Справа № 489/4591/15-ц
Провадження № 2/477/438/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на боці позивача: ОСОБА_3, СВТ «Зайчевське», СТ «Вітамін», про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2016 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області з Ленінського районного суду м.Миколаєва передана для розгляду за підсудністю цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог, які позивач неодноразово уточнював та доповнював (остаточно 21.02.2016 року а.с. 89-90), ОСОБА_1 зазначив, що 24 червня 2014 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб. До шлюбу він придбав автомобіль «Москвич» ІЖ 412 р/н НОМЕР_1. Під час проживання з відповідачкою (з 24.06.2014 року по 15.06.2015 року) вони придбали земельну ділянку в СВТ «Зайчевське», а через деякий час - земельну ділянку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 які стали переобладнувати та облаштовувати для спільного проживання.

Також вони придбали диван «Меркурій», шкаф «Ольга», 2 крісла, 4 -ри стільці, телевізійну тумбу, кухонний стіл, холодильник «Атлант» телевізор LG, загальною вартістю техніки та меблів - 35 000 грн.

Під час спільного проживання вони оформили два кредити на 13 тис, з якого залишилось до виплати 7 тис. грн., та на 10 тис. грн.., з якого ще не виплачено 2 тис. грн.

15.06.2015 року відповідачка без його відома виїхала на автомобілі «Москвич» ІЖ 412 р/н НОМЕР_1 з квартири та забрала з собою меблі: диван «Меркурій», стільці, стіл, крісла, тумбу, шкаф купе «Ольга», телевізор, ноутбук. З приводу угону автомобілю він звернувся до міліції.

В будівлі дачі в СТ «Вітамін» залишилися його речі - холодильник «Атлант», садовий інструмент, які він не має можливості забрати, так як відповідачка змінила замки.

06.07.2015 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано.

Як на доказ придбання автомобілю, земельних ділянок та майна посилається на розписки про придбання земельних ділянок з будинком в СВТ «Зайчевстьке» вартістю 3200 доларів США (адреса СТ «Вітамін» ШЧ-4 ділянка НОМЕР_2, НОМЕР_3), генеральну довіреність на право володіння «Москвич» ІЖ 412 р/н НОМЕР_1, вартістю 1100 доларів. Посилаючись на те, що між ним та відповідачкою не вирішено питання про поділ майна, звернувся до суду із цим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені ним позовні вимоги підтримав та пояснив, що проживав із відповідачкою без шлюбу з 2010 року. В 2012 році ними було придбано земельну ділянку НОМЕР_2, а в 2013 - земельна ділянка з будівлею НОМЕР_3 в СТ «Вітамін. В 2013 році було придбано автомобіль «Москвич». Також разом вони придбали зазначені у позовній заяві меблі та техніку. Просив в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на автомобіль «Москвич», земельну ділянку 0,04 га з будинком НОМЕР_3 по вул. Центральній в СТ «Вітамін», виділити у власність відповідачки меблі, техніку та земельну ділянку в тому ж садівництві НОМЕР_2.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення (а.с. 102)

Згідно її письмових заперечень, остання зазначала, що все перелічене позивачем нерухоме майно та автомобіль ні їй, ні позивачу на праві власності не належить. Автомобілем вони користувались тимчасово на підставі довіреності, яку 17.06.2015 року власник скасував. Земельними ділянками вона користувалась як член СВТ «Вітамін», але на праві власності вони їй не належать. Членом СТ «Вітамін» вона є з 07.06.2011 року, тобто до укладення шлюбу з позивачем, а тому останній до набуття нею права участі у цьому товаристві, користування земельними ділянками, належними товариству, відношення не має. Також вказує, що її особистою власністю є м'які меблі, телевізор, які придбані нею до укладення шлюбу згідно рахунку-фактури та кредитного договору. Щодо дивана «Меркурій, шкафу «Ольга», холодильника «Атлант», зазначала, що вказані речі перебувають в користуванні позивача. Вважала можливим їх розподіл шляхом залишення в користуванні позивача дивану та шкафу, а в її користування - холодильника.

У зв'язку з наявністю доказів належного повідомлення відповідача про розгляд справи та наявністю письмових заперечень останньої, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без її участі.

Треті особи до суду не прибули, про причини неявки не повідомили.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За положеннями ст.63 цього ж Кодексу - Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 СК України - Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (та відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»), вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно з'ясувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Вказана правова позиція також висловлена і у Постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року № 06-2641цс51.

Статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Згідно роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК України, кожна сторона має довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач, висуваючи вимоги про поділ спільного майна подружжя, не надав доказів щодо придбання спірного майна у шлюбі та взагалі доказів належності спірного нерухомого майна та автомобілю йому або відповідачці.

Щодо автомобілю, то відповідно до довіреності від 12.01.2013 року ОСОБА_3 видав довіреність на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2., якою уповноважив останніх представляти його інтереси у відповідних органах з питань розпорядження автомобілем М-412 номер НОМЕР_1 (а.с. 38).

В той же час, 17 червня 2015 року вказана довіреність ОСОБА_3 була відкликана (а.с. 39-40).

За вищевказаних документів слідує про належність вказаного транспортного засобу - ОСОБА_3, що також підтверджується даними регіонального сервісного центру в Миколаївській області (а.с. 80-81). Видана останнім довіреність на ім'я сторін ніяким чином не є доказом продажу вказаного майна. Більш того, довіреність видана в 2013 році, тобто до реєстрації шлюбу сторін.

Щодо земельної ділянки НОМЕР_3 в СТ «Вітамін», то відповідно до копії заяви ОСОБА_5 голові СТ «Вітамін» від 07.06.2011 року, остання просила переоформити належну їй дачну ділянку 0,4 га на ОСОБА_2 (а.с. 43), також на ім'я останньої було видано членську книжку (а.с. 41-42).

Згідно довідки Садівничого товариства «Вітамін», з 04.06.2011 року ОСОБА_2 була прийнята в члени СТ «Вітамін» та в її користування було передано земельну ділянку НОМЕР_3. 22 липня 2012 року від ОСОБА_2. надійшла заява з проханням передати в її користування земельну ділянку НОМЕР_2. 22 серпня 2015 року від ОСОБА_2 надійшла заява про вихід з членів садового товариства та переоформлення ділянок НОМЕР_2, НОМЕР_3 на її мати ОСОБА_7, яка є членом вказаного товариства (а.с. 60-61).

Зі змісту вищевказаних документів слідує, що вказані земельні ділянки перебували в користуванні ОСОБА_2. з 2011 та 2012 року, тобто до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 Більш того, доказів щодо належності вказаного майна ОСОБА_2 суду не надано.

На підтвердження своїх пояснень щодо придбання вказаного майна відповідно до розписок, позивач останні суду не надав.

Щодо наявності садового будиночку доказів суду також не надано.

За вищевказаного позивачем не доведено статусу вищевказаного майна, а саме: земельних ділянок НОМЕР_2, НОМЕР_3 в СТ «Вітамін» та автомобілю, - як спільного сумісного майна його і відповідачки як подружжя та наявність підстав для його поділу.

Стосовно телевізора «LG» відповідачкою надано докази щодо придбання нею вказаного майна в кредит за умовами договору від 2013 року, тобто до реєстрації шлюбу, отже статус вказаного майна як спільного сумісного позивачем не доведено (а.с. 46).

Стосовно холодильника «Атлант», то згідно накладної останній придбано ОСОБА_1 01.12.2012 року (а.с. 11), тобто до реєстрації шлюбу, отже статус вказаного майна як спільного сумісного виключається, за такого останній не може бути включено до загальної маси майна, що підлягає поділу. Більш того, зі змісту позову та заперечень відповідачки слідує про відсутність спору з приводу його користування.

Стосовно придбання 2-х крісел, 4-х стільців, телевізійної тумби, столу кухонного, то згідно замовлення «Дом меблі «Домострой» від 21.02.2015 року на ім'я ОСОБА_1, останнє майно дійсно придбано у шлюбі, в той же час спору щодо його розподілу між сторонами не вбачається.

Щодо придбання спільно дивану «Меркурій» та шкафу «Ольга» відповідачка у своїх письмових поясненнях не заперечує, в той же час, враховуючи, що позивач просить виділити вказане майно в користування відповідачки, то спору щодо його поділу немає.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивачем не доведено придбання нерухомого майна: 2-х земельних ділянок в СТ «Вітамін» НОМЕР_2, НОМЕР_3 з садовим будиночком у період шлюбу з відповідачкою, не надано доказів щодо власників вказаного майна, що згідно досліджених доказів власником автомобілю «Москвич» н/з НОМЕР_1 є відмінна від сторін особа, щодо поділу меблів: стільців, столу, крісел та тумби, що придбані 21.02.2015 року, а також шкафу «Ольга» та дивану «Меркурій» спору немає, що холодильник «Атлант» та телевізор LG не є спільним майном подружжя, то підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на одну земельну ділянку 0,04 га разом із будинком в СВТ «Зайчевське» НОМЕР_2 по вул. Центральній та «Москвич» ІЖ 412 р/нНОМЕР_1, про виділення у користування відповідача ОСОБА_2 земельної ділянки 0,04 га НОМЕР_3 по вул. Центральній в СВТ «Зайчевське», дивану «Меркурій», шкафу «Ольга», крісло -2 шт., стільців - 4 шт., телевізійної тумби, кухонного столу, холодильника «Атлант», телевізору LG, та інших речей викрадених відповідачем, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, у учасником справи, що не був присутній при його проголошенні, в той самий строк -з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 квітня 2016 року.

Суддя Л.М. Семенова