Провадження № 22-ц/780/920/16 Доповідач у 2 інстанції Лащенко В. Д.
Категорія 22 21.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П.,

при секретарі: Волинець Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про оренду житла,

встановила:

У липні 2015 року ТОВ «Конвалія 2012» звернулося в суд з позовом суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за договором про оренду житла.

Ухвалою суду від 12 листопада 2015 року позовну заяву ТОВ «Конвалія 2012» в частині вимог до СПД ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за договором про оренду житла на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду.

У грудні 2015 року ТОВ «Конвалія 2012» подало до суду заяву, в якій уточнило позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про оренду житла. У заяві посилались на те, що гуртожиток, розташований за адресою: м. Вишневе, вул. Святоюріївська, 20, належить на праві власності ТОВ «Конвалія 2012» та був переданий до статутного капіталу позивача Колективним житлово-комунальним підприємством «Агропромбудіндустрія» згідно акту приймання-передачі № 26/12-1 від 19 березня 2013 року.

Після переходу права власності на вказаний гуртожиток до ТОВ «Конвалія 2012» з ОСОБА_2 був укладений Договір № 223 на оренду ліжко-місць у гуртожитку ТОВ «Конвалія 2012» від 01 жовтня 2013 року.

Згідно умов п. 3 Договору № 223 від 01 жовтня 2013 року ціна оренди за користування одним ліжко-місцем складала 425 грн., у тому числі ПДВ, тобто до сплати з відповідача за один місяць оренди (за користування двома ліжко-місцями) -850 грн., у тому числі ПДВ, які він сплачував.

Відповідно до умов п. 13 Договору його дія закінчилась 31 грудня 2014 року.

01 листопада 2014 року у зв'язку із зміною розміру орендної плати та у зв'язку з проханням відповідача про надання йому в оренду трьох ліжко-місць замість двох, як це було раніше, ТОВ «Конвалія 2012» надав ОСОБА_2 в оренду три ліжко-місця у кімнаті № НОМЕР_3, а також на підписання новий договір на оренду трьох ліжко-місць у гуртожитку ТОВ «Конвалія 2012», який відповідач отримав, однак підписати відмовився. Про це було складено комісійний акт від 01 листопада 2015 року. Пунктом 3 цього Договору визначена нова вартість оренди одного ліжко-місця у сумі 498 грн., у тому числі ПДВ.

Таким чином відповідач ОСОБА_5 була обізнана про зміну вартості орендної плати, що передбачена як п. 5 Договору, від підписання якого остання відмовилась, так і п. 5 договору, що був укладений сторонами 01 жовтня 20213 року і продовжував діяти до 31 грудня 2014 року.

Починаючи з жовтня 2014 року і по даний час ОСОБА_2 продовжує користуватись трьома ліжко-місцями у гуртожитку ТОВ «Конвалія 2012», при цьому здійснюючи оплату за таке користування не в повному обсязі.

04 травня 2015 року ТОВ «Конвалія 2012» було надано ОСОБА_2 повідомлення № 18/1 про зміну ціни оренди -612 грн. в місяць за одне ліжко-місце, у тому числі ПДВ-102 грн., та необхідність укладення нового договору, оскільки станом на дату повідомлення відповідачем так і не було укладено договору оренди на 2015 рік. Вказане повідомлення було отримано відповідачем, однак він відмовився від його підписання, про що складений відповідний акт.

Станом на дату подачі позову фактично продовжує діяти Договір № 223 на оренду ліжко-місць у гуртожитку від 01 жовтня 2013 року з урахуванням змін орендної плати, про яку ОСОБА_5 повідомлена належним чином.

З акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2015 року, а також банківських виписок вбачається, що відповідач вносить орендну плату несистематично та у розмірі, що визначається ним самостійно, без урахування встановленого позивачем розміру орендної плати. А в період з липня 2015 року ОСОБА_5 взагалі не здійснила жодної оплати.

Враховуючи викладене, позивач ТОВ «Конвалія 2012» просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Конвалія 2012» заборгованість по оплаті за оренду житла за встановлений у позові період до 30 липня 2015 року у сумі 6 989 грн., та стягнути витрати, понесені по сплаті судового збору і надання правової допомоги.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Конвалія 2012» просить скасувати рішення суду, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих відносин.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що 01 жовтня 2013 року між ТОВ «Конвалія 2012» і ОСОБА_2 був укладений Договір № НОМЕР_3 на оренду ліжко-місць у гуртожитку ТОВ «Конвалія 2012».

Згідно умов п. 3 Договору № 223 від 01 жовтня 2013 року ціна оренди за користування одним ліжко-місцем складала 425 грн., у тому числі ПДВ 70,83 грн., тобто сплата з відповідача за один місяць оренди (за користування двома ліжко-місцями) становила 850 грн., у тому числі ПДВ, які, як зазначав представник позивача у позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 сплачувала.

Відповідно до умов п. 13 Договору його дія закінчилась 31 грудня 2014 року. Після закінчення строку дії договору іншого договору між сторонами не було укладено.

Крім того позивачем не було надано суду належних і допустимих доказів, що загальна сума заборгованості становить 6 989 грн., оскільки в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості відповідача з зазначенням періоду прострочення та підстав виникнення боргу. З акту звіряння взаєморозрахунків неможливо становити період прострочення та які конкретно нарахування проводились на оплату ліжко-місць за їх користування відповідачем.

У позовній заяві позивач ТОВ «Конвалія 2012» просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Конвалія 2012» заборгованість по оплаті за оренду житла за встановлений у позові період-до 30 липня 2015 року у сумі 6 989 грн., не зазначивши конкретно періоду прострочення, а посилаючись лише на те, що з акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01 січня 2014 року по 01 жовтня 2015 року, а також банківських виписок вбачається, що відповідач вносить орендну плату несистематично та у розмірі, що визначається ним самостійно, без урахування встановленого позивачем розміру орендної плати, а в період з липня 2015 року ОСОБА_5 взагалі не здійснила жодної оплати. Таким чином суд виходив з того, що позивачем не надані належні докази про порушення його прав.

З такими висновками не може погодитися колегія суддів, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним по справі доказам.

Судом встановлено, що згідно Акту № 26/12-1 приймання-передачі нежитлової будівлі по вул. Святоюріївська, буд. № 20 м. Вишневе, загальною площею 4018,8 кв.м. від 19 березня 2013 року Колективне житлово-комунальне підприємство «Агропромбудіндустрія» і ТОВ «Конвалія 2012» уклали Акт про наступне: 1. КЖКП «Агропромбудіндустрія» передає до статутного (складеного) капіталу, а ТОВ «Конвалія 2012» приймає нежитлову будівлю загальною площею 4018,8 кв.м., розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, буд. № 20 згідно технічної документації (свідоцтво про право власності серії САВ № 571635, реєстраційний номер 19839207); 2. Будівля, що передається, знаходиться в задовільному стані та потребує капітального ремонту; 3. Вартість, що передається, складає 627 231,60 грн.; 4. Даний акт вступає в силу з моменту йог підписання повноваженими особами представників сторін.

Рішенням виконкому Вишневої міської ради від 30 липня 2007 року № 68/15 оформлено право колективної власності Колективному житлово-комунальному підприємству «Агропромбудіндустрія» на гуртожиток № 1 за адресою м. Вишневе, вул.. Святоюріївська, 20 та свідоцтво про право колективної власності.

Відповідно до Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 08 квітня 2013 року позивачу ТОВ «Конвалія 2012» належить на праві приватної спільної часткової власності нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 4132,8 кв.м.

Після переходу права власності на вказаний гуртожиток до ТОВ «Конвалія 2012», між товариством і ОСОБА_2 був укладений Договір № 223 на оренду ліжко-місць у гуртожитку ТОВ «Конвалія 2012» від 01 жовтня 2013 року. Згідно умов п. 3 вказаного договору вартість оренди за користування одним ліжко-місцем складала 425 грн., у тому числі ПДВ, тобто до сплати з відповідача за один місяць оренди (за користування двома ліжко-місцями) -850 грн., у тому числі ПДВ, які він сплачував. Вказане сторони по справі визнають і не оспорюють.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору № 223 від 01 жовтня 2013 року сторони 01 жовтня 2014 року внесли зміни до договору про те, що відповідачу ОСОБА_2 передано в оренду три ліжко-місць в кімнаті № НОМЕР_3 гуртожитку. Ціна оренди за користування одного ліжко-місця за один календарний місяць становить 498 грн., а строк дії договору продовжено до 31 грудня 2015 року. Вказані зміни до договору були внесені за зверненням ОСОБА_2, про що свідчить її заява від 29 вересня 2014 року. Про подання такої заяви та укладання додаткової угоди 01 жовтня 2014 року підтвердила в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно ч. 1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Статтею 820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР).

Статтею 130 ЖК Української РСР визначено, що порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208, ( яке діяло на час виникнення та існування спірних правовідносин) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Пунктом 39 цього ж «Положення …» передбачено, що плата за користування жилою площею в гуртожитку і за комунальні послуги вноситься не пізніше десятого числа наступного за оплачуваним місяця.

В силу ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором.

До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості орендної плати ОСОБА_2, відповідно до якого заборгованість становить 6986 грн. Представником відповідача до апеляційної інстанції були надані квитанції про сплату відповідачем за користування гуртожитком, які не спростували існування заборгованості ОСОБА_2

З урахуванням розрахунку, який надано позивачем та квитанцій, які надані представником ОСОБА_2, а також відповідно до умов укладеного між сторонами договору про оренду ліжко-місць, колегія суддів прийшла до висновку про існування заборгованості в сумі 6 547 грн. Сторони в судовому засіданні визнали, що сума орендної плати за червень 2015 року в сумі 1836 грн. нарахована позивачем помилково, оскільки сторони узгодили вартість орендної плати на цей період 498 грн. за одне ліжко-місце, тобто 1494 грн. за три ліжко-місця. З урахуванням викладеного загальна заборгованість орендної плати становить не 6 989 грн., а 6547 грн.

За таких обставин ухвалене рішення суду, яким відмовлено в позові, необхідно скасувати як таке, що постановлене на неповно з'ясованих обставинах та відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Конвалія 2012» заборгованість по оплаті оренди житла в розмірі 6547 грн. та судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2015 року скасувати і ухвалити по справі нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про оренду житла задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Конвалія 2012», (юридична адреса 08133, м. Вишневе, вул. Святоюріївська, 20) ЄРДПОУ 38379863, р/р 6126 в КРВ ПАТ «КБ «Хрещатик» МФО 300670 ) заборгованість по оплаті оренди житла в розмірі 6547 грн. та судовий збір в сумі 511 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді