У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів:Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_5 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської від 13 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа від 27 листопада 2009 року, виданого на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви мотивовані тим, що на час звернення до суду, в силу вимог статті 598 ЦК України, зобов'язання заявника як поручителя за кредитним договором, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), та товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Агро» (далі - ТОВ «Захід-Агро»), припинилося внаслідок припинення діяльності боржника за основним договором як суб'єкта господарювання у зв'язку з його ліквідацією та внесенням відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 559, ч. 1 ст. 598, ст. 609 ЦК України просив визнати виконавчий лист про стягнення з нього на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 242 183 грн 05 коп. заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 червня 2014 року, заяву задоволено. Визнано виконавчий лист у цивільній справі №2-4372/2009 від 27 листопада 2009 року про примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 242 183 грн 05 коп. та судових витрат у розмірі 1 952 грн таким, що не підлягає виконанню.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», не погоджуючись з даними ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права просить їх скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської від 13 червня 2014 року відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2015 року вказану справу допущено до провадження Верховного Суду України.

Постановою Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, задовольняючи заяву, виходив з того, що оскільки юридичну особу, поручителем якої був ОСОБА_5 ліквідовано, то з урахуванням положень ч. 1 ст. 559, ст. 609 ЦК України зобов'язання поручителя як боржника за виконавчим документом припинено, та дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з наступних підстав.

Судами встановлено, що 16 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Захід-Агро» було укладено кредитний договір.

В забезпечення зобов'язань боржника за цим договором 16 серпня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено договори поруки.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 21 лютого 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 червня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 солідарно на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 242 183 грн 05 коп. заборгованості за кредитним договором.

На підставі цього рішення зазначеним районним судом 27 листопада 2009 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 солідарно на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказаної суми заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20 березня 2012 року вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Захід-Агро» визнано погашеними на суму 925 237 грн, а саме ТОВ «Захід-Агро» ліквідовано та внесено відомості про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно із ч. ч. 2, 4 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст. 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постановлені судами ухвали - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 31 березня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Львівської від 13 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська