Справа № 645/7945/15-ц
Провадження № 2/645/355/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Горпинич О.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулися до суду із позовом, яким просили в рахунок погашення заборгованості в сумі: 962 656,17 грн., з яких: 709 724,73 грн. тіло кредиту; 252 931,44 грн. відсотки за кредитним договором № 07.16/9/07-НВС від 19.02.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_2, а саме: двокімнатну квартиру № 48, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, 3, що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого 19.02.2007 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 442, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк», визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на двокімнатну квартиру № 48, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, 3, належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі продажу квартири.

В обґрунтування позову посилалися на те, що 19.02.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, згідно з умовами якого Банк передав позичальнику кредитні кошти у розмірі 37 000 доларів США на строк з 19.02.2007 року до 18.02.2022 року. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надавши відповідачці кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Кредитпромбанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях та до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. В свою чергу, позичальник умов кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору, у звязку з чим, за відповідачем виникла заборгованість у сумі 962 656,17 грн.. Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

У судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, що діяла на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення, посилаючись на обставини, викладені вище.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, але присутній в судовому засіданні її представник, ОСОБА_5 заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, пояснюючи, що, дійсно, відповідачка отримувала кредитні кошти та на протязі декількох років добросовісно, належним чином виконувала свої зобовязання за кредитним договором, своєчасно сплачувала грошові кошти в рахунок погашення кредиту, але у звязку зі стрімким зростанням курсу долара до гривні у неї виникла заборгованість, але вона не відмовляється сплачувати заборгованість та зобовязується виконувати у подальшому умови кредитного договору. Крім того, іпотечна квартира є єдиним житловим приміщенням, де мешкає її родина, іншого житла вона не має.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідачки, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

19.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитропмбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 07.16/9/07-НВС.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 37 000 дол. США, який зобов'язувалася повернути у повному обсязі в строк до 18.02.2022 року.

19.02.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого на підставі кредитного договору іпотекодержатель надає іпотекодавцю кредит в межах загальної суми 37 000 доларів США терміном погашення до 18.02.2022 року, включно. У забезпечення зобовязань за кредитним договором відповідачка передала в іпотеку двокімнатну квартиру № 48, загальною площею 44,30 кв.м, житловою площею 29.70 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, б.3, що належать відповідачці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.02.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстром № 442.

26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту, наданого Банком, станом на 19.07.2015 року у ОСОБА_2 існує заборгованість за тілом кредиту 32 169,15 доларів США, що згідно курсу НБУ становить - 709 724,74 грн., заборгованість за відсотками в сумі 11 464,43 долара США, що за курсом НБУ становить 252 931,44 грн..

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

На підставі правової позиції, викладеної судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи №6-124цс13, відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого запису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У частині першій ст. 37 вказаного Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Сторонами по справі в п.4.3 іпотечного договору від 19.02.2007 року передбачено, що іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; дає іпотекодавцю згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателям або погоджених з ним, від свого (іпотекодавця) імені, за умови, що кошти виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, виходячи з положень іпотечного договору та додаткових договорів до нього, сторони не передбачили застереження, яке за своїми правовими наслідками могло б передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Інших правил або застережень про можливість набуття права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки вказаний договір не містить, і в матеріалах справи такі окремі договори про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття предмета іпотеки у власність - також відсутні.

Доводи представника позивача про те, що пунктом 4.4 іпотечного договору від 19.02.2007 року зазначено, що у випадку коли виконання п.4.3 цього договору унеможливлюється діями або бездіяльністю іпотекодавця, іпотекодержатель має право здійснити звернення стягнення на майно іншим способом, передбаченим чинним законодавством України, в тому числі звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, до уваги не приймаються, оскільки позивачем не надано доказів того, що ПАТ «Дельта Банк» вчиняло дії щодо задоволення своїх вимог одним із способів, передбачених п.4.3 договору, а відповідач своїми діями або бездіяльністю унеможливив виконання пункту 4.3 іпотечного договору.

Крім того, в матеріалах відсутні докази про отримання відповідачем листів-вимог позивача щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Копія реєстру поштових відправлень не може свідчити про отримання ним цих листів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Суд позбавлений можливості самостійно змінити підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог.

При таких обставинах та відповідно до наведених норм матеріального права у позивача, який не може набувати права вимоги у більшому обсязі, ніж попередній кредитор, відсутнє право на звернення стягнення на іпотечне майно у заявлений у позові спосіб.

Така ж правова позиція викладена у п.п. 38, 39 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

На підставі усього вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -