Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1785/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державної казначейської служби України

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями ,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнив, до Державної казначейської служби України, третя особа: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями.

В обґрунтування вимог зазначив, що 01.07.2010 року його було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. 02.07.2010 року звільнено з-під варти, оскільки подання слідчого на тримання під вартою не було погоджено прокурором.

Оскільки у справі були відсутні докази його винуватості, слідство використало показання свідка, який був наркотично залежним, неодноразово судимим, та постійно використовувався правоохоронними органами в якості постійного понятого.

На протязі 2010-2013 років кримінальна справа відносно нього неодноразово розглядалася судами. 11.11.2013 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя справу було повернуто прокуророві для організації додаткового розслідування. З моменту повернення і до 2015 року ніяких слідчих дій не проводилося. А 30.05.2015 року кримінальне провадження постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області було закрито у зв'язку з відсутністю в діях складу злочину.

Вважав, що безпідставно знаходився під слідством та судом 58 місяців, тривалість слідства була обумовлена не його поведінкою, а намаганнями сфабрикувати кримінальну справу.

Також вважав, що має право на відшкодування шкоди, що завдана йому діями правоохоронного органу, оскільки його права як громадянина були обмежені, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків. Розмір відшкодування оцінює в 500000 грн., що в еквіваленті складає 23000 доларів СІНА з урахуванням 400 доларів за місяць перебування під слідством, що, на його думку, є адекватною сумою в порівняння з сумами, які зазвичай стягуються Європейським судом з прав людини.

На підставі зазначеного просив стягнути з держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 500000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

04.11.2015 р. прокурор Орджонікідзевського району м.Запоріжжя з метою захисту інтересів держави вступив у розгляд справи на стороні відповідача Державної казначейської служби.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь ОСОБА_3 79 924 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на недоведеність заподіяння моральної шкоди ОСОБА_3, не залучення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області в якості відповідача, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При вирішенні спору суд вірно виходив з того, що наявними є підстави та умови, передбачені ст.1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» для відшкодування державою заподіяної ОСОБА_3 моральної шкоди.

Висновки суду зроблені на підставі наявних у матеріалах справи доказах, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкода заподіяна фізичній особі в результаті, зокрема, її незаконним притягненням до кримінальної відповідальності моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, в даному випадку, органу досудового слідства, яка її заподіяла.

За змістом ст. 1176 ЦК України, ст. 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення

За правилами ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до частини 3 статті 13 вказаного Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Суд під час розгляду справи встановив, що 01.07.2010 р. ОСОБА_3 був затриманий за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, 01.10.2010 р. допитаний в якості підозрюваного, а 02.07.2010 р. слідчим СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області винесено постанову про притягнення його в якості обвинуваченого та був обраний запобіжний захід.

26.08.2010 року прокурором у справі погоджений обвинувальний висновок.

Під час розгляду справи постановою від 04.09.2013 р. суд дав судове доручення органу досудового слідства, а постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2013 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у звязку неповнотою досудового розслідування направлено прокурору для організації додаткового розслідування.

10.12.2013 року відомості по матеріалах кримінальної справи були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00004907.

Постановою слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 30.05.2015 року кримінальне провадження №00004907 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Під поняттям «моральна шкода» охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов'язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Перебування під кримінальним переслідуванням майже 5 років, кінцевим результатом якого стало закриття кримінального провадження за відсутності в діях ОСОБА_3 складу злочину, є вже достатнім доказом незаконності дій слідчих органів та прокуратури та спричинення негативного впливу на психічний та емоційний стан ОСОБА_3

Отже, суд обґрунтовано визнав доведеним факт заподіяння моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що відповідно до п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» дає право позивачу на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року N 928-VIII з 01.01.2016 р. розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн.

Судом визначено грошовий еквівалент моральної шкоди, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України про недоведеність заподіяння моральної шкоди та її розміру.

Вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову у позові з посиланням на те, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Запорізькі області приймало участь в розгляді справи в якості третьої особи і всю відповідальність суд поклав на Державне казначейство, є неприйнятними.

У рішенні не зроблено висновок про те, що Державна казначейська служба України, яка брала участь в розгляді справи, перебуває у матеріально-правових відносинах із позивачем як самостійна юридична особа. При цьому будь-яких обов'язків на останню, як на самостійну юридичну особу, не покладено.

Кошти на відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, як це передбачено чинним законодавством, стягнуто з державного бюджету України шляхом їх списання Державною казначейською службою

Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суд

Здійснення такого безспірного списання коштів казначейством передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди були порушені права Державної казначейської служби, безпідставні.

У спірних правовідносинах шкода відшкодовується державою. Порядок виплати коштів на відшкодування заподіяної заявнику моральної шкоди, встановлений чинним законодавством, судовим рішенням не змінений. Отже, розгляд судом справи за участі Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Запорізькі області в якості третьої особи на законність оскаржуваного рішення не вплинув, а у відповідності до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних формальних міркувань.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: