Провадження № 22ц/784/969/16 Суддя першої інстанції Кондрачук А.П.
Справа№479/108/16-ц
Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

7 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 1 березня 2016 року за позовом Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 лютого 2016 року Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, як орган опіки та піклування, (надалі Райдержадміністрація) звернулась до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 1 березня 2016 року позовну заяву було повернуто Райдержадміністрації для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі Райдержадміністрація просила ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 55 Конституції України та ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні прав щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст. 109 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Згідно з п. 1.2 Порядку реєстрації місця проживання та місяця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України 22 листопада 2011 року № 1077, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 (надалі Порядок), реєстрація місця проживання або місця перебування особа це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управлінням, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (п. 1.3 Порядку).

Як вбачається з довідки Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області Кривоозерського районного сектору громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.27).

З довідки Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 з 23 січня 2015 року перебувала у державному розшуку, а 25 вересня 2015 року було встановлено, що вона перебуває разом зі співмешканцем в с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області.

Ухвалою судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року позовну заяву Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав повернуто позивачу за непідсудністю (а.с.5).

Повертаючи позовну заяву на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, районний суд виходив з того, що вона не підсудна Кривоозерського районному суду Миколаївської області. В обґрунтування цих висновків, суд послався на те, що відповідачка фактично не проживає на території Кривоозерського району, а за даними позивача перебуває без реєстрації в с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області.

Таким чином районні суди дійшли протилежних висновків щодо підсудності позову.

Між тим, за даними Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області Кривоозерського районного сектору громадянка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та саме за цією адресою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

За такого, висновки районного суду про те, що відповідачка проживає/перебуває фактично в с. Куцуруб Очаківського району Миколаївської області, що, на думку місцевого суду, є підставою для визначення підсудності, є помилковими, оскільки відповідачка за цим місцем перебування не зареєстрована відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а тому такі висновки не відповідають приписам ст. 109 ЦПК України.

Оскільки ухвала судді постановлена з порушенням норм процесуального права, то у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею заяви на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області задовольнити.

Ухвалу судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 1 березня 2016 року скасувати, а матеріали за позовом Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

ОСОБА_4