Справа № 711/940/2012
Провадження № 8/307/1/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М.при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1,інтересах якого діє ОСОБА_3, звернувся в суд з заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року позов ОСОБА_2 було задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану з вини ОСОБА_1 в розмірі 49800 гривень, а саме витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 25500 гривень, витрат на поховання у розмірі 21750 гривень, моральну шкоду в розмірі 2550 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 211484.18 гривень, а саме різницю між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та сумою виплаченого страхового відшкодування МТСБУ у розмірі 11484,18 гривень, моральну шкоду у розмірі 200000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 витрат, повязаних з правовою допомогою в сумі 12000 гривень. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року рішення Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року було залишено без змін. Заявник вважає, що рішення Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року та ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року підлягають перегляду за нововиявленими обставинами та скасуванню, оскільки постанова Тячівського районного суду від 7 жовтня 2011 року, якою було звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.2 КК України внаслідок акту амністії та закрито відносно нього кримінальну справу про його обвинувачення за ст. 286 ч.2 КК України, та яка була підставою для винесення рішення Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року, на даний час ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 серпня 2013 року скасована,та в подальшому вказана кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_1 постановою Тячівського районного суду від 26 вересня 2013 року була направлена начальнику відділення розслідування ДТП СУ УМВС України для організації досудового розслідування, так як було відмовлено в поданні про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1 внаслідок акту амністії.

Також заявник вказує, що після винесення апеляційним судом Закарпатської області ухвали від 13 серпня 2013 року щодо скасування постанови Тячівського районного суду від 7 жовтня 2011 року щодо застосування амністії відносно ОСОБА_1 встановлений законом місячний строк подачі заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року був пропущений,на його думку, з поважних причин, оскільки дана цивільна справа ще перебувала на розгляді в апеляційному суді Закарпатської області та була вирішена по суті тільки 19 листопада 2014 року.

Просить суд поновити строк звернення із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, скасувати у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди та відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди.

Представник заявника в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої заяви просив розглянути справу у його відсутності, заяву підтримав, а тому суд в порядку ст.365 ч.1 ЦПК України розглянув заяву у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Позивач ОСОБА_2 і представник відповідача ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що в порядку ст.365 ч.1 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви, а тому суд розглянув заяву у їх відсутності.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року, позов ОСОБА_2 було задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану з вини ОСОБА_1 в розмірі 49800 гривень, а саме витрат, повязаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу у розмірі 25500 гривень, витрат на поховання у розмірі 21750 гривень, моральну шкоду в розмірі 2550 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 211484.18 гривень, а саме різницю між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та сумою виплаченого страхового відшкодування МТСБУ у розмірі 11484.18 гривень, моральну шкоду у розмірі 200000 гривень.Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 витрати, повязаних з правовою допомогою в сумі 12000 гривень.

Вказане рішення суду в частині стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 набрало законної сили. А в іншій частині ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 15 липня 2015 року рішення Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 витрат на поховання скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції, де ухвалою Тячівського районного суду від 8 грудня 2015 року позовну заяву в цій частині залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами.

Згідно до п.3 ч.2 ст. 361 ЦПК України, на яку посилається заявник, підставами для перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами є також скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Відповідно до роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно п. 9 цієї ж постанови скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного звязку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий звязок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Як встановлено в судовому засіданні постанова Тячівського районного суду від 7 жовтня 2011 року про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.2 КК України внаслідок акту амністії та закриття відносно нього справи про його обвинувачення за ст. 286 ч.2 КК України, та яка була підставою для постановлення рішення Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року, яке переглядається, на даний час ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 серпня 2013 року скасована.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі відомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Оскільки рішення Тячівського районного суду від 25 лютого 2013 року, про перегляд якого у звязку з нововиявленими обставинами просить заявник ОСОБА_1, обґрунтовувалося постановою Тячівського районного суду від 7 жовтня 2011 року про звільнення його від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.2 КК України внаслідок акту амністії і яка стала підставою для ухвалення вказаного судового рішення у цивільній справі, однак в подальшому скасована, суд вважає, що вимоги заявника про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами на підставі п.3 ч.2 ст. 361 ЦПК України є підставними.

Відповідно до ч.1 ст.362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

Пунктом 3 частини 2 цієї ж статті передбачено, що строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами у випадках, встановлених пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, обчислюється: з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, які підлягають перегляду.

Оскільки рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами заявник ОСОБА_1 набрало законної сили 19 листопада 2014 року у звязку з постановленням апеляційним судом Закарпатської області від 19 листопада 2014 року про залишення без змін рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року, суд вважає, що пропущений заявником місячний строк звернення до суду про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року з поважних причин, а тому його слід поновити.

Згідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України розглянувши заяву про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що слід поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки скасувати у звязку з нововоявленими обставинами.

Що стосується вимог заявника про скасування ще і ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 19 листопада 2014 року у даній справі, то дане питання не належить до повноважень місцевого суду взагалі і крім цього відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України з набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

При ухваленні нового рішення суд враховує, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може також бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що 26.03.2008 року, близько 06 год. 30 хв., ОСОБА_1 рухаючись по засніженому покритті у напрямку с. Добрянське, Тячівського району, на вантажному автомобілі марки «Івеко-Магірус 440 ЕТ», державний номерний знак НОМЕР_1, навпроти буд. № 70 по вул. Волошина, в с. Бедевля, Тячівського району допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, який в той час рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого водій автомобіля марки «ВАЗ-21101» ОСОБА_5 від отриманих травм помер.

21.04.2008 року, судовим експертом ОСОБА_6 було проведено огляд автомобіля НОМЕР_3, НОМЕР_4, за результатами якого було складено висновок № 8038-5 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу марки «ВАЗ-21101», р.н.з. АО 1358 АК, відповідно до якого вартість матеріальних збитків дорівнює величині дійсної (ринкової) вартості досліджуваного автомобіля і становить 36984.18 гривень.

Також зазначено, що згідно вимог ТУ 37.009-93 вказаний автомобіль марки «ВАЗ-21101», д.р.н. АО 13-58 АК, на якому в результаті ДТП виникло порушення співосності балок підвісок передніх та задніх коліс, тобто в результаті удару кузов автомобіля склався (переламався), то транспортний засіб не підлягає відновленню, тобто в даному випадку відновлювати пошкоджений автомобіль економічно недоцільно.

Підстави і порядок відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано нормами ст..ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, на які посилається позивач.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно до ст. ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наявні вищевказані докази вказують тільки на факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.03.2008 року, близько 06 год. 30 хв., навпроти буд. № 70 по вул. Волошина, в с. Бедевля, Тячівського району за участю ОСОБА_1, який керував автомобілем марки «Івеко-Магірус 440 ЕТ», державний номерний знак НОМЕР_1 та ОСОБА_5, який керував автомобілем НОМЕР_2, через що автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій автомобіля марки «ВАЗ-21101» ОСОБА_5 від отриманих травм помер. Позивач же ОСОБА_2, внаслідок вказаної дорожньої пригоди, втратив сина, що є для нього непоправним горем, він отримав глибоку душевну рану, що негативно позначилося на його подальшому житті.

Разом з цим, так як на даний час постанова Тячівського районного суду Закарпатської області по кримінальній справі №1п-95/11 від 07.10.2011 року, на якій ґрунтувалося попереднє рішення, скасована і відсутнє остаточне рішення у кримінальній справі, то матеріали справи не містять жодних достовірних даних, які б вказували на те, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача ОСОБА_1.

Оскільки в даному випадку шкода заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то покладати обовязок з відшкодування заподіяної шкоди на одного з учасників пригоди без достовірного зясування механізму ДТП і ступеня участі та вини кожного з них неможливо, а тому в задоволенні позову слід відмовити у звязку з його недоведеністю.

Судові витрати слід покласти на сторони.

Керуючись ст..ст. 4, 10, 169, 209, 213-215 ЦПК України, на підставі ст..ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, , суд,

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки скасувати у звязку з нововоявленими обставинами.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: М.М.Розман