Номер провадження: 22-ц/785/1060/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Представник позивача звернувся з цим позовом до відповідача вказуючи, що 30.07.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0029/82/79056, відповідно до умов якого, позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 120 360,00 доларів США, строком до 30.07.2017 року, а ОСОБА_2 зобовязувалася своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань 30.07.2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є: квартира № 74, по вул. Армійська, 21 в м. Одесі та квартира АДРЕСА_1.

В порушення умов вказаного договору відповідач ОСОБА_2 прострочила виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 101 267,33 доларів США, а також стягнути судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень (а. с. 1-3).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» заборгованість у загальному розмірі 54 843,80 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 736 962,68 гривень та пеню у розмірі 623 815,44 гривень, судові витрати в сумі 3 654,00 гривень (а. с. 90).

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду змінити, викласти його резолютивну частину у наступній редакції: «Стягнути заборгованість за кредитом у розмірі, згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на дату ухвалення рішення, із перерахунком пені відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України», посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 99-101).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 30 липня 2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 банк Аваль») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/0029/82/79056. За умовами якого ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» надав на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності, а ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 120 360,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік строком до 30.07.2017 року.

В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 30 липня 2007 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є: квартира № 74, по вул. Армійська, 21 в м. Одесі та квартира АДРЕСА_1.

Згідно з п. 6.5. кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього Договору та/або договору застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше тридцяти календарних днів з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення.

Відповідно до п. 10.1. цього договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

18.11.2014 року позивач направив на адресу відповідача ОСОБА_2 письмову вимогу за вих. № 140-6-0-00/8-378, згідно якої вимагав дострокового повернення кредиту та усіх нарахувань за ним у тридцятиденний термін. Проте, вимога банку не виконана.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч.1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, в звязку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 28.08.2014 року складає 101 267,33 доларів США, з яких: загальна заборгованість за кредитом 43 680,25 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом 12 967,22 доларів США; заборгованість за відсотками 662,44 доларів США; прострочена заборгованість за відсотками 10 953,52 доларів США; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків 46 423,53 доларів США, що еквівалентно 623 815,44 гривень.

Задовольняючи позов про стягнення суми заборгованості з ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зобовязання повинно виконуватися належним чином, невиконання зобовязання дає право на стягнення боргу в судовому порядку.

Довід апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості наданий банком є невірним, так як не відомо як саме банк проводив вказаний розрахунок, є не спроможним, оскільки наданий банком розрахунок від 28 серпня 2014 року містить деталізований розрахунок боргу за кредитним договором. Доказів того, що розрахунок суми заборгованості є помилковим матеріали справи не містять.

Довід апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за пенею, є неспроможним.

Так, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 10.1. кредитного договору № 014/0029/82/79056 від 30.07.2007 року передбачено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до п. 12.5. вказаного договору всі інші відносини сторін, не передбачені Договором, регулюються чинним законодавством, до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257, 259 ЦК України).

Отже, з даним позовом Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль» звернулося до суду в грудні 2014 року, тобто в межах встановленого договором строку.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

ОСОБА_4