АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/84/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1019/16Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «ПриватАгро», третя особа: відділ Держземагенства в Оржицькому районі Полтавської області, про визнання договору оренди недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства (далі ПСП) «ПриватАгро», мотивуючи тим, що після смерті батька в квітні 2013 року, вона, оформлюючи спадкові права, дізналася, що належна її батькові земельна ділянка використовується відповідачем згідно договору оренди від 7 лютого 2012 року, який було укладено між батьком та підприємством.

Вважає договір оренди землі недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, оскільки її батько не підписував договір та було відсутнє вільне волевиявлення учасника правочину.

Просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,2989 га, кадастровий номер 53236846:00:003:0076, укладений 07.02.2012 року між ОСОБА_4 та ПСП «ПриватАгро».

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3 подав на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року - змінено. Виключено з мотивувальної частини судового рішення висновок, що «позивачем не доведено факт, що її батько не підписував спірний договір».

В іншій частині рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року залишено без змін.

В подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, за таких обставин.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до змісту договору оренди землі від 7 лютого 2012 року ОСОБА_4 уклав договір про оренду земельної ділянки розміром 4,3 га., що знаходиться на території Райозерської сільської ради Оржицького району Полтавської області з ПСП «ПриватАгро» терміном 10 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Оржицькому районі 03.12.2012 року № 05304.

Також з матеріалів справи вбачається, що за умовами укладеного договору оренди земельної ділянки орендодавець отримував від відповідача орендну плату, як у грошовому виразі, так і у вигляді натуральної продукції. Вказана обставина сторонами не оспорювалася.

13.04.2013 року ОСОБА_5 помер.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 31 жовтня 2014 року ОСОБА_2 успадкувала земельну ділянку розміром 4,2989 га, кадастровий №76 розташовону у с. Райозеро Оржицького району Полтавської області, яка належала ОСОБА_4 згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 415974, виданого Оржицьким районним відділом земельних ресурсів 1 березня 2006 року.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позовні вимоги заявницею не доведені, зокрема, не доведено відсутність вільного волевиявлення учасників правочину при його укладенні, позивачка не довела належними та беззаперечними доказами того, що її батько не підписував спірний договір.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У статті 57 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За правилами ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, на яке вказує в апеляційній скарзі ОСОБА_3, може мати місце, якщо судом не досліджено усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких, впливає на остаточний результат справи.

Разом з тим, судом в повному обсязі було встановлено і досліджено предмет доказування по цивільній справи, виходячи із тих доказів, які надавалися стороною позивача та відповідача.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було прийнято місцевим судом до уваги, що батько ОСОБА_4 не міг підписувати спірний договір в силу свого захворювання, не сталять під сумнів правильність рішення суду першої інстанції.

Так, позивачкою не було надано суду жодного доказу, який би підтверджував, що на час підписання договору ОСОБА_4 за своїм станом здоровя не розумів значення своїх дій та не керував ними та не міг фізично підписувати договір.

Медична довідка від 26.02.2009 року, на яку посилається ОСОБА_2 не містять обставин, що свідчать про неадекватність, невмотивованість і неконтрольованість дій ОСОБА_4 в момент підписання правочину у 2012 році.

Невмотивованими є також посилання позивачки на показання свідків, наданих у суді першої інстанції про те, що спірний договір оренди землі був підписаний з відповідачем ПСП «ПриватАгро» дружиною власника земельної ділянки ОСОБА_6

Так, із показань самої ОСОБА_6, працівників ПСП «ПриватАгро» ОСОБА_7, ОСОБА_8 неможливо встановити який саме договір підписувала ОСОБА_6, тобто неможливо ідентифікавати чи підписувала вона спірний договір чи будь-який інший договір оренди земельної ділянки.

Окрім того, до показань ОСОБА_6, колегія суддів ставиться критично, оскільки остання перебуває у родинних відносинах з позивачкою ОСОБА_2 (є її матірю).

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що порівнюючи підпис у копії паспорту померлого ОСОБА_4 з підписом орендодавця у договорі оренди земельної ділянки від 07.02.2012 року можливо дійти висновку про те, що спірний договір ним не підписувався, а підписаний його дружиною ОСОБА_6

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, встановлення належності підпису на документі має доводитись певними засобами доказування, потребує спеціальних знань і не може бути встановлено судом самостійно, без відповідного та належного висновку експертного дослідження, яким би було досліджено підпис на угоді.

Колегія суддів також звертає увагу, що у справі за клопотанням представника позивача судом призначалася судова почеркознавча експертиза з метою встановлення належності підпису на договорі оренди землі від 07.02.2012 року ОСОБА_4 чи його дружині ОСОБА_9, як про це стверджувала позивачка.

Проте, дана ухвала залишилась без виконання, призначена почеркознавча експертиза не проведена у звязку із хворобою свідка ОСОБА_6

При цьому, колегія суддів вважає, що, виходячи із принципу змагальності (ст. 10 ЦПК України), сторона позивача, яка заявила клопотання про призначення експертизи, повинна була надати суду необхідні зразки почерку для її проведення, в разі неможливості явки до суду свідка ОСОБА_6

Клопотань про проведення посмертної почеркознавчої експертизи підпису представником позивача заявлено не було.

Тобто, суд першої інстанції при розгляді справи, дав оцінку доказам відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, а у мотивувальній частині вказав мотиви, з яких дійшов до висновку про відхилення доказів позивача.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, дав об'єктивну оцінку зібраним у справі доказам, вірно застосувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

ОСОБА_10

Згідно оригіналу ОСОБА_1