Провадження № 2/638/413/16
26 лютого 2016 року м.Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді: Задорожного М.І.
при секретарі: Крупенко Л.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 суму боргу за борговою розпискою в розмірі 84 613 (вісімдесят чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 20 коп, та судовий збір.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 листопада 2014 року передав відповідачу, грошові кошти в сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, про що останній склав відповідну розписку.
Вказані позичені кошти мали бути зараховані у рахунок сплати вартості квартири АДРЕСА_1, що повинно бути оформлено належним чином.
Однак, з боку відповідача оформлення внесення коштів не відбувалось, та згодом було повідомлено позивача, що відповідач не є власником цієї квартири та інших приміщень у буд. 54А по вул.. Комсомольське Шосе у м. Харкові, що, взагалі, позбавляє відповідача будь-яких правових підстав для укладення правочинів щодо відчуження житлових приміщень у цьому будинку.
Позивач, неодноразово вимагав від Відповідача повернути отримані кошти.
05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 була направлена письмова вимога про повернення грошових коштів, однак, до цього часу грошові кошти позивачу не поверталися.
Таким чином, відповідач зобов'язань у визначений строк не виконав, позичені кошти не повернув, через що позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, від представника позивача, який діє на підставі довіреності, надійшла заява в якій підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив позов задовольнити, справу розглядати без участі позивача та його представника. В разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04 листопада 2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2, грошові кошти 4 000 (чотири тисячі) доларів США, про що останній склав відповідну розписку, оригінал якої долучено до матеріалів справи.
Вказані позичені кошти мали бути зараховані у рахунок сплати вартості квартири № 84 по у буд. 54А по вул.. Комсомольське Шосе у м. Харкові, що повинно бути оформлено належним чином.
Однак, оформлення та внесення коштів не відбувалось.
05 жовтня 2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена письмова вимога про повернення грошових коштів, що підтверджується наявним у матеріалах справи квитанції про відправлення та опису вкладення, однак, до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, позичені кошти не повернув.
Разом із позовом, позивачем надано розрахунок суми боргу станом на день звернення до суду, згідно якого сума боргу у гривневому еквіваленті складає 4 000 х 21.1533 = 84 613 (вісімдесят чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 20 коп., що підтверджуються даними, розміщеними на першій сторінці офіційного видання Кабінету Міністрів України газети «Урядовий курєр».
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання, згідно з приписами ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх повноважень на укладення правочинів відносно квартири № 84 по у буд. 54А по вул.. Комсомольське Шосе у м. Харкові, таким чином, суд приходить до висновку, що кошти, отримані у позивача, отримані безпідставно.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Оскільки Відповідач не мав правових підстав для укладення правочину щодо квартири № 84 по у буд. 54А по вул. Комсомольське Шосе у м. Харкові та, відповідно, правочин не був оформлений належним чином, передана сума грошей у розмірі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, що станом на день звернення до суду складає 84 613 (вісімдесят чотири тисячі шістсот тринадцять) грн. 20 коп., підлягає поверненню
Крім того, судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку, передбаченому ч.1 ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, ч.4 ст. 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст.509, 526, 530, 533, 1046,1047, 1049 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя