Справа № 713/1679/15-ц
Провадження №2/713/20/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Перепелиця Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості.

В позові вказував, що 20.12.2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CVA0AU00041146, згідно умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 47935,00 грн. строком до 19.12.2013 року, а відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Зазначав, що банк свої зобовязання виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 47935,00 грн., а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 16.07.2015 року має заборгованість у розмірі 276741,60 грн. з яких: 27606,32 грн. заборгованість за кредитом; 73824,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3489,72 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 171821 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №CVA0AU00041146 від 20.12.2006 року в сумі 276741,60 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, будучи повідомленим про місце, день та годину слухання справи належним чином, в адресованому суду клопотанні просив справу розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності у якій просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши відповідача , дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.12.2006 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CVA0AU00041146, згідно умов якого останній отримав кредит в сумі 47935,00 грн. на купівлю автомобіля, зі сплатою 1,34% річних за користування кредитом на суму залишку, з кінцевим терміном повернення 19.12.2013 року, що підтверджується його копією.

Відповідач ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

З положень кредитного договору №CVA0AU00041146 від 20.12.2006 року вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 16.07.2015 року має заборгованість у розмірі 276741,60 грн. з яких: 27606,32 грн. заборгованість за кредитом; 73824,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3489,72 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 171821 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Зокрема судом встановлено та вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованості, що ОСОБА_1. за період з 31.01.2012 року по час звернення до суду з даним позовом жодного платежу на виконання умов кредитного договору №CVA0AU00041146 від 20.12.2006 року не вносилося.

В п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року зазначено, що враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В кредитному договорі №CVA0AU00041146 від 20.12.2006 року року питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось і окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Переривання перебігу строку позовної давності полягає в тому, що час, який минув до настання обставини, з якою закон пов'язує перерву, не зараховується в строк позовної давності, і строк позовної давності, після перерви, починає перебіг спочатку на весь строк, передбачений в законі для означених вимог. При цьому обставини, що переривають перебіг строку, можуть виникнути в будь-який момент до його закінчення. Перебіг строку позовної давності переривається здійсненням зобов'язаною особою дій, що підтверджують визнання боргу або іншого обов'язку. Такими діями можуть бути, наприклад, часткова виплата боргу, прохання про відстрочку виконання зобов'язання тощо.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №CVA0AU00041146 від 20.12.2006 року є дата закінчення терміну дії кредитного договору 19.12.2013 року, а позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 17.09.2015 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 вказаної статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачем ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором №CVA0AU00041146 від 20.12.2006 року в сумі 276741 грн. необхідно відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Посилання позивача у клопотанні на те, що остання проплата заборгованості в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CVA0AU00041146 від 20.12.2006 року була здійснена 30.04.2013 року в сумі 3114,19 грн. (зараховані в рахунок погашення пені), а тому відбулося переривання строків позовної давності - є безпідставним та не підтвердженим жодним належним та допустимим доказом. Крім того зазначено, що даний платіж не являється касовим та не сплачувався клієнтом.

У частині 1 статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Суд вважає, що реалізація заставлено майна банком не є вчиненням ОСОБА_1. дії, яка свідчить про визнання ним свого боргу, а тому строк позовної давності не є перерваним.

За таких обставин в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та ст.ст.256, 257, 259, 261, 264, 267, 526, 527, 530, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року, керуючись ст.ст.10, 60, 64, 88, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Ю. Кириляк