У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жоравське», ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Держземагентства у Київській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року СТОВ «Жоравське» та ОСОБА_1 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 липня 2013 року між ГУ Держземагентства у Київській області та ОСОБА_2 було укладено договори оренди землі, за умовами яких орендодавець передає орендарю у строкове, платне користування земельні ділянки площею 108,3585 га та 42,5830 га для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту в адміністративних межах Жоравської сільської ради Яготинського району Київської області. Однак вказані земельні ділянки перебувають у колективній власності членів СТОВ «Жоравське», в тому числі і ОСОБА_1, а законом заборонено вилучення таких земельних ділянок без згоди власників.

Позивачі вважали, що зазначеними правочинами порушуються їхні права, що також було встановлено відповідними рішеннями адміністративних судів. Також вказали про те, що ОСОБА_2 незаконно отримав спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, оскільки на момент їх передачі він не зареєстрував фермерське господарство. Враховуючи наведене, позивачі просили суд визнати недійсними договори оренди землі від 20 липня 2013 року, укладені між ОСОБА_2 та ГУ Держземагентства у Київській області.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року рішення суду першої скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 108,3585 га з кадастровим номером НОМЕР_1, укладений 20 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ГУ Держземагентства у Київській області.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 42,5830 га з кадастровим номером НОМЕР_2, укладений 20 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ГУ Держземагентства у Київській області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення районного суду.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, виходив з недоведеності позивачами підстав, передбачених законодавством, для визнання недійсними оспорюваних правочинів.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ГУ Держземагентства у Київській області передало ОСОБА_2 в оренду земельні ділянки, якими не мало права розпоряджатися з підстав перебування їх в спільному сумісному користуванні членів СТОВ «Жоравське», а розпорядження Яготинської РДА Київської області від 22 грудня 2008 № 612 скасоване розпорядженням тим же органом місцевого самоврядування від 24 липня 2014 року № 156, яке в свою чергу є чинним.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд правильно встановив характер спірних правовідносин та дійшов вірного висновку про задоволення позову з указаних вище підстав.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова