31.03.2016 Справа № 380/58/14-ц
Провадження по справі № 2/380/19/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська колекторська група» про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 870 250 гривень та судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги (далі Договір), згідно з яким останній відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_3 стосовно стягнення боргу згідно договору позики від 17 серпня 2007 року у розмірі 870 250 гривень. 20 травня 2013 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська колекторська група» (далі ТОВ «Всеукраїнська колекторська група») укладено договір поруки, за умовами якого ТОВ «Всеукраїнська колекторська група» поручилося за виконання ОСОБА_2 вищевказаного договору про відступлення права вимоги. Вказує, що договором про відступлення права вимоги передбачено ряд умов, які ОСОБА_2 зобов»язаний виконати з метою відступлення йому права вимоги, проте в порушення умов договору відповідач не виконав жодних дій, які б були направлені на заміну сторони в договорі, тобто порушив взяті на себе зобов»язання , чим завдав позивачу матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просили їх задовольнити, посилаючись на обгрунтування викладенні в позовній заяві. Крім того, просили суд визнати розписку від 08.07.2013 року недопустимим доказом у справі, з підстав викладених у письмовому клопотанні від 31.03.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, незважаючи на те, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року його явка визнана обов»язковою.

Представник відповідача ТОВ «Всеукраїнська колекторська група», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, незважаючи на те, що ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року його явка визнана обов»язковою, проте надіслав до суду клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив справу розглядати без участі ТОВ «Всеукраїнська колекторська група».

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Так, в судовому засіданні із копії Ухвали Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики стягнуто з останнього на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 800000 гривень, 3% річних за час прострочення виконання зобов»язання в сумі 68000 гривень, 1700 гривень судового збору, 120 гривень витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 430 гривень вартості оголошення , а всього 870 250 гривень.(Т.1 а.с.-8-9)

09 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги (заміна кредитора у зобов»язанні), згідно з яким ОСОБА_2 відступив ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_3 стосовно виконання грошового зобов»язання в сумі 870 250 гривень. (Т.1 а.с.- 6-7,69)

В п.7 Договору передбачено, що ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 всі документи, що стосуються права вимоги до ОСОБА_3, в тому числі розписку останнього за актом.

У випадку порушення умов Договору передачі прав, а саме не заміни ОСОБА_2 ОСОБА_1, ОСОБА_2 на першу вимогу сплачує ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 50% від суми боргу протягом трьох днів з дня направлення Позивачем вимоги до Відповідача.

Цим же пунктом Договору додатково передбачено, що в разі будь-якого іншого порушення умов договору, ОСОБА_2 також сплачує ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 50% від суми боргу.

Відповідно до п.9 Договору ОСОБА_2 зобов»язаний до 16.04.2013 року укласти договір доручення та видати довіреність на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з обсягом повноважень, для виконання договору відступлення права вимоги.

ОСОБА_2 в передбачений п.9 Договору строк до 16.04.2013 року не уклав договору доручення та не видав довіреність на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з обсягом повноважень, які б дозволили замінити ОСОБА_2 на ОСОБА_1

Із копії вимоги про сплату боргу за Договором № 1 від 29.05.2013 року встановлено, що 29.05.2013 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 вимогу про сплату боргу за Договором, в якій зазначив, що ОСОБА_2 порушив п.7, п.9 Договору та зобов»язаний невідкладно здійснити оплату за договором про відступлення права вимоги Позивачу в сумі 870 250 гривень.(Т.1 а.с.10-13)

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 надав суду розписку від 08.07.2013 року, (далі Розписка) за умовами якої ОСОБА_1 для забезпечення прав кредитора ОСОБА_2 та на виконання зобов»язань Договору від 09.04. 2013 року про відступлення права вимоги зобов»язувався повернути ОСОБА_2 борг ОСОБА_3 у розмірі 1000000 гривень до 31 грудня 2013 року. У разі неповернення вказаної суми, з 1 січня 2014 року зобов»язувався сплачувати 1% пені від суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п.2 Розписки ОСОБА_1 зазначає, що Договір від 09.04.2013 року про відступлення права вимоги слід вважати недійсним з 01 червня 2013 року та він не буде мати до ОСОБА_2 ніяких претензій по даному Договору в майбутньому.

Відповідно до умов Розписки ОСОБА_1 також зобов»язується переписати на ОСОБА_2 все своє рухоме і нерухоме майно, іменні акції ПАТ (ВАТ) «Кашперівський бурякорадгосп» у разі невиконання ним п.п.1,2 цієї Розписки; відшкодувати збитки нанесені за неотриманий урожай в 2008 році у ВАТ «Кашперівський бурякорадгосп» у розмірі 1200 тон зернових, завданих з вини колишнього керівника ОСОБА_3; відізвати та передати ОСОБА_2 всі позови і заяви, які компрометують ОСОБА_2 в державних і правоохоронних органах. (Т.3 а.с.-34).

Позивач, повністю заперечуючи існування даного боргового документа (Розписки від 08.07.2013 року), заявив клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та судової технічної експертизи документів, проведення якої просив доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції України, для проведення якої надав у розпорядження експертів вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки свого підпису. (Т.3 а.с.-70-71)

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року призначена судова почеркознавча та технічна експертиза розписки ОСОБА_1 від 08.07.2013 року, в якій ОСОБА_2 зобов»язано надати оригінал вищевказаної Розписки експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції, оскільки останній відмовився надати її на вимогу суду. (Т.3 а.с.77-78, 83-84)

В заяві від 22.12.2015 року адресованій суду, ОСОБА_2 вказував, що зобов»язується оригінал Розписки передати в експертну установу. (Т.3 а,с.-80)

Проте вимоги ухвали суду від 23.12.2015 року в частині надання експертам оригіналу Розписки, ОСОБА_2 не виконав, оскільки 19.01.2016 року до Тетіївського районного суду надійшло клопотання судових експертів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а саме: оригіналу розписки від 08.07.2013 року та дозволу на застосування методу вологого копіювання у місцях перетинів підписів від імені ОСОБА_1 з текстом розписки при визначенні послідовності виконання даних реквізитів, із яким 27.01.2016 року сторони ознайомлені під підпис. (Т.3 а.с.97-98)

29.01.2016 року ОСОБА_2 через канцелярію суду надав суду копію висновку експертного дослідження Київського науково - дослідного інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції України від 27.01.2016 року за результатами проведення почеркознавчого та технічного дослідження розписки від 08.07.2013 року, проведеного за його заявою від 21.12.2015 року, разом із якою він надав оригінал розписки від 08.07.2013 року, оригінали чотирьох примірників висновків НДЕКЦ у Київській області, оригінал акту прийому-передачі від 07.04.2013 року, оригінали двох примірників договору про відступлення права вимоги віл 09.04.2013 року, копію розписки від 08.07.2013 року, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у рядку «З повагою ОСОБА_1» у розписці від 08.07.2013 року , яка складена від імені ОСОБА_1 виконано ОСОБА_1. В оригіналі розписки від 08.07.2013 року друкований текст виконаний за допомогою знакосинтезуючого пристрою тонером лазерного принтера персонального комп»ютера; підпис від імені ОСОБА_5 в розписці від 08.07.2013 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів; у копії розписки від 08.07.2013 року зображення друкованого тексту та підпису від імені ОСОБА_1 виконані барвною речовиною чорного кольору; досліджувана копія розписки від 08.07.2013 року являється копією оригіналу розписки від 08.07.2013 року, тобто вона виготовлена із досліджуваного оригіналу розписки від 08.07.2013 року; в оригіналі розписки від 08.07.2013 року спочатку був надрукований текст, поверх якого виконаний підпис від імені ОСОБА_1

Ухвалою Тетіївського районного суду від 23.02.2016 року провадження у справі відновлено та призначено справу до судового розгляду на 10 годину 2 березня 2016 року.

01 березня 2016 року від ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява , в якій він вказує, що відповідно до ухвали слідчого судді Тетіївського районного суду від 17 лютого 2016 року в рамках кримінального провадження № 0000029 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме, що ОСОБА_2 шляхом шахрайських дій намагається заволодіти майном ОСОБА_1, надано старшому слідчому Тетіївського відділення поліції ОСОБА_9 тимчасовий доступ до розписки від 08.07.2013 року наданої ОСОБА_1 на ім»я ОСОБА_2 з можливістю її вилучення, яка знаходиться у володінні ОСОБА_2

16.03.2016 року через канцелярію суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він зазначає, що у нього , на даний час, оригіналу розписки від 08.07.2013 року немає.

Відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи , яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, враховуючи вищевказану процесуальну поведінку відповідача, а також той факт, що відповідач був попереджений про наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені ст. 146 ЦПК України, суд розцінює його дії як його ухилення від проведення експертизи, а тому відмовляє відповідачу ОСОБА_2 у визнанні факту, для з»ясування якого була призначена експертиза.

Відповідно до ст. 66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Разом з тим, даючи оцінку наданому ОСОБА_2 висновку експертного дослідження Київського науково - дослідного інституту судових експертиз при Міністерстві юстиції України від 27.01.2016 року за результатами проведення почеркознавчого та технічного дослідження розписки від 08.07.2013 року, проведеного за його заявою від 21.12.2015 року та розписці від 08.07.2013 року, суд визнає їх недопустимими доказами в силу ст. 59 ЦПК України , а тому не бере до уваги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Вирішуючи питання, заявленого позову, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передачі ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). Такий правочин щодо заміни кредитора у зобов»язанні відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України вчинюється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникало зобов»язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Згідно ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов»язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Поскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в порушення п.7,п.9 Договору не виконав взяті на себе зобов»язання, документи, що стосуються відступлення права вимоги позивачу не передав, не виконав жодних дій, направлених на заміну відповідача 1 на позивача, не уклав договір доручення та не видав до 16.04.2013 року довіреностей на ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чим порушив вимоги передбачені ч.1 ст.517, ст. 525 ЦК України та самого Договором.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 було допущено декілька порушень умов Договору, за які передбачено окрему відповідальність, то і стягненню підлягають грошові кошти в розмірі 100% боргу (50%х2), що становить 870 250 гривень.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 3775 гривень.

Керуючись ст.. 10,59,60,66,208,209,21-215,218,294 ЦПК України, ст.ст. 203,215512,525,627,629,635 ЦК України,-

В И РІ ШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська колекторська група» про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська колекторська група», юридична адреса с. Кашперівка вул. Леніна, 15 Тетіївського району Київської області солідарно на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 н/п 1-14, 870 250 ( вісімсот сімдесят тисяч двісті п»ятдесят) гривень боргу та 3 775 ( три тисячі сімсот сімдесят п»ять) гривень 80 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10