Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельний пай в порядку спадкування

за касаційною скаргою заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 05 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права на земельний пай в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що після смерті його баби ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина.

ОСОБА_4 з 01 січня 1957 року по 31 грудня 1974 року була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Червоний Жовтень» (далі - КСП «Червоний Жовтень»), реорганізованого в сільськогосподарський виробничий кооператив «Колонтаївський» (далі - СВК «Колонтаївський»). Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мала право на земельний пай.

На підставі рішення Краснокутської районної ради народних депутатів Харківської області від 17 березня 1999 року № 5 КСП «Червоний Жовтень» видано державний акт на право власності на землю площею 5 149, 3 га для ведення сільськогосподарського виробництва, а ОСОБА_4 за рішенням загальних зборів від 23 травня 2000 року виділено земельну частку (пай). Однак під час проведення розпаювання відповідного сертифікату не видано. Інші спадкоємці: ОСОБА_5 - його мати, донька померлої та ОСОБА_6 - онука померлої від спадщини відмовились.

З огляду на зазначене, просив суд поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права, визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 8, 25 умовних кадастрових гектарів, зобов'язати Краснокутську районну державну адміністрацію Харківської області виділити земельну частку (пай) НОМЕР_2 площею 8, 25 умовних кадастрових гектарів із земель невитребуваних паїв, розташованих на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 05 травня 2014 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_3 строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Визнано за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано Краснокутську районну державну адміністрацію Харківської області виділити ОСОБА_3 земельну частку (пай) в розмірі 8, 25 в умовних кадастрових гектарах із земель невитребуваних паїв (ділянка НОМЕР_1), розташованих на території Колонтаївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року виправлено описку у рішенні суду від 05 травня 2014 року, допущену у номері земельної ділянки, яку ухвалено виділити ОСОБА_3, із НОМЕР_1 на НОМЕР_2.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року залишено без змін рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 05 травня 2014 року.

У касаційній скарзі заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

При вирішенні справи суди встановили, що ОСОБА_4 з 01 січня 1957 року по 31 грудня 1974 року була членом КСП «Червоний Жовтень», реорганізованого в СВК «Колонтаївський».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

На підставі рішення Краснокутської районної ради народних депутатів Харківської області від 17 березня 1999 року № 5 КСП «Червоний Жовтень» видано державний акт на право власності на землю площею 5 149, 3 га для ведення сільськогосподарського виробництва. До списку осіб, які мають право на земельний пай, ОСОБА_4 не включена.

Згідно витягу із протоколу загальних зборів членів КСП «Червоний Жовтень» від 23 травня 2000 року № 4 ОСОБА_4 за результатом розгляду заяв громадян, які не одержали земельного паю, ОСОБА_4 виділено земельну частку (пай).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно роз'яснень п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку

(пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року

№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до

виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості)

земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності

на землю.

Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільського сподар-ського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ст. 9 ЦК Української РСР, здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Визнавши за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті баби - ОСОБА_4, суди не звернули уваги на те, що спадкодавець померла (ІНФОРМАЦІЯ_1) до моменту складання списку осіб, які мають право на земельний пай (17 березня 1999 року), у зв'язку з чим дійшли передчасного висновку про включення земельного паю до складу спадщини.

Крім того, матеріали справи містять заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відмову від спадщини на користь позивача, адресовані суду, що не є заявами про відмову від спадщини у розумінні ст. 553 ЦК України, що діяла на час смерті спадкодавця, та Закону України «Про нотаріат». До того ж відмовитися від спадщини закон дозволяє у межах шести місяців після відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори.

Такі відомості щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців перевіряються за матеріалами спадкової справи, які судами не витребовувалися. Таким чином, у справі не встановлено обставин про те, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, хто звертався із заявами про відмову від прийняття спадщини, а тому розгляд справи без участі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 порушує процесуальний закон.

З урахуванням викладеного, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції згідно ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргузаступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області задовольнити частково.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 05 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П.Дербенцева

Д.О. Остапчук

О.В. Попович