АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М, Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року,-

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 1476/15 від 15 вересня 2015 року за позовом публічного акціонерного банку «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу скасовано.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Укрсоцбанк» підтримав апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи заяву про скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підвідомча третейському суду, оскільки спір, який виник між сторонами, є спором щодо захисту прав споживачів.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка» укладенодоговір про надання мультивалютної відновлювальної кредитної лінії № 805/6/18/6-074.

12 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 805/15/08.1/11-185.

В зв'язку з виниклою заборгованістю за кредитним договором банк звернувся до поручителя з позовом про її стягнення.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1476/15 від 15 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» борг в розмірі 76 692 704, 22 грн. та третейський збір в розмірі 25 500,00 грн.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на те, що 18 грудня 2015 року між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Слобожанка»було укладено додаткову угоду № 34 до кредитного договору, за якою було змінено основне зобов'язання без згоди поручителя, що, в силу ст. 559 ЦК України, дає підстави для висновку про припинення поруки.

При цьому, як вбачається з умов кредитного договору, позичальнику ТОВ «Торгівельний будинок «Слобожанка» було надано кредит в доларах США в межах максимального ліміту заборгованості 750 000 доларів США, зі сплатою 17,5% річних у гривнях, 14,5% річних в російських рублях та 13% річних в доларах США.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу.

За змістом статей 1, 2, 6 Закону України «Про третейські суди» спір, що має публічно-правове значення, не підлягає вирішенню третейським судом, а відтак є непідвідомчим йому.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені вимоги закону, та дійшов неправильного висновку про те, що спір, який виник між сторонами, є спором про захист прав споживачів.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 30 грудня 2015 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук