АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/1010/2016 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Майданіка В.В.

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Гаврилюка Юрія Сидоровича, діючого в інтересах комунального вищого навчального закладу "Херсонська академія неперервної освіти" Херсонської обласної ради, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 12 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до комунального вищого навчального закладу "Херсонська академія неперервної освіти" Херсонської обласної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 жовтня 2015 року ОСОБА_3, звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь згідно довідки відповідача від 07.10.2015 року заборгованість по заробітній платі в розмірі 3950,94грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 551,42грн., вихідну допомогу - 1907,82грн., а всього 6410,18грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 13370,72грн., який неодноразово уточнювався, востаннє - до суми 22517,36грн.

Свої позовні вимоги заявник обґрунтувала тим, що з 01.02.2013 року вона працювала медичною сестрою санаторія-профілакторія Вищого навчального закладу "Херсонська академія неперервної освіти" Херсонської обласної ради (далі - Академія, відповідач). 20.03.2015 року її було звільнено згідно п.1 ст.40 КЗпП України, але остаточного розрахунку здійснено не було, зокрема, не виплачена заробітна плата за період роботи з 01.01.2015 року по 20.03.2015 року у розмірі 3950,94грн., компенсація за невикористану відпустку у розмірі 551,42грн., вихідна допомога - 1907,82грн.На сьогоднішній день відповідач ухиляється від виплат, на письмові та усні вимоги не реагує. Заборгованість відповідача підтверджується відповідними довідками.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 12 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 3945,34грн. в рахунок всіх сум, належних працівнику при звільненні, із відрахуванням від вказаної суми податків і обов'язкових платежів, а також 22517,36грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із відрахуванням від вказаної суми податків і обов'язкових платежів. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Гаврилюк Ю.С., діючий в інтересах відповідача, просить рішення суду скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначив, що суд не врахував вимоги чинного законодавства про порядок фінансування, утримання медичних працівників санаторію-профілакторію за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, який фактично є стороною трудових відносин між ними в частині оплати праці, а відповідач не мав права здійснювати виплату заробітної плати медичним працівникам за рахунок бюджетних коштів, які виділяються Херсонською обласною радою на утримання Академії як закладу освіти. Також вказав, що суд не звернув уваги на те, що Академія є комунальним вищим навчальним закладом, заснованим Херсонською обласною радою, віднесена до неприбуткових установ, фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, а згідно рішення власника при затвердженні обласного бюджету кошти на оплату праці не передбачені. Також не були передбачені і посади медичних працівників у штатних розписах академії на 2014 та 2015 роки, і відповідно асигнування на їх утримання за рахунок обласного бюджету не були передбачені, оскільки Академія не віднесена до медичних закладів. Вважає, що у зв'язку з відсутністю права в Академії на оплату праці медичним працівникам задоволення позовних вимог призведе до нецільового використання бюджетних коштів, що у свою чергу потягне за собою призупинення діяльності навчального закладу і позбавить педагогічних працівників області права підвищення свого професійного рівня, яке гарантовано законом. Крім того, вважає, що позивачем порушено позовну давність в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки з вказаними вимогами вона звернулась лише 30.11.2015 року, а звернутись до суду з усіма медичними працівниками в квітні 2015 року вона відмовилась.

При апеляційному розгляді представник відповідача уточнив вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому зазначив, що відповідач погоджується з рішенням суду відносно стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 3945,34грн., оскільки сам відповідач рекомендував позивачці звернутися до суду з позовом про стягнення заробітної плати. Зазначив, що відповідні зміни до закону були прийняті 28.12.2015р, підписані Президентом 30.12.2015р, набрали чинності з 01.01.2016р, а тому установа не змогла вчасно звільнити працівників у зв'язку з ліквідацією закладу.

У своєму запереченні позивачка просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно з наказом №3?А? від 20.01.2015 року комунального вищого навчального закладу ?Херсонська академія неперервної освіти? було ліквідовано відокремлений структурний підрозділ академії - санаторій-профілакторій з 20 березня 2015 року в зв'язку з припиненням часткового фінансування санаторію-профілакторію академії за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 14.01.2015 року (а.с.62).

Наказом головного лікаря №6 від 20.03.2015 року ОСОБА_3 було звільнено з посади медичної сестри санаторію-профілакторію - відокремленого підрозділу за ст.40 п.1 КЗпП України з 20.03.2015 року (а.с.10).

При апеляційному розгляді справи представники відповідача зазначили, що в день звільнення позивачка працювала.

Позивачці не були виплачені належні їй суми в день звільнення, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 07.10.2015 року і розрахунками (а.с.7, 8, 43, 58) та зазначеною вище копією наказу про звільнення №6 від 20.03.2015 року, в п.2 якого зазначено, що розрахунок із працівниками відповідно до вимог чинного законодавства провести після судових рішень.

Як вбачається із розрахунку, покладеного в основу судового рішення суду першої інстанції, позивачці ОСОБА_3 не були виплачені при звільненні заробітна плата в сумі 1215,55грн. (за 16 робочих днів у періоді з січня 2015 року по день звільнення), компенсація за невикористану відпустку - 671,3грн. (10 днів) та вихідна допомога в сумі 2058,49грн. (розрахована з урахуванням середньоденної зарплати у період з листопада по грудень 2014 року включно), а всього 3945,34грн. (а.с.58).

