АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/2729/15-ц Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Номер провадження №22-ц/791/376/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоФурман Т.Г.
суддів:Пузанової Л.В.
Чиркової К.Г.
секретарГуров Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 2003 по 2007 рік проживала з відповідачем однією сім?єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою.

У вказаний період ними було придбано за договором іпотеки квартиру АДРЕСА_1, за яку вони сплатили 24 000 доларів США, з яких 4000 доларів США дала її мати, продавши своє житло, а інші кошти в сумі 20 000 доларів США були спільними з відповідачем.

Після придбання квартири вона разом з відповідачем вселилася до неї, де зареєструвала своє місце проживання.

27.04.2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народився син - ОСОБА_7.

Після сплати по іпотечному договору за придбану квартиру, вони зареєстрували місце проживання сина в цій квартирі.

Проте, шлюбні відносини між ними не склалися і 05.08.2014 року шлюб було розірвано, після чого вона була змушена з сином переїхати жити до своєї матері.

Посилаючись на те, що зазначене майно вони з відповідачем придбали внаслідок спільної праці та за спільні кошти під час спільного проживання, тому воно є спільною власністю, просила суд, встановити факт її проживання з ОСОБА_6 однією сім?єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 2003 по 2007 рік та виділити їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В процесі розгляду справи позивачка доповнила заявлені вимоги та просила виділити їй також 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_2 у м. Херсоні, як спільно набутого майна.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27 квітня 2007 року Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб /а.с.22/.

Відповідно до відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_6 на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 19.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Зоріною Н.М. за реєстровим №6269, належить квартира АДРЕСА_1.

На вказану квартиру накладено обтяження на підставі договору іпотеки від 29.12.2006 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Херсонської міського нотаріального округу /а.с.83-84/.

Відповідач також є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в АДРЕСА_3, яка також обтяжена договором іпотеки.

Предметом даного позову є встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та виділ частки із спільного майна.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також якщо вони проживають однією сім'єю без шлюбу в період, протягом якого придбано спірне майно.

Якщо сторони й перебували у фактичних шлюбних відносинах, але не проживали разом на період придбання спірного майна, незалежно від причин, положення статті 74 СК України на ці правовідносини не поширюється.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" надав роз'яснення, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Правове значення в даному випадку має доведеність обставин, на які посилається позивач в підтвердження вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю та про поділ майна.

Оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та зважаючи на те, що позивачка у встановленому законом порядку не довела факт того, що з 2003 по 2007 рік між нею та ОСОБА_6 дійсно склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме, що вони спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а також й той факт, що джерелом придбання спірного майна були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заявлених вимог, як щодо встановлення юридичного факту, так і щодо виділу частки спірного майна.

Посилання позивачки на те, що на придбання спірної квартири частину грошових коштів їм надала її мати - ОСОБА_9, не підтверджені належними доказами, оскільки з матеріалів справи не вбачається, яку квартиру і за скільки продала ОСОБА_9 та чи дійсно ці кошти були вкладені в придбання спірної квартири.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки не підтвердили факт придбання квартири та земельної ділянки за спільні сумісні кошти сторін.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування і ухвалення нового колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

К.Г. Чиркова