Справа № 148/1633/15-ц Провадження № 22-ц/772/911/2016Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 27 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

за участю секретаря судових засідань Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Тульчинського районного суд Вінницької області від 25 січня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

В липні 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору б/н від 20 лютого 2007 року відповідач ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 4430 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 30.06.2015 року має заборгованість в розмірі 19571,08 грн., яка складається, зокрема із: заборгованості за кредитом у розмірі 4425,86 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 10977,49 грн.; заборгованості за пенею та комісією - 2759,58 грн.; 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 908,15 грн. - штрафу (процентна складова), яку позивач просив стягнути із відповідача.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ПАТ КБ "Приватбанк" через свого представника Гринь К.А., подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення вимог банку.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ "Приватбанк" Рой В.Л. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити. В зв'язку з неможливістю підтвердити підстави нарахування відповідачу частини платежів в структурі заборгованості, подав суду уточнену довідку її розміру, відповідно до якої загальний розмір заборгованості є меншим за раніше заявлений і складає станом на 30.06.2015 року 13184,50 грн., які просив стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване. Подала апеляційному суду заяву про застосування до вимог банку наслідків спливу строків позовної давності (а.с. 123).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв'язку з недоведеністю позивачем обставин, зазначених у позовній заяві, а тому відмовив в задоволенні позову про стягнення кредитної заборгованості.

Проте з таким висновком не можна погодитись, так як суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, та неправильно застосував норми матеріального права.

У даній справі доведенню підлягає наявність між сторонами кредитних правовідносин та виконання кредитором зобов'язань щодо надання коштів та боржником - щодо повернення коштів в обумовлених сторонами порядку і терміни.

Так, апеляційним судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого АТ КБ "ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг, форма якого складається із Заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Умов та правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта та Тарифів, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с.7).

Відповідно до умов зазначеного договору позичальник отримав кредит в сумі 4430 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Своїм підписом у Заяві позичальник визнав, що він ознайомлений та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк видає клієнтові картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта /Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата відкриття рахунку, зазначена в заяві, тобто 20 лютого 2007 року. Підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою Власника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Крім того Умови та правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт -п.3.2; банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 5.5.

Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку вчасності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою" банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 ЦК України) - ч.1,2 статті 509 ЦК України.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - стаття 526 ЦК України.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши 20 лютого 2007 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "Приватбанк", був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ "Приватбанк", про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що відповідач повністю виконав всі свої зобов'язання за кредитним договором, а як на підтвердження такого виконання послався на розрахунки, проведені представником відповідача ОСОБА_6, із яких, на думку суду першої інстанції, вбачається відсутність заборгованості за цим договором.

Суть заперечень представника відповідача, які оформлені у вигляді "Висновку", що адресований відповідачу (а.с. 82) зводиться до того, що сума сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості перед банком, була достатньою, чи навіть перевищувала суму його зобов'язань за договором, так як станом на 01.01.2010 року за даними довідки банку про рух коштів по картці відповідач отримав грошові кошти в сумі 9107,80 грн., в той час як станом на 01.03.2011 року погасив основне зобов'язання на суму 9221,45 грн., а станом на 01.01.2012 року в сумі 10521,45 грн.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилися встановлена актами цивільного законодавства і умовами укладеного між сторонами договору черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням.

Так, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у черговості, яка визначена статтею 534 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. У першу чергу відшкодовується витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Як вбачається із п. 5.6 "Умов та правил надання банківських послуг" держатель доручає банку списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, в тому числі мінімального обов'язкового платежу. Списання грошових кошт здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції, в порушення вимог процесуального закону не перевірив належним чином всі надані позивачем докази та не дав їм правової оцінки, зокрема, не звернув уваги на те, що після припинення дії кредитної картки кредитна заборгованість позичальника не була погашена повністю, а внесених останнім грошових коштів не було достатньо для погашення всієї заборгованості.

Відповідно до довідки про рух коштів за кредитним договором б/н укладеним з ОСОБА_3 (а.с. 52-64) станом на 01 січня 2010 року залишок коштів на картковому рахунку відповідача становив від'ємне значення, тобто була наявна заборгованість в сумі 5591,56 грн., станом на 01.03.2011 року (найближча дата - 28.02.2011 року)-7658,75 грн., а станом на 01.01.2012 року (найближча дата - 31.12.2011 року) - 7810,13 грн.

Відтак з проведеного представником відповідача "Аналізу розрахунків по зобов'язаннях за картковим кредитом ОСОБА_3." (а.с. 69) випливає, що нею враховано як зобов'язання відповідача лише безпосереднього зняті з ним карткового рахунку грошові кошти в сумі 9107 грн. 80 коп., 203,30 грн. комісії за списання коштів з рахунку та частину з нарахованих процентів - 3764,80 грн., а також констатовано, що суми погашення в 10521 грн. 45 коп. мало б вистачити для покриття всієї заборгованості.

Отже в даному аналізі відображено, але не враховано всю суму нарахованих, але несплачених в строк процентів за користування кредитними коштами, 3561 грн. 50 коп., прострочені проценти - 11499,55 грн., нараховані штрафи в сумі 1700 грн.

Навіть без урахування загальної суми нарахованих платежів, що поіменовані в довідці банку як "издательская комиссия" в сумі 3764,80 грн., підставу нарахування представник банку не зміг пояснити і підтвердити в суді апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про відсутність в ОСОБА_3 будь-яких невиконаних зобов'язань перед банком, не є обґрунтованим.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вимогам цих статей суд першої інстанції після отримання заперечень проти позову і контррозрахунків не роз'яснив відповідачеві, що належними і допустимими доказами на підтвердження цих обставин, може бути або надання первинних документів, що підтверджують повну сплату заборгованості за договором, або призначення й проведення експертизи з цих питань.

Представником банку надано апеляційному суду довідку, де суму заборгованості відповідача зменшено у зв'язку з виключенням сум комісії, а також відповідним зменшенням заборгованості по процентам.

Отже до задоволення підлягає вимога про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом станом на 30.06.2015 року в розмірі 13184,50 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4425,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6273,66 грн., заборгованості за пенею в сумі 1450 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., та штрафу (процентна складова) в сумі 534,98 грн.

Апеляційний суд не вправі задовольнити заяву представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, так як відповідна заяву суду першої інстанції не подавалася, а згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 511,56 грн. підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 344,62. грн. (13184,50 грн. /19571,08 грн. *511,56 грн.).

Відповідно до п. 1, 3-4 ч. 1 ст. 308 ЦПК України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Частиною 2 статті 309 ЦПК України встановлено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 20 лютого 2007 року в розмірі 13184,50 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4425,86 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6273,66 грн., заборгованості за пенею в сумі 1450 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., та штрафу (процентна складова) в сумі 534,98 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 344,62 гр н.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду /підпис/ Войтко Ю.Б. /підпис/ Голота Л.О. Стадник І.М.