Відповідно до п.1 ч.1ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В силу вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 23.06.2015р в іншій цивільній справі (у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших осіб до комунального вищого навчального закладу ?Херсонська академія неперервної освіти? Херсонської обласної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди) встановлено наступне:

--- відповідно до Положення про санаторій-профілакторій він є відокремленим підрозділом комунального вищого навчального закладу ?Херсонська академія неперервної освіти?, здійснює свою діяльність від її імені без статусу юридичної особи;

--- позивачі були прийняті на посади медичних працівників санаторію-профілакторію, з яким перебували в трудових відносинах до його ліквідації;

--- дане положення дійсно визначало умови та порядок часткового фінансування санаторію-профілакторію за рахунок коштів Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та договору №6 від 8.01.2014 року про часткове фінансування санаторію-профілакторію за рахунок коштів Фонду, укладеного виконавчою дирекцією Херсонського обласного відділення Фонду з комунальним вищим навчальним закладом ?Херсонська академія неперервної освіти?;

--- з 1.01.2015 року Фонд припинив часткове фінансування санаторію-профілакторію відповідно до вимог Закону України №77-У111 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності з 1.01.2015 року та яким не передбачено часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв підприємств, установ, навчальних закладів та організацій (а.с.52-54).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 14 квітня 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову комунальному вищому навчальному закладу ?Херсонська академія неперервної освіти? Херсонської обласної ради про стягнення з виконавчої дирекції Херсонського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 109525 грн. 48 коп. необхідних на фінансування санаторію-профілакторію, в тому числі і на виплату заробітної плати медичним працівникам у 2015 році з тих підстав, що медичні працівники є працівниками відокремленого структурного підрозділу КВНЗ ?Херсонська академія неперервної освіти?, а тому вирішення питань щодо їх звільнення, скорочення штатів, попередження про це працівників, виплата заробітної плати, вихідної допомоги та фінансування цих заходів є виключним обов'язком Академії (а.с.55-57).

Задовольняючи позов частково на підставі ст.ст.44, 116, 117 КЗпП України, суд дійшов до правильного висновку про наявність заборгованості по заробітній платі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 на загальну суму 3945,34грн. із відрахуванням від вказаної суми податків і обов'язкових платежів.

При цьому згідно ч.1 ст.21 Закону України ?Про оплату праці? працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ч.1 ст.117 вказаного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановленні рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини.

Згідно з п.25 вказаної постанови непроведення розрахунку з працівником в день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України; в цьому випадку перебіг трьохмісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012р (справа №-5/2012): в аспекті конституційного звернення положення ч.1 ст.233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст.116, 117, 2371 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, на підприємство, установу, організацію покладено обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність. При цьому, перебіг 3-місячного строку звернення до суду з вимогою за ст.117 КЗпП України ще не розпочався, оскільки фактичного розрахунку з позивачкою не було.

Колегія суддів погоджується з розрахунком позивача щодо розміру середнього заробітку, оскільки її сума підтверджується розрахунком (а.с.58), тобто 84,02грн. середньоденних, зазначених у вказаному розрахунку, помножено на 268 днів (час затримки з 21.03.2015 року по день ухвалення судового рішення судом першої інстанції) і дорівнює 22517,36грн. із відрахуванням обов'язкових платежів і видатків. При апеляційному розгляді справи представники відповідача погодилися з розрахунком цієї суми.

Таким чином, суд повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірного висновку про наявність встановлених законом підстав для стягнення заборгованості по заробітній платі і інших платежів при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання заявника на неврахування судом вимоги законодавства про порядок фінансування, утримання медичних працівників санаторію-профілакторію за рахунок коштів Фонду, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються наведеним вище судовим рішення господарського суду, яким відмовлено Академії у стягненні з Фонду 109525 грн. 48 коп. необхідних на фінансування санаторію-профілакторію, і не впливають на право працівника отримати заробітну плату. Посилання на те, що Академія є комунальним вищим навчальним закладом, заснованим Херсонською обласною радою, віднесена до неприбуткових установ, фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, що згідно рішення власника при затвердженні обласного бюджету кошти на оплату праці не передбачені, також не приймаються до уваги, оскільки не є підставою для позбавлення працівника права, передбаченого ст.21 Закону України ?Про оплату праці? на отримання оплати своєї праці відповідно до актів законодавства. Посилання на те, що задоволення позовних вимог призведе до нецільового використання бюджетних коштів і відповідних наслідків для навчального закладу і вчителів, також слід залишити поза увагою, оскільки такі доводи є необґрунтованими і не мають переважного права перед працівником на отримання ним заробітної плати та всіх передбачених законом виплат. Посилання заявника на порушення позивачем строку звернення до суду в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, також не приймаються до уваги з огляду на положення вказаних вище п.п.20, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року, а також Рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012р (справа №-5/2012).

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гаврилюка Юрія Сидоровича, діючого в інтересах комунального вищого навчального закладу "Херсонська академія непереривної освіти" Херсонської обласної ради, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська