Провадження №22-ц/784/774/16
Головуючий першої інстанції суддя : Гажа О.П.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2016 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів Серебрякової Т.В.

ОСОБА_2

із секретарем

судового засідання: ОСОБА_3

з участю

прокурора - Цвікілевич Н.В.

представника

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10. 02.2016 р., у справі за

позовом

прокурора Новоодеського району Миколаївської області ( далі Прокурор ) в інтересах держави до Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (далі - Баловненська сільрада), ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (третя особа - Реєстраційна служба Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області, далі - Реєстраційна служба Новоодеського РУЮ) про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Баловненської сільради, визнання незаконним та скасування рішення Баловненської сільради, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та за

зустрічним позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_6, прокуратури Новодеського району ( третя особа приватний нотаріус Миколаївського МНО Островська - ОСОБА_7Б.) про визнання особи добросовісним набувачем нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно,

встановила:

14.08.2015 р. Новоодеський районний прокурор звернувся з позовом в інтересах держави до Баловненської сільради, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Баловненської сільради № 35 від 23.09.2014 р. «Про виділення в окреме господарство, присвоєння окремої поштової адреси» гаражу літ Е-1, побудованого ОСОБА_6, визнання незаконним та скасування рішення Баловненської сільради № 8 від 15.04.2015 р. «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для гаражного будівництва» для ОСОБА_5, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Новоодеського РУЮ ОСОБА_6 22.10.2014 р. щодо гаражу за адресою с. Баловне вул. Леніна, 10-б, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського МНО 25.10.2014 р. ( зареєстрованого в реєстрі № 278)

Прокурор зазначав, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.08.2014 р., залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.10.2014 р., визнано незаконним та скасоване рішення виконкому Баловненської сільради № 54 від 14.09.2011 р. в частині оформлення за ОСОБА_6 права власності на гараж літ Е-1, побудованого ОСОБА_6 самовільно за межами виділеної йому у власність земельної ділянки. Крім того, визнано частково недійсним свідоцтво по право власності на нерухоме майно, яке видане виконкомом Баловненської сільради від 16.09.2011 р. на житловий будинок по вул.. Леніна с. Баловне Новоодеського району в частині оформлення права власності ОСОБА_6 на споруду гаражу літ Е-1 загальною площею 51, 3 кв. м.

Цим же судовим рішенням ОСОБА_6 зобовязаний звільнити земельну ділянку від самочинної споруди.

Баловненська сільрада була учасником зазначеного судового процесу, її посадові особи достовірно знали про самочинність зведення гаражу та про вирішення спору не на користь ОСОБА_6 Сам же ОСОБА_6 не повідомив офіційно сільраду про наявність цивільно-правового спору щодо гаражу.

Посилаючись на ці обставини та порушення органом місцевого самоврядування вимог Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна ( затв. наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України № 55 18.06.2007 р.) щодо недопустимості поділу обєктів нерухомого майна до складу яких входять самочинно збудовані споруди ( обєкти нерухомого майна), без відповідного висновку та документів, які підтверджують право власності ( користування) земельною ділянкою, порушення вимог ст.ст. 58, 60, 61 Земельного кодексу України щодо меж прибережних захисних смуг, прокурор просив про визнання рішень органу місцевого самоврядування незаконними та їх скасування.

Зазначаючи про незаконність підстав набуття права власності, прокурор просив про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_6 на гараж та договору про подальше відчуження цієї самочинної споруди ОСОБА_5

28.09.2015 р. ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_6, прокуратури Новодеського району про визнання особи добросовісним набувачем нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідач зазначав, що угоду купівлі-продажу гаражу укладав у той момент, коли ОСОБА_6 був законним власником цього обєкту права власності, його майнові права були належним чином зареєстровані, а він як покупець не знав і не міг знати про незаконність відчуження.

Посилаючись на зазначені обставини просив про визнання його добросовісним набувачем у судовому порядку та визнання права власності на гараж.

Ухвалою від 05.11.2015 р. вимога ОСОБА_5 про визнання права власності на гараж літ Е-1 залишена без розгляду.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10. 02.2016 р. постановлено про задоволення позову прокурора та відмову у задоволенні зустрічного позову.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора, посилаючись на необгрунтованість висновків суду в частині відсутності правових підстав для визнання його добросовісним набувачем та визнання угоди, за якою він придбав гараж у власність, недійсною.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин), право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов.

Статтею 29 Закону передбачено отримання дозволу на виконання будівельних робіт у Інспекції ДАБК за умови надання останній документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та погодженої і затвердженої проектної документації.

Відповідно до положень ст. ст. 58, 60, 61 прибережні захисні смуги вздовж річок належать до земель водного фонду.

Прибережні захисні смуги вздовж середніх та великих річок встановлюються шириною від 50100 метрів.

В прибережних захисних смугах забороняється будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних) у тому числі, баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Згідно з п. 6.1 Тимчасового положення про порядок держаної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно ( затв. наказом Міністерства юстиції № 7/5від 07.02.2002р., в редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 N 1692/5),

державній реєстрації підлягає право власності на

закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до приписів ч.ч.1. 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу.

Самочинна споруда не є самостійним обєктом цивільно-правового обороту, тобто не може бути предметом договору купівлі-продажу чи іншого відчуження.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішення органів або посадових осіб органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності вимогам закону визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачені правові підстави для визнання незаконними та скасування у судовому порядку правових актів індивідуальної дії.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 01.08.2014 р., залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21.10.2014 р., визнано незаконним та скасоване рішення виконкому Баловненської сільради № 54 від 14.09.2011 р. в частині оформлення за ОСОБА_6 права власності на гараж літ Е-1, побудованого ним самовільно за межами виділеної йому у власність земельної ділянки.

Крім того, визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видане виконкомом Баловненської сільради від 16.09.2011 р. на житловий будинок по вул. Леніна с. Баловне Новоодеського району в частині оформлення права власності ОСОБА_6 на споруду гаражу літ Е-1 загальною площею 51, 3 кв. м.

Цим же судовим рішенням ОСОБА_6 зобовязаний звільнити земельну ділянку від самочинної споруди.

Факти та обставини, встановлені цим судовим рішенням щодо ОСОБА_6 є преюдиційними, і відповідно до приписів ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доведенню у даній справі.

Без врахування цих обставин та наведених вимог закону і Інструкції, яка забороняє поділ або виділ самочинно збудованих обєктів нерухомості, Баловненська сільська рада та виконавчий комітет цього органу самоврядування прийняли рішення про виділ самовільно збудованого гаражу в окреме господарство та надання дозволу ОСОБА_5І, на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність для розміщення цього гаражу.

Повно та всебічно дослідивши зазначені обставини справи, суд дав належну юридичну оцінку наданим доказам та прийшов правильного і обґрунтованого цими доказами висновку про те, що вищезазначені рішення сільської ради та її виконкому не відповідають вимогам Закону України "Про планування і забудову територій", положенням ЦК України, ЗК України та Інструкції, які регулюють порядок набуття права власності на новостворене нерухоме майно, розміщення обєктів нерухомості на землях водного фонду у прибережній захисній смузі та оформлення майнових прав.

Приймаючи до уваги такі висновки суд першої інстанції з належних підстав правильно ухвалив про задоволення позову та визнання незаконним наведених рішень органу місцевого самоврядування, їх скасування та визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж.

З врахуванням незаконності підстав набуття права власності на гараж, судом обґрунтовано з посиланням на відповідну норму ЦК України ( ст. ст.203, 215) визнано недійсним договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_8 незаконно відчужив самочинно збудований гараж ОСОБА_5

Посилання апеллянта про добросовісність набуття права власності не заслуговують на увагу, оскільки такий спосіб захисту не відповідає положенням ст. 16 ЦК України, адже визнання набувача добросовісним набувачем входить до переліку обставин, які підлягають доведенню у спорі щодо витребування нерухомого майна, в той час, як такого позову позивачем не заявлено.

В той же час, відмовляючи у задоволенні цієї вимоги, суд правильно визначив правові наслідки її вирішення.

Доводи апелянта щодо законності придбання гаражу, не заслуговують на увагу, оскільки належними доказами доведено, що він є обєктом самочинного будівництва та не може бути предметом купівлі-продажу, оскільки підлягає знесенню.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено судом з порушенням закону.

Наведене не дає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10.02.2016 р. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

ОСОБА_9