АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3034/16 Справа № 202/7117/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2016 року

по цивільній справі за позовом прокурора Енергодарської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року прокурор Енергодарської місцевої прокуратури звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Управління Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі - 4873,78 грн., заподіяну внаслідок незаконного звільнення працівника. У обґрунтування позовних вимог зазначав, що діями ОСОБА_2- колишнього начальника відділу Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області, які полягали у незаконному звільненні працівника - ОСОБА_3, Управлінню Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області завдано матеріальну шкоду у розмірі 4873,78 грн., отриманих ОСОБА_3, як допомогу по безробіттю у період з 14 липня 2013 року по 07 березня 2014 року та стягнутих з Управління Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області на користь Кам'янсько-Дніпровського районного центру зайнятості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2016 року відмовлено у задоволені позову.

У апеляційній скарзі прокурор в інтересах держави в особі позивача просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу №31 від 08 травня 2013 року начальником відділу Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області ОСОБА_2 звільнено із займаної посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області ОСОБА_3, у звязку з виявленням невідповідності займаній посаді.

У подальшому, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2014 року вищезазначений наказ про звільнення визнано протиправним та скасовано, поновлено ОСОБА_3 на раніше займаній посаді, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2013 року відділом Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області у період березня квітня 2014 року виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_4 у сумі 25316,19 грн.

Разом з тим, Кам'янсько-Дніпровським районним центром зайнятості 16 травня 2013 року ОСОБА_3 було надано статус безробітного та виплачено упродовж часу з 09 червня 2013 року по 07 березня 2014 року допомогу по безробіттю на загальну суму 4873,78 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14 липня 2014 року з відділу Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області на користь Кам'янсько-Дніпровського районного центру зайнятості стягнуто суму виплаченої ОСОБА_3 матеріальної допомоги по безробіттю у розмірі 4873,78 грн.

03 червня 2015 року відділом Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області на користь Кам'янсько-Дніпровського районного центру зайнятості здійснено вищезазначену виплату у розмірі 4873,78 грн.

Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників передбачені ст. 130 КЗпП України.

Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України, службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до пункту 10.1 Положення про Держземагенства у м.Енергодарі Запорізької області, затвердженого наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 14 червня 2013 року № 269 начальник управління здійснює керівництво управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності.

Таким чином, відповідач як посадова особа, на підставі п. 8 ст. 134 та ст. 237 КЗпП України несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну управлінню оплатою працівнику вимушеного прогулу при незаконному звільненню його з роботи.

Частиною 4 статті 136 КЗпП України визначено порядок покриття шкоди, заподіяної працівником, та передбачено, що стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу або за заявою прокурора.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі,організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що ст.237 КЗпП України встановлено вичерпний перелік підстав покладення на службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, обов»язку покрити шкоду, завданої підприємству, установі, організації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про задоволення вимог щодо стягнення 4873,78 грн. з відповідача, сплачених відділом Держземагенства у м. Енергодарі Запорізької області на користь Кам'янсько-Дніпровського районного центру зайнятості, як суму, отриману ОСОБА_3, як допомогу по безробіттю, не підлягають задоволенню, оскільки, статтею 237 КЗпП України передбачено можливість стягнення із службової особи, винної в незаконному звільненні працівника шкоди, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, а отже, КЗпП України не передбачено можливості стягнення понесених позивачем інших витрат.

Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно враховано роз'яснення ч.5 п.6, п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки, на підставі Закону №3248-ІV від 20.12.2005 року виключено частину третю статті 117 КЗпП України. Однак, застосування судом першої інстанції вищевказаних роз»ясень не вплинуло на прийняте по суті правильне рішення.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не застосував та не прийняв, як правову підставу позову, посилання позивача на вимоги статті 1191 ЦК України, оскільки, до даних правовідносин застосовуються саме норми трудового законодавства. А тому, зазначений довод апеляційної скарги також підлягає відхиленню, як безпідставний.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

ОСОБА_5