ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3504/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

"02" березня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва ЛЕОНТЮК Л. К., розглянувши в місті Києві матеріали цивільної справи та перевіривши дотримання вимог ст. ст. 118 - 121 ЦПК України у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " ПОРШЕ Мобіліті " про захист прав споживачів та визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ Мобіліті" про захист прав споживачів та визнання договору недійсним .

Матеріали цивільної справи надійшли до загальної канцелярії Дарницького районного суду м. Києва ( м. Київ, вул. О. Кошиця, 5 - а ) після скавання ухвали суду від 19.01.2015 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.02.2016 року за вх. № 9791 від 23.02.2016 року і передані судді для вирішення питання про відкриття провадження у справі у приміщенні суду ( по вул. Севастопольській, 14 ) 02 березня 2016 року за № 301 , що підтверджується даними контрольного журналу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити крім викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування також має відповідати іншим вимогам, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 7, 8 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними » правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У порушення зазначених вимог закону, у позовній заяві не викладені обставини, на яких ґрунтуються вимоги, позивача та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування. Зокрема, позивачем не обгрунтовано вимогу про визнання кредитного договору недійсним з підстав, визначених законом, в той час, як в позовних вимогах про застосування наслідків недійсності, передбачених законом, не зазначено. Крім того, позивачем не обґрунтовано позовна вимога про визнання договору іпотеки недійсним, у зв'язку з чим позовна заява потребує уточнень.

Крім того, позивачем не виконані вимоги ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначено ціни позову та не сплачено судовий збір.

Що стосується положень Закону України « Про захист прав споживачів», на які посилається позивач, як на підставу звільнення від сплати судового збору, то їх застосування можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 23.05.2012 у справі 6-39-цс12.

Так як позивачем заявлені вимоги про визнання договорів кредиту та іпотеки недійсними, при визнанні яких недійсними можуть бути застосовані наслідки недійсності правочину (рестетуція), предметом кредитного договору є грошові кошти, а предметом договору іпотеки - нерухоме майно, яке має певну вартість, тому суддя вважає позовні вимоги позивача такими, що мають майновий характер, а отже йому необхідно сплатити судовий збір,

Таким чином, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачу слід надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до Закону України « Про судовий збір » ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати

Згідно ст. 120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Позовна заява руху не підлягає, так як не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України, а саме, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 119, 120, 121, 208-210 ЦПК України, - суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " ПОРШЕ Мобіліті " про захист прав споживачів та визнання договору недійсним - залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати п'яти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити заявнику, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК