НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/508/16
№ 2/183/992/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г.,

при секретареві Драній В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міскрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідач заборгованість за кредитним договором від 16 грудня 2008 року б/н у розмірі 31951,46 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 1378 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16 грудня 2008 року відповідач уклав з позивачем ВАТ КБ «ПриватБанк» Кредитний договір б/н, відповідно до якого, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % річних на суму залишку.

Банк взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 31951,46 грн. та складається з: 13420 заборгованості за кредитом, 15833,04 грн заборгованості за процентами; 700 грн. пені; 500 грн. штрафу (фіксованої частини); 1497,69 грн. штраф (процентна складова).

В судове засідання сторони не зявилися. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити, наполягає на тому що будь-якого договору не укладав, платіжної картки не оформлював, кредит не отримував. Також вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а в задоволенні зустрічного позову також необхідно відмовити, за наступних підстав, а саме:

Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Позивачем на підтвердження виникнення у відповідача зобовязань перед банком надана копія заяви № 083683511 (а.с. 7), яка не заповнена, а на її обороті стоїть дати 20.01.09 року та підпис невідомої особи, а нижче відмітки банку про те, що датою відкриття рахунку є 16.12.08р. а датою видачі ПІН-конверту 20.01.09 року та підпис невідомої особи.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

В ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, зобов'язання відповідача щодо повернення кредиту та сплаті відсотків виникає з кредитного договору, оформленого заявою, яка ніким не заповнена з датою 20 січня 2009 року та підписом невідомої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено підстав виникнення правовідносин щодо кредитування, за таких обставин, позовні вимоги є недоведеними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10-11, 57- 61, 88, 169, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Г. Дубовенко