2-зз/225/4/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Бондарчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання можливості часткового або повного відновлення судового провадження по цивільній справі № 2-517/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року заявник звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову. До заяви додала ксерокопії рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 04.11.2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадщину та ували суду від 26.07.2011 року про забезпечення позову. Заявник пояснила, що немає належним чином засвідчених копій цих судових рішень. У зв'язку з цим ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11.03.2016 року було призначено справу до слухання в частині вирішення судом питання можливості часткового або повного відновлення судового провадження, яке перебувало в провадженні Ленінського районного суду м. Донецька.

Представник заявника в судове засідання не зявився, подавши заяву з проханням справу розглянути без його участі.

Позивач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений.

Відповідач по справі ОСОБА_2В в судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність часткового відновлення втраченого судового провадження.

Згідно ст. 402 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 403 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Згідно ст. 407 ЦПК України при розгляді справи суд використовує ту частину провадження, що збереглася, документи, видані зі справи фізичним чи юридичним особам до втрати провадження, копії цих документів, інші довідки, папери, відомості, що стосуються справи, виконавчого провадження. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, осіб (їх представників), які брали участь у справі, а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 408 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд ухвалює рішення про відновлення втраченого провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. У рішенні суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні з участю всіх учасників цивільного процесу з утраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з утраченого провадження.

Як встановлено судом, в провадженні Ленінського районного суду м. Донецька перебувала цивільна справа № 2-517/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визання недійсним свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадщину (а.с.4).

При розгляді даної справи, ухвалою від 26.07.2011 року за заявою ОСОБА_1 судом було забезпечений позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка на даний момент належить ОСОБА_3.

Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 04.11.2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину були задоволені.

При вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження судом було досліджено повний текст рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 04.2011 року та повний текст ухвали цього суду по цій справі від 26.07.2011 року. Інших документів, які містилися в матеріалах справи сторони суду не надали.

В той же час суд вважає, що для розгляду заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову буде достатнім відновлення втраченого судового провадження в частині відновлення повного тексту вищезазначеного рішення Ленінського районного суду від 04.11.2011 року та ухвали цього ж суду про забезпечення позову.

На підставі наданих заявником ксерокопії тексту рішення суду, яке знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та ухвали суду, яка містить печатки суду, суд вважає установленим зміст цього рішення та ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 10, 60, 212, 215, 402, 404, 407, 408 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Частково відновити втрачене провадження по цивільній справі № 2/517/2011 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадщину, в частині відновлення змісту ухвали Ленінського районного суду м. Донецька від 26.07.2011 року та заочного рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 04.11.2011 року.

Відновити ухвалу Ленінського районного суду м. Донецька від 26.07.2011 року наступного змісту: «2-517/2011

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року Ленінський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Олещенко Л.Б.,

при секретарі: Трофимович Ю.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду є цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадщину.

Позивачем за основним позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2.

Заява ОСОБА_1 про накладення арешту на вказану квартиру підлягає задоволенню. У звязку з тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду, суд вважає за необхідне накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, що зареєстрована на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала підлягає виконанню.

Копію ухвали направити відповідачам відповідно до ст. 153 ч.7 ЦПК України, після виконання ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л.Б. Олещенко »

Відновити заочне рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 04.11.2014 року наступного змісту: «Справа № 2-517/11

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2011 року Ленінський районний суд м. Донецька у складі:

головуючої судді: Олещенко Л.Б.

при секретарі: Трофимович Ю.М.

за участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. В обґрунтування позову зазначивши, що 09.02.2010 року помер його батько, ОСОБА_5, він є спадкоємцем після смерті свого батька, але він не може отримати свідоцтво на спадщину на майно, що залишилося після смерті батька, а саме на квартиру №5 в буд. № З по вул. Аравійській у м. Донецьку, оскільки відповідачка незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину на цю квартиру. Відповідачка ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину на цю квартиру на підставі рішення Ленінського районного суду від 27.10.2008 року, яке не набрало законної чинності та було скасовано рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2009 року. Так, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2009 року було скасовано рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27 жовтня 2008 року в частині визнання факту проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з 2001 року по 10.02.2007 року; визнання недійсним шлюбу, укладеного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 11.01.1985 року; зобов'язання відділу реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Донецька скасувати актовий запис №16 від 11.01.1985 року про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 7 листопада 2007 року, яке набрало законної сили, був визнаний недійсним шлюб, укладений 18 липня 1998 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7. з тих підстав, що на час реєстрації цього шлюбу не був розірваний попередній шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_5 Апеляційний суд Донецької області у рішенні від 06.07.2009 року зазначив, що, звертаючись з даним позовом до суду, позивачка ОСОБА_2 не падала жодного доказу на підтвердження факту, що як з боку ОСОБА_6. так і з боку ОСОБА_5 на час реєстрації шлюбу 11 січня 1985 року з якихось конкретних причин був відсутній намір дійсно створити сімю. Що стосується встановлення факту проживання однією сім'єю позивачки та ОСОБА_6, апеляційний суд також вважає, що позовні вимоги і в цій частині є недоведеними. Дійсно ОСОБА_2 з 21 червня 2006 року була зареєстрована разом з ОСОБА_6 у квартирі, що належить останній. До цього часу вона зі своїм сином була зареєстрована за іншою адресою у м. Донецьку у квартирі своїх батьків, де після зняття її з реєстрації залишився проживати її неповнолітній син. На думку апеляційного суду позивачка не надала достовірних доказів на підтвердження того факту, що вона насправді окремо від свого чоловіка та дитини з 2001 року дійсно проживала разом з дружиною свого свекра однією сімьєю, що вони мали спільний сімейний бюджет, разом вели господарство і таке інше. Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції в цій частині позову не тільки не доведений позивачкою, а й не грунтується на законі, тому і в цій частині позову ОСОБА_2 слід відмовити. Таким чином, ОСОБА_2 незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину на підставі рішення суду, що не набрало законної сили, а згодом було скасоване рішенням суду апеляційної інстанції. Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане державною нотаріальною конторою Ленінського району м. Донецьку на ім'я ОСОБА_2, судові витрати по сплаті судового збору та інформаційно-технічне забезпечення розгляду, покласти на відповідачку.

В свою чергу відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про усунення від права на спадщину, в обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 є правонаступником після смерті свого батька ОСОБА_5, останній під час свого життя звернувся до Сьомої донецької державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_8, але свідоцтво про право на спадщину він не отримав і не розпорядився спадщиною, так як за ним рішенням суду не було визнано право на спадщину. Випадкового їй стало відомо, що 09 лютого 2010 року під час пожежі трагічно загинув ОСОБА_5 За рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 27 жовтня 2008 року її було визнано спадкоємицею четвертої черги за законом, але за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06 липня 2009 року зазначене рішення Ленінського районного суду м. Донецька було частково скасовано, а саме, що вона не є спадкоємицею четвертої черги за законом, так як судом не був доведений факт її мешкання з ОСОБА_6 протягом п'яти років і ведення спільного господарства. Але в рішенні Апеляційного суда Донецької області також не вказано і не заперечується той факт, що вона під час життя ОСОБА_6 надавала їй матеріальну допомогу, купувала ліки, турбувалась за її стан здоров'я. Згідно із виписки із історії хвороби ЦМКЛ №6 м. Донецька від 09.02.2010 року вбачається, що ОСОБА_6 страждала хворобами: цукровим діабетом, ожирінням, гіпертонією ускладненого типу. Вона була жінкою з зайвою масою тіла, від чого у неї хворіли ноги і вона не могла виходити з квартири, за нею був необхідний догляд, не тільки перед її хворобою на інсульт на яку вона захворіла незадовго до своєї смерті, а під час її життя, тобто вона знаходилась в безпорадному стані і вона потребувала стороннього догляду. З 1998 року ОСОБА_6 мешкала зі своїм третім чоловіком ОСОБА_7, а з 2001 року і до кінця свого життя ще з нею, вони за нею доглядали і її утримували. Роздільне проживання подружжя тобто ОСОБА_6 і ОСОБА_5, який себе вважав чоловіком не звільняло його від обов'язку щодо її утримання. Однак протягом часу з моменту укладення шлюбу будучи чоловіком ОСОБА_6 він її не навіщав, не приїжджав, не цікавився її життям.оскільки навіть не знав, що вона померла, не хоронив, не надавав їй ніякої допомоги. Вважає, що ОСОБА_5 мав можливість турбуватися за ОСОБА_6 та здійснювати за нею догляд, але він цього не робив умисно, так як можливо створив іншу сім'ю і піклувався про неї. Всі витрати на поховання ОСОБА_6 понесла вона та її батьки. Отже ОСОБА_5 не можна вважати гідним чоловіком, а тому відповідно він не має права на спадкування згідно ст. 1224 ЦК України і повинен бути усунений судом від права на спадкування. Просила усунути позивача ОСОБА_1, правонаступника після смерті батька ОСОБА_5, від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.

Позивач в судовому засіданні свій позов підтримав в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнав та зазначив, що за рішенням Апеляційного суду Донецької області відповідачка ОСОБА_7 не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_6, яка була дружиною його батька, та їх шлюб розірваний не був, вони знаходились у зареєстрованому шлюбі до дня її смерті. У ОСОБА_6 не було дітей, та його батько є єдиним спадкоємцем після смерті своєї дружини ОСОБА_6, а він відповідно прийняв спадщину після смерті батька, який помер 09.02.2010 року. Відповідачка не є спадкоємицею та не може ставити питання про усунення його від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, відповідачка не має ніякого відношення к спадщині, вона не доглядала за нею. ОСОБА_7 невістка шлюбу, якого не існує та вона не може заявляти позов до нього. Просив його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась.

Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України, вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Оскільки представник відповідачки за дорученням ОСОБА_9 неодноразово отримував повістки під розписки, то відповідачка ОСОБА_2 також вважається такою, що повідомлена про день та час слухання справи належним чином, але не зявилась до судового засідання, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі суду не надавала. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність.

Представник відповідачки за дорученням ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час слухання справи належним чином. Протягом усього розгляду справи він неодноразово надсилав заяви з проханням перенести розгляд справи у звязку із його зайнятістю у інших судових процесах. Так, 27.01.2011 року самою відповідачкою ОСОБА_2 було надано заяву з проханням перенести розгляд справи у звязку із зайнятістю її представника у іншому судовому процесі. Представником відповідача особисто було надано заяви від 23.02.2011 року, 13.04.2011 року, 15.04.2011 року, 21.06.2011 року, 10.08.2011 року, 29.09.2011 року про перенесення слухання справи у звязку із зайнятістю у іншому процесі. Крім того, 03.11.2011 року представником позивача знову була надана заява про перенесення розгляду справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що представник відповідача штучно затягує розгляд справи, оскільки зайнятість у іншому процесі не є поважною причиною для відкладення розгляду справи, тому її необхідно розглянути без його участі на підставі наявних у справі матеріалів.

Таким чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи Сьомої державної нотаріальної контори до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома, своїх заперечень суду не надала, тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 27.10.2008 року визнано факт мешкання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 однією сімєю з 2001 року по 10.02.2007 року; визнано шлюб, який був укладений між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в Ленінському відділі РАЦС м. Донецька, актовий запис № 16 від 11.01.1985 р. недійсним (а.с.61-62). На підставі цього рішення, та відповідно до ст.1264 ЦК України як спадкоємиці четвертої черги ОСОБА_2 19 березня 2009 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало ОСОБА_10, а саме: на квартиру АДРЕСА_4 (а.с.76).

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.07.2009 року рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27 жовтня 2008 року скасовано в частині визнання факту проживання однією сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з 2001 року по 10 лютого 2007 року; визнання недійсним шлюбу, укладеного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 11 січня 1985 року; зобовязання відділу РАЦС Ленінського РУЮ м. Донецька скасувати актовий запис № 16 від 11.01.1985 р. про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні вимог в цій частині позову. В іншій частині, а саме: у відмові позивачці про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру та грошові внески рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.11-14). Зазначене рішення апеляційної інстанції набрало законної чинності та не оскаржувалось.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_4 було видано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 27.10.2008 року, яке було скасовано, то обставини, на підставі яких було видане зазначене свідоцтво перестали існувати. Таким чином, ОСОБА_2 не мала права на спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6 яка померла 10.02.2007 року.

Тому, суд приходить до висновків, щодо незаконності свідоцтва про право на спадщину, яке видане Сьомою державною донецькою нотаріальною конторою на імя відповідачки ОСОБА_2 та зареєстровано у реєстрі за № 3-166 від 19.03.2009 року.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. ОСОБА_5 який є чоловіком ОСОБА_6 та спадкоємцем першої черги після її смерті, у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 Проте, 09.02.2010 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.9). Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 на підставі ст. 1261 ЦК України, є позивач ОСОБА_1, що підтверджується витягом з реєстрації у спадковому реєстрі за №23989625 від 18.06.2010 року.

Крім того, слід зазначити, що рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 07.11.2007 року шлюб, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який є свекром відповідачки ОСОБА_2 було визнано недійсним. Таким чином, відповідачка ОСОБА_2 не є спадкоємицею після смерті ОСОБА_6 та не може ставити питання про усунення ОСОБА_1, який є правонаступником після смерті ОСОБА_5, від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі, у звязку із чим у їх задоволенні необхідно відмовити.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 8,50 гривень та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 37,00 гривень.

На підставі ст. ст. 1261, 1268, 1301 ЦК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 27, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4, видане Сьомою державною донецькою нотаріальною конторою 19 березня 2009 року на ім'я ОСОБА_2.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1, який є правонаступником після смерті ОСОБА_5, від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 10.02.2007 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 8,50 гривень та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 37,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Л. Б. Олещенко»

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: