено, що 16 червня 2015 року між страховиком та вигодонабувачем укладено Угоду про врегулювання випадку, згідно із умовами якої вигодонабувач скористався своїм правом на отримання від страховика страхової виплати за договором страхування. У розрахунок відшкодування включена страхова виплата у повному обсязі, яка склала 738418,04 грн. В угоді міститься посилання на те, що при її укладенні були враховані всі законні права та інтереси ОСОБА_4, а зарахування суми 738418,04 грн. на рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» прирівнюється до повного та належного виконання ПрАТ «СК «Уніка» своїх зобов»язань за договором.

За даними платіжного доручення №021192 від 17 червня 2015 року ПрАТ «СК «УНІКА» перерахувало на рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 738418,04 грн. страхового відшкодування.

Згідно із положеннями ст.ст. 979, 980 ЦК України, ст.ст. 1, 4 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч.2 ст.985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

За змістом ч.1 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Частиною 4 цієї статті визначено, якщо третя особа відмовилась від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатись цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» та п.3 ч.1 ст.988, 992 ЦК України страховик зобов»язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Метою страхування здоров»я позичальника є майнові інтереси кредитора пов»язані із поверненням наданих як кредит коштів, у випадку, якщо позичальник за станом свого здоров»я не зможе виконувати зобов»язання самостійно. Метою страхування одночасно є майнові інтереси страхувальника у випадку неспроможності ним за станом здоров»я виконувати свої боргові зобов»язання. Тобто, договір страхування захищає майнові інтереси сторін кредитного правовідношення.

Відповідно до п.4.3.1 «Інших умов договору» якщо на дату настання страхового випадку існує заборгованість страхувальника (застрахованої особи) за кредитним договором та якщо інше не було письмово погоджено з вигодонабувачем, страховик сплачує суму страхової виплати вигодонабувачу у розмірі фактичної заборгованості страхувальника (застрахованої особи) за договором кредиту, на дату настання страхового випадку.

Згідно із п.п. 4.5 та 4.7 «Інших умов договору» рішення про здійснення страхової виплати приймається страховиком протягом 10 робочих днів з дати отримання всіх необхідних документів, передбачених п.4.4 Умов. Страхова виплата здійснюється протягом 5 робочих днів з дати прийняття відповідного рішення (оформлення страхового акту).

Умовами «Інших умов договору» (п.6.4) передбачено право страховика перевіряти надану страхувальником інформацію, у разі виникнення сумнівів в обґрунтованості страхової виплати відстрочити прийняття рішення, але не більше ніж на 60 робочих днів, починаючи з дати отримання документів згідно з пунктом 4.4 умов, про здійснення або відмову у здійсненні страхової виплати, проводити незалежну експертизу обставин страхового випадку, а при необхідності вимагати додаткового медичного обстеження страхувальника, залучаючи до цього необхідних спеціалістів.

Відповідно до п.7.8 Договору від 18 вересня 2012 року вигодонабувач має право з метою отримання страхового відшкодування за своєю власною ініціативою вчиняти будь-які дії, які повинен чи має право вчинити страхувальник. При цьому вчинення таких дій вигодонабувачем буде породжувати такі самі правові наслідки, якби такі дії були вчинені страхувальником. Користування вигодонабувачем таким правом не звільняє страхувальника від його зобов»язання за Договором.

З огляду на зазначені умови договору страхування та враховуючи правила ст.636 ЦК України, суд першої інстанції вірно виходив з того, що право на вимогу у позивача виникає лише у випадку відмови вигодонабувача у здійсненні страховиком такої виплати.

Окрім цього, вимоги про стягнення пені, інших штрафних санкцій, суми інфляційних втрат за час затримки виконання зобов»язань за договором відповідно до норм ст.ст. 550, 625 ЦК України може здійснювати кредитор за основним зобов»язанням, ці вимоги є похідними від основного зобов»язання, за яким кредитором є вигодонабувач, а не страхувальник за договором на користь третьої особи.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення пені та інфляційного збільшення.

Окрім того, суд вірно виходив із безпідставності вимог в частині відшкодування матеріальних збитків.

Як убачається з рішення Дарницького районного суду м.Києва від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа - ПрАТ «СК «УНІКА» з ОСОБА_4 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки стягнуто:

- 902372,94 грн. заборгованості за кредитом, в тому числі простроченої за період з 22 жовтня 2012 року по 06 березня 2014 року в сумі 10897,98 грн.;

- 63793,22 грн. заборгованості за відсотками за період з 23 грудня 2012 року по 06 березня 2014 року;

- 96436,79 грн. пені за прострочення кредиту та відсотків за період з 23 березня 2012 року по 06 березня 2014 року.

З зазначеного рішення також убачається, що до суду кредитор звернувся в березні 2014 року та станом на 06 березня 2014 року ним здійснено розрахунок заборгованості.

Розмір збитків позивачем прирівнюється до суми, яка стягнута рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте, зазначене не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, доводів, які спростовували такі висновки, апеляційна скарга не містить.

Підстав для задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди також не убачається.

Законодавством встановлено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв»язок між протиправною поведінкою та наслідками, що настали.

Оскільки доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди позивачем не надано, а в діях відповідача відсутня така неправомірна поведінка, яка мала б наслідком відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов