Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є. у. №333/3731/15
Провадження №22-ц/778/1178/16
Головуючий у 1-й інстанції: Боровікова А.І.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

За участю секретаря: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

ВСТАНОВИЛА :

28 травня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на квартиру, та про виселення.

Посилався на те, що 12 грудня 2014 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. за реєстраційним № 2336, за умовами якого він надав відповідачу (позичальнику) у власність 26 500 грн. Згідно пункту 7 договору позики, сума 26 500 грн. підлягає поверненню позичальником на вимогу позикодавця протягом чотирнадцяти календарних днів від дня пред'явлення вимоги про це. У разі прострочення повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми позики.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 12 грудня 2014 року між ним та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. за реєстраційним № 2339. За умовами іпотечного договору ОСОБА_3 (іпотекодавець) передав йому (іпотекодержателю) в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.2.4 іпотечного договору ринкова вартість квартири станом на 12 грудня 2014 року визначена у 221 314 грн.

Сторони договору дійшли згоди, що листування між ними з будь-яких питань, пов'язаних з цим договором, здійснюється за адресами, вказаними у цьому пункті договору (адреса відповідача: АДРЕСА_2). Рекомендований чи цінний лист, направлений однією стороною цього договору іншій стороні, на адресу, вказану в цьому пункті договору, вважається отриманим адресатом належним чином на четвертий календарний день після фактичної передачі листа відправником на поштове відділення, що підтверджується документом про оплату відповідних поштових послуг. Це правило визначає порядок пред'явлення усіх вимог, передбачених цим договором чи договорами, похідними від нього (у т.ч. іпотечним договором), якщо інше не визначено угодою сторін ( пункт 9 Договору позики ).

Вимогу про повернення позики він 25 серпня 2015 року надіслав ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_1 Відповідно до п. 9 договору позики вимога вважається отриманою відповідачем належним чином 22 березня 2015 року. Надіслання листа з вимогою про повернення позики підтверджується фіскальним чеком, виданим ЗД УДППЗ «Укрпошта» 18 березня 2015 року, та описом вкладення до цінного листа.

Сума позики відповідачем не повернута.

У пунктах 3.4.3,5.1 іпотечного договору зазначено, що іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання строку виконання Іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, вони не будуть виконані.

Пунктом 5.2 іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям та боржнику письмову вимогу про усунення порушення з вимогою про виконання порушень зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом установленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Сторони іпотечного договору домовились, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі (п. 5.3 іпотечного договору).

Відповідно до пункту 5.4 іпотечного договору, сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель вправі на власний розсуд обрати один із таких способів задоволення його вимог в порядку позасудового врегулювання:

а) шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань, забезпечених згідно з цим договором, у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

б) шляхом реалізації права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Визначені іпотечним договором способи задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджають іпотекодержателю застосувати інші, встановлені Закону України «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

10 квітня 2015 року він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. з проханням передати відповідачу вимогу про усунення порушення основного зобов'язання у 30-денний строк з моменту отримання вимоги (заява від 10 квітня 2015 року вих. № 227/02-24, реєстровий номер 699). Вимога того ж дня була надіслана ОСОБА_3, що підтверджується фіскальним чеком, виданим ЗД УДППЗ «Укрпошта».

З урахуванням вимог п. 6.5 іпотечного договору вважається, що вимога була отримана відповідачем 15 квітня 2015 року.

Згідно з висновком про незалежну оцінку ринкової вартості квартири, ринкова вартість об'єкта оцінки - предмета іпотеки становить 221 314 грн.

На цей час забезпечена іпотекою заборгованість відповідача дорівнює 53 000 грн., у тому числі сума позики 26 500 грн., штраф за порушення строку повернення суми позики 26 500 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд в рахунок погашення заборгованості в розмірі 53 000 грн. ( з яких: сума позики 26 500 грн., штраф за порушення строку повернення позики 26 500 грн. ) за нотаріально посвідченим договором позики від 12 грудня 2015 року реєстраційний номер 2336, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 Ціна предмета іпотеки, визначена суб'єктом оціночної діяльності, дорівнює 221 314 грн.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги. Зазначив, що 02 червня 2015 року він надіслав цінним листом на адресу відповідача вимогу про звільнення предмета іпотеки (квартири), що підтверджується описом вкладення до цінного листа та фіскальним чеком від 02 червня 2015 року, виданим ЗД УДППЗ «Укрпошта» (ідентифікатор: 665).

З урахуванням положень пункту 6.5 іпотечного договору, лист з вимогою про звільнення предмета іпотеки (квартири) вважається отриманим адресатом 07 червня 2015 року. Оскільки після спливу передбаченого договором місячного строку з моменту отримання вимоги відповідач квартиру добровільно так і не звільнив, просив також виселити ОСОБА_3 з квартири та стягнути з нього штраф у сумі 44 262 грн. 80 коп., як передбачено пунктом 5.7 іпотечного договору ( з розрахунку вартість квартири 221 314 грн. х 20 : 100 = 44 262, 80 грн.).

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка забезпечена іпотекою, дорівнює 97 262 грн. 80 коп.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 1 статті 307, пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний має право змінити рішення у разі порушення або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем за рішенням суду права власності на предмета іпотеки - квартиру, однак сума боргу у розмірі 53 00 грн. не є співмірною з вартістю предмета іпотеки, яка визначена у 221 314 грн. Позов про виселення не підлягає задоволенню, оскільки відсутні передбачені законом підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов про виселення не підлягає задоволенню, так як стягнення на предмет іпотеки не зверталося.

З таким висновком повністю погодитися неможна, оскільки він не узгоджується з нормами матеріального права.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

У статті 37 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем в суді, якщо він доведе, що основне зобов'язання і умови іпотечного договору не були порушені.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., реєстраційний № 2336, за умовами якого позивач (позикодавець) надав відповідачу (позичальнику) у власність 26500 грн. Згідно пункту 7 договору позики, сума 26 500 грн. підлягає поверненню позичальником на вимогу позикодавця протягом чотирнадцяти календарних днів від дня пред'явлення вимоги про це. У разі прострочення повернення позики позичальник несе відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми позики ( а. с. 4 ).

На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 12 грудня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., реєстраційний № 2339. За умовами іпотечного договору ОСОБА_3 (іпотекодавець) передав позивачеві (іпотекодержателю) в іпотеку квартиру АДРЕСА_3 ( а. с.5-8 ).

Згідно з п. 1.2.4 іпотечного договору ринкова вартість квартири станом на 12 грудня 2014 року визначена у 221 314 грн.

У пунктах 3.4.3,5.1 іпотечного договору зазначено, що Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання строку виконання Іпотекодавцем зобов'язань, забезпечених іпотекою, вони не будуть виконані.

Пунктами 5.2,5.3 іпотечного договору передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом установленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, за вибором Іпотекодержателя, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Відповідно до пункту 5.4 іпотечного договору, сторони дійшли згоди, що Іпотекодержатель вправі на власний розсуд обрати один із таких способів задоволення його вимог в порядку позасудового врегулювання:

а) шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань, забезпечених згідно з цим договором, у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

б) шляхом реалізації права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Визначені іпотечним договором способи задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджають Іпотекодержателю застосувати інші, встановлені Закону України «Про іпотеку» способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, у пунктах 5.5,5.7 іпотечного договору зазначено, що Іпотекодержатель може задовольнити вимоги, забезпечені встановленою цим договором іпотекою, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі ( підпункт «а» пункту 5.4 ) та прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про іпотеку». Право власності на предмет іпотеки, що переходить до Іпотекодержателя, підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому чинним Законодавством. Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі, всі мешканці квартири, що є предметом іпотеки, зобов'язані на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити квартиру протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять квартиру у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335,376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів ( частина перша статті 328 ЦК України ).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги умови іпотечного договору, фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом, про який просить позивач, і що саме з цих підстав ОСОБА_2 слід відмовити у задоволенні позову.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15. Згідно положень статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язком для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Колегія суддів, враховуючи викладене, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, судове рішення зміні в частині мотивів відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року змінити в частині мотивів відмови у позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: