Справа № 473/884/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"15" квітня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

22.02.2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 151250 грн., плати за користування грошовими коштами у розмірі 2469,73 грн., суми інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 91356,21 грн., суми неустойки в розмірі 11105,48 грн., а всього 256 181 грн. 42 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області, ОСОБА_4, відповідно до умов якого, позивач ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 151250 грн., а останній зобовязується повернути позикодавцю вказану суму грошових коштів на строк до 15.07.2014 року ( а.с. 6 ).

Посилаючись на те, що відповідач ухилився від повного та своєчасного виконання умов договору позики в частині повернення суми боргу, позивач просив про стягнення з нього вищевказаної суми, суми інфляційного збільшення заборгованості, суми неустойки та плати за користування грошовими коштами.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.05.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, який був посвідченим приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області, ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 223, відповідно до умов якого, позивач ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 151250 грн., які останній зобов'язався повернути в строк до 15.07.2014 року ( а.с. 6 ).

Відповідно до п. 3, 4 вищевказаного договору, позика встановлюється за плату. За користування грошовими коштами позивальник сплачує плату у розмірі 1 % річних. Зазначену вище суму разом із платою відсотків за строк користування позикою, позичальник зобовязується повернути готівкою.

Пунктом 9 Договору передбачено, що у разі невиконання, або неналежного виконання позичальником умов цього договору, він сплачує неустойку у розмірі 5 % річних за кожен місяць просрочки.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів, в тому числі з договору позики.

З положень ч. 1 ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За таких обставин, з врахуванням положень ст.ст. 526, 530 ЦК України, суд вважає, що відповідач зобов'язаний належним чином виконати свої зобов'язання, що виникли з відносин позики.

Факт невиконання відповідачем обумовленого обовязку матеріалами справи не спростовано.

Між тим, положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобовязання та зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, зокрема, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК інфляційні втрати та 3% річних за неправомірне користування чужими коштами мають компенсаційний, а не штрафний характер і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню борг з урахуванням 5 % процентів річних у розмірі 11105,49 грн., плата за користування грошовими коштами у розмірі 2469,73 грн. та сума інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 91356,21 грн.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2561 грн. 81 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 15.05.2014 року:

- борг у розмірі 151250 гривень;

- плату за користування грошовими коштами у розмірі 2469 гривень 73 копійки;

- суму інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 91356 гривень 21 копійок,

- суму неустойки в розмірі 11105 гривень 48 копійок, а всього 256 181 ( двісті пятдесят шість тисяч сто вісімдесят одну ) гривну 42 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2561 ( дві тисячі пятсот вісімдесят одна) гривна. 81 копійка.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через місьскрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Висоцька Г.А.