УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді: Петренко Л.В., секретаря: Похвалітової М.В.,

за участі державного виконавця ВДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області Косинської Є.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Токмак подання державного виконавця відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 погоджене начальником відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу,

встановив:

13.04.2016 року до суду надійшло подання державного виконавця відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 погоджене начальником відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, в якому просили тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є громадянином України, РНОКПП: НОМЕР_1, місце реєстрації: Запорізька область, Токмацький район, с. Трудове, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2., у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетину кордону України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні ВДВС Токмацького МРУЮ знаходиться виконавче провадження № 31318583 відносно боржника - ОСОБА_3 по примусовому виконанню виконавчого листа №1-292, виданого 21.11.2011 року Токмацьким районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави в рахунок відшкодування державі шкоди в сумі 2083986,33 грн.

Станом на теперішній час боржником ОСОБА_3 в самостійному порядку рішення суду не виконано.

Боржник офіційно не працевлаштований. На обліку в центрі зайнятості не перебуває. Згідно даних з реєструючих установ, майно на яке за законом можливо звернути стягнення за боржником - не зареєстроване.

28.02.2012 року боржник ОСОБА_3 з'явився на вимогу державного виконавця