Справа № 346/4981/15-ц
Провадження № 22-ц/779/584/2016
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Горейко М.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: виконком Отинійської селищної ради, виконком Угорницької сільської ради про визнання недієздатною, -

в с т а н о в и л а :

В жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Заяву обґрунтовано тим, що остання з 1989 року страждає на хронічне психічне захворювання через яке не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки, а тому просить суд визнати її недієздатною.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року призначено по даній справі судово-психіатричну експертизу (а.с. 31-32).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2015 року залучено до участі у даній справі в якості зацікавленої особи: виконком Отинійської селищної ради та Угорницьку сільську раду Коломийського району як орган опіки та піклування (а.с. 49).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3: визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку АДРЕСА_1, Івано-Франківської області недієздатною. Призначено ОСОБА_3 опікуном ОСОБА_4.

ОСОБА_2 на вказане рішення подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним. Апелянт зазначає, що ОСОБА_4 є її двоюрідною сестрою, її мати ОСОБА_5 є рідною сестрою батька апелянтки - ОСОБА_6. ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_4 постійно проживала зі своєю рідною сестрою ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та яку апелянт доглядала тривалий час та поховала після смерті. Крім того, ОСОБА_2 одночасно опікувалася ОСОБА_4, приїжджала в м. Отинія, привозила продукти харчування, готувала їжу та виконувала іншу роботу по господарству до цього часу, а тому вважає, що їй належить обов'язок і право оформити опікунство. Апелянт з посиланням на ч. 3 ст. 237 та ст. 240 ЦПК України зазначила, що судом розглянуто справу за відсутності заінтересованих осіб, без участі органу опіки і піклування, не з'ясовано чи заява подана правомочною особою та чи є близькі родичі ОСОБА_4 і чи немає спору про право.

Просить рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року скасувати, в задоволенні заяви відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянтка та її представниця вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Заявниця проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши апелянтку та її представницю, заявницю, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 страждає на параноїдальну шизофренію відповідно до копій Витягу з протоколу ЛКК № 165/н1 та Довідки № 304 Коломийської райполіклініки від 22.10.2015 (а.с. 3), а також є інвалідом другої групи (а.с. 4).

Відповідно до копії Довідки № 188/02.2-20/04 від 17.12.2015 Угорницької сільської ради, зараз ОСОБА_4 проживає сама і потребує стороннього догляду, нею постійно опікується ОСОБА_3, яку сільська рада просить визнати опікуном ОСОБА_4 (а.с. 55).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 384/15 від 01.12.2015 підекспертна ОСОБА_4 страждає стійким психічним розладом у формі параноїдальної шизофренії і зазначене захворювання позбавляє її здатності усвідомлювати свої дії та керуватися ними (а.с. 36-39).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Судом визнано ОСОБА_4 недієздатною і у цій частині рішення не оскаржене, доводи апеляції зосереджені на тому, що ОСОБА_3 не може бути опікуном в силу того, що не входить в коло осіб, визначних приписами ст. 237 ЦПК України.

Опіка, за змістом ст. 55 ЦК України, встановлюється для забезпечення прав осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і обов'язки.

За ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦПК України, опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна.

Отже, метою розгляду справ щодо встановлення опіки та призначення опікуна є захист прав осіб, які їх не можуть захистити самостійно.

Частиною 3 ст. 237 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Апелянт вказує на те, що заявниця не є родичкою хворої. У матеріалах справи дані про родинні стосунки між заявницею і недієздатною ОСОБА_4 суперечливі (а.с. 5, 55). Але саме заявниця ОСОБА_3 опікується хворою, і орган опіки і піклування саме її вважає особою, яка здатна виконувати та фактично виконує обов'язки опікуна. Колегія суддів знаходить, що права опікуна набуваються для забезпечення інтересів недієздатної ОСОБА_4, а не для реалізації якихось прав чи інтересів заявниці ОСОБА_3. Більше ніхто ні в суд ні в орган опіки та піклування із заявою про призначення опікуном не звертався. Судом права особи захищено, скасування рішення про це з формальних підстав залишить ОСОБА_4 без юридичного захисту як недієздатну особу. За умов, що ОСОБА_4 втратила функції по самообслуговуванню, це може призвести до негативних наслідків. Крім того, матеріальний закон передбачає можливість призначення опікуном фізичної особи і не з числа родичів чи членів сім'ї. Член сім'ї це не обов'язково особа кровно споріднена з іншою. Це означає, на думку колегії суддів, що такі особи як заявниця за тих умов, що вони фактично здійснюють догляд, не позбавлені права звернутись в суд за захистом прав особи, якою вони фактично опікуються.

Доводи апеляції щодо того, що у даному випадку є спір про право слід відхилити, оскільки з призначення опікуном не випливає інших обов'язків та прав, ніж які визначені законом. Крім усього, за ч. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів і тому апелянтка ОСОБА_2 не позбавлена з свого боку можливості забезпечити права недієздатної ОСОБА_4 у порядку встановленому законом. Тобто, оскаржуваним рішенням захищено інтереси недієздатної ОСОБА_4 і при цьому не порушено нічиїх прав.

Розглянувши справу у межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: М.Д. Горейко

В.А. Девляшевський