Номер провадження 2/754/909/16
РІШЕННЯ

Іменем України

31 березня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю секретаря Щедріковій В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві (Дев'ята Київська державна нотаріальна контора), Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 06 квітня 2012 року Солом'янським районним судом м. Києва винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача коштів в розмірі 281820 грн. та судових витрат, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва залишено без змін. З метою забезпечення виконання рішення суду, державний виконавець наклав арешт на майно боржника постановою від 30.01.2013р. та, відповідно до акту опису й арешту майна ОСОБА_3, здійснив опис квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Однак виконати рішення суду невдалось, оскільки співвласник квартири ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про оголошення боржника ОСОБА_3 безвісно відсутнім, а згодом звернувся до ВДВС з завою про зупинення виконавчого провадження, у зв'язку з оголошенням боржника безвісно відсутнім. Оскільки опіки над майном боржника не було встановлено рішенням суду, позивач вчиняла дії щодо встановлення опіки над майном боржника, звертаючись до різних органів. Позивач ОСОБА_1 вважає, що відповідач своїми діями та бездіяльністю чинить їй перешкоди з питань повернення боргу з боку боржника. Спочатку ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання свого брата - ОСОБА_3 безвісно відсутнім, а отримавши рішення суду, зупинив виконавче провадження щодо повернення їй боргу. А останні два роки відповідач ігнорує вимоги державного виконавця перешкоджаючи встановленню опіки над майном свого брата. Крім того, відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири, на яку накладено арешт, а тому без його згоди потрапити нотаріусу неможливо.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 60.000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечували проти задоволення позову. При цьому, відповідач ОСОБА_2 пояснив, що кореспонденція, яка надходила особисто від ОСОБА_1 він не мав наміру отримувати, оскільки не бажає жодним чином спілкуватись з останньою та вести будь-яку переписку.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та дослідивши наявні в матеріалах справи докази та копію виконавчого провадження №34029427, судом встановлено наступне.

06 квітня 2012 року Солом'янським районним судом м. Києва винесено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_2 про стягнення суми позики. Згідно якого з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 280.000 грн. заборгованості, 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.7-8).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 липня 2012 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2012 року залишено без змін (а.с.9-10).

16 серпня 2012 року Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення заборгованості в розмірі 281.820 грн. (а.с.11).

29 серпня 2012 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №34029427 по вищевказаному виконавчому листі (а.с.12).

30 січня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.13).

12 березня 2013 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві складено акт опису та арешту майна боржника, а саме : 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.14-15).

Згідно листа Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №10110 (И-2012) від 13.03.2012р., квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за: 2/3 частини - ОСОБА_9, ОСОБА_3 в рівних долях, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 21.06.1994р. та 1/3 частина - ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.2003р. (а.с.16).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2012 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано безвісно відсутнім, за завою поданою до суду ОСОБА_2 (а.с.17).

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві від 20 березня 2013 року зупинено виконавче провадження, у зв'язку з рішенням суду про визнання боржника ОСОБА_3 безвісно відсутнім (а.с.18).

10 лютого 2015 року державний виконавець ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві звертається з подання до суду про примусове проникнення до житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 (а.с.85-86).

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні подання про примусове проникнення до житла (а.с.83-84).

Пунктами 4,5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Позивач вважає, що відповідач своїми діями та бездіяльністю чинить позивачу перешкоди з питання повернення боргу з боку боржника. Спочатку ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання свого брата - ОСОБА_3 безвісно відсутнім, а отримавши рішення суду, зупинив виконавче провадження щодо повернення їй боргу. Останні два роки, на думку позивача, відповідач ігнорує вимоги державного виконавця перешкоджаючи встановленню опіки над майном свого брата. Крім того, відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири, на яку накладено арешт, а тому без його згоди потрапити нотаріусу до квартири неможливо.

В підтвердження неправомірних дій з боку відповідача, позивач надала фотокартки, які підтверджують про намір державного виконавця повідомити відповідача ОСОБА_2 про вимогу щодо надання доступу до приміщення та майна боржника як за місцем реєстрації відповідача так і за місцем знаходження майна боржника ОСОБА_3

Відповідно до вимог, ч.ч.1,2 статті 31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є боржником виконавчого провадження №34029427.

Згідно листа Київського міського БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №10110 (И-2012) від 13.03.2012р., ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.16).

В копії матеріалах виконавчого провадження знаходиться лише один лист-вимога до ОСОБА_2 про надання доступу до приміщення та майна на 15-00 год. 26 грудня 2014 року (а.с.96). Однак, в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази, що підтверджують належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 з боку ВДВС про вимогу щодо надання доступу до вищевказаного приміщення та майна.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив, що він особисто приймав участь в належному повідомленні відповідача щодо вимоги державного виконавця про доступ до приміщення та майна боржника ОСОБА_3 шляхом розклеювання вимог в під'їздах будинків та на дверях квартир за місцем реєстрації відповідача та місцем спільного з боржником майна, а також шляхом направлення на адресу відповідача рекомендованих листів. Враховуючи надані свідком показання, суд приходить до висновку, що дана особа є зацікавленою у вирішення даного спору, а тому показання даного свідка суд оцінює критично. Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого свідок ОСОБА_10 направляв на адресу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 рекомендоване відправлення 12 січня 2015 року.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_5, яка в судовому засідані підтвердила, що була присутня 20 січня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 та очікувала разом з відповідачем ОСОБА_2 та свідком ОСОБА_6 державного виконавця для надання доступу до квартири, оскільки даний свідок є дружиною відповідача, а тому суд вважає, що дана особа є зацікавленою у вирішенні даного спору між сторонами.

Суд приймає до уваги, показання свідка ОСОБА_6, який підтвердив в судовому засідання, що 20 січня 2015 року був запрошений відповідачем ОСОБА_2 як свідок при надання доступу державного виконавця до квартири АДРЕСА_1, однак державний виконавець не з'явився за вказаною адресою у визначений ним час.

В матеріалах виконавчого провадження також відсутні докази щодо притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази, що підтверджують невиконання з боку відповідача ОСОБА_2 законних вимог державного виконавця, а тому позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 368 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № від 31.03.1995р. (зі змінами та доповненнями), суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві (Дев'ята Київська державна нотаріальна контора), Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий