Справа № 467/47/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2016 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді - Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 червня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 478, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 250000 грн. з умовою сплати 19% річним з терміном остаточного погашення не пізніше 11 червня 2028 року. У забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель ОСОБА_4 зобовязався нести відповідальність перед банком за невиконання умов договору позичальником. Внаслідок невиконання позичальником обов'язків за кредитним договором станом на 2 грудня 2014 року виникла заборгованість по договору у розмірі 592 607 грн. 19 к., яку позивач прохав стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

У подальшому банк неодноразово змінював свої позовні вимоги та остаточно прохав стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитом у розмірі 238 532 грн. 26 к., заборгованість за відсотками у розмірі 289 548 грн. 82 к., заборгованість за комісією у розмірі 9660 грн. 87 к., пеню у розмірі 181 595 грн. 29 к., а всього 719 337 грн. 24 к., а також судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання договору поруки недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що договір поруки, укладений 12 червня 2007 року між позивачем та ним, він не підписував.

Ухвалою суду від 7 квітня 2016 року обидва позови були обєднані в одне провадження.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені змінені позовні вимоги та прохала суд їх задовольнити. Вирішення зустрічного позову поклала на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав зустрічний позов, заперечував проти задоволення основного позову, посилаючись на те, що договір поруки між ним та банком він не підписував.

Представник відповідача ОСОБА_3 підтримала зустрічний позов, позовні вимоги за основним позовом визнала частково щодо суми основного боргу та процентів, заперечувала проти стягнення пені та комісії, посилаючись на те, що банк не проводив обслуговування кредиту, тому і комісія не повинна сплачуватися, вважала, що сума нарахованої банком пені є завищеною і повинна дорівнювати половині боргу позичальника перед банком.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

12 червня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 478, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 250000 грн. з умовою сплати 19% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 11 червня 2028 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки.

Пунктами 1.12 та 5.2 кредитного договору передбачено право банку на отримання комісії по договору та сплати пені за неналежне виконання умов договору.

Позичальник ОСОБА_4 порушував умови договору та станом на 4 березня 2016 року має заборгованість по кредитному договору: заборгованість за кредитом у розмірі 238 532 грн. 26 к., заборгованість за відсотками у розмірі 289 548 грн. 82 к., заборгованість за комісією у розмірі 9660 грн. 87 к., пеню у розмірі 181 595 грн. 29 к., а всього 719 337 грн. 24 к.

Доводи представника відповідача про зменшення сумі пені вдвоє не заслуговують уваги, виходячи з наступного.

За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими, зокрема, може бути ступень виконання зобов'язань боржником, майновий стан чи інші інтереси позичальника.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасно виконання грошових зобов'язань» від 22 листопада 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права.

Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який в декілька разів перевищує заборгованість спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України.

Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків (постанова Верховного Суду України, ухвалена по справі № 6-100 цс14 від 03 вересня 2014 року).

Враховуючи те, що діючим законодавством не наводиться чіткий перелік таких обставин та це питання повинно вирішуватися на підставі аналізу конкретної ситуації, тому суд вважає, що оскільки розмір заборгованості за кредитним договором становить 528 081 грн. 08 к.(заборгованість по кредиту і процентам), а нарахована пеня - 181 595 грн. 29 к., що не перевищує розмір збитків, то підстав для зменшення розміру пені немає.

З метою забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір поруки № 488 від 12 червня 2007 року між банком, відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4, за умовами якого поручитель ОСОБА_2 зобовязався перед банком відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором №488 від 12 червня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Зокрема, ч.3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За експертним висновком № 7 від 29 січня 2016 року підписи від імені ОСОБА_2 у договорі поруки № 488 від 12 червня 2007 року виконані не самим ОСОБА_2, а іншою особою.

У звязку з тим, що доказів, які б свідчили про те, що спірний договір поруки підписано саме відповідачем ОСОБА_2 у ході слухання справи не встановлено, а тому відсутні підстави вважати, що в момент вчинення спірного правочину сторонами були дотримані вимоги, передбачені ч.3 ст. 203 ЦК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову.

Судові витрати підлягають розподілу на підстав ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитом у розмірі 238 532 грн. 26 к., заборгованість за відсотками у розмірі 289 548 грн. 82 к., заборгованість за комісією у розмірі 9660 грн. 87 к., пеню у розмірі 181 595 грн. 29 к., а всього 719 337(сімсот девятнадцять тисяч триста тридцять сім) грн. 24 к.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 10790 (десять тисяч сімсот девяносто) грн. 06 к.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки № 488 від 12 червня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судової експертизи по справі у розмірі 1105 грн. 92 к., витрати на оплату судового збору у розмірі 275 грн. 60 к., а всього 1381(одну тисячу триста вісімдесят одну) грн. 52 к.

Стягнути з ОСОБА_4 користь ОСОБА_2 витрати за проведення судової експертизи по справі у розмірі 1105 грн. 92 к., витрати на оплату судового збору у розмірі 275 грн. 60 к., а всього 1381(одну тисячу триста вісімдесят одну) грн. 52 к.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.М.Кологрива