Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.

при секретері - Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського району м. Києва про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2015 року до суду звернулась представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 з вищезазначеною заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову - арешт земельної ділянки площею 0,0823га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Заява вмотивована тим, що суд, постоновлюючи ухвалу від 15.03.2010р., не пересвідчився в тому, кому на праві власності належить земельна ділянка. Проте, земельна ділянка, на яку накладено арешт ухвалою суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, з 23.09.2009р. належить на праві власності заявнику ОСОБА_2, наявність арешту на майно заявника порушує її права, як власника земельної ділянки.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав заяву в повному обсязі з викладених у ній підстав та додатково пояснила, що особа, яка не брала участі у справі, має право звернутися до суду, якщо судовим рішенням порушені її права. Арешт на земельну ділянку було накладено після набуття ОСОБА_2 земельної ділянки у власність, в межах даної цивільної справи було накладено арешт й на інше майно відповідача після того, як з'ясувалося, що земельна ділянка не належить відповідачеві. В порядку, визначеному ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження заявник не може звернутися до суду з позовом, оскільки вона вже є власником земельної ділянки та на потребує визнання за нею такого права. Також представник зазначила, що суд з власної ініціативи також не позбавлений можливості скасувати заходи забезпечення позову.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання неодноразово не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали даної справи та справи №2-289/11, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики вжиті заходи забезпечення позову: накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності відповідно до державного акту НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1, а також на будинок, розташований за цією ж адресою (справа №2-289/11, т.1 а.с. 43).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.02.2012 року, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 суму боргу у розмірі 768626,12 грн., штраф за прострочення в сумі 169097,74 грн., судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ в розмірі 120,00 грн., а всього на загальну суму 939543,86 грн. (справа №2-289/11, т.1 а.с. 246-248, т.2 а.с.56-57).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року замінено сторону у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим 18.04.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі №2-289/11 р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суми боргу у розмірі 768626,12 грн., штрафу у сумі 169097,74 грн., судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ в розмірі 120,00 грн., а всього на загальну суму 939543,86 грн., стягувача з ОСОБА_4 на спадкоємців ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (справа №2-289/11, т.2 а.с. 76-77).

Відомостей про повне або часткове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2011 року матеріали справи не містять.

Як убачається з Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 31.07.2002р. ОСОБА_5 Самед огли на земельну ділянку, розташовану на території АДРЕСА_1, приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Базир Н.М. 23.09.2009 року за реєстровим №1171 посвідчено договір іпотеки на підставі якого право власності на цю земельну ділянку переходить до ОСОБА_2 (справа №755/22246/15-ц, а.с.8).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка, кадастровий номер якої :66:121:0005, що розташована на території АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 (справа №755/22246/15 -ц, а.с.9).

Зі змісту ст. 154 ЦПК України слідує, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу, на підставі відповідної заяви особи, що бере участь у справі, у тому числі й щодо якої вжито заходів забезпечення позову без її повідомлення.

Визначена частиною 4 ст. 154 ЦПК України можливість подання заяви про скасування заходів забезпечення позову особою, щодо якої вжито заходів забезпечення позову, викликана законодавчою необхідністю відновлення прав визначених у ч.1 ст. 153 ЦПК осіб, без участі яких було розглянуто заяву про забезпечення позову, тобто відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також частиною 6 ст. 154 ЦПК України чітко визначені підстави, з яких суд постановлює ухвалу про скасування заходів забезпечення позову: якщо у задоволенні позову було відмовлено; провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, за змістом зазначеної норми права, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим вимоги є приватноправовими.

Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник (або їх правонаступники), а справи підлягають розглядові за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають у цивільних правовідносинах.

Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, виходячи з відсутності у заявника процесуального права ставити таке питання в порядку ст. 154 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, оскільки позов задоволено частково, рішення не виконано, заявник ОСОБА_2 не є особою, що брала участь у справі. Остання вправі звернутися до суду з відповідним позовом у передбаченому законом порядку.

На підставі наведеного, керуючись ст. 154 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського району м. Києва про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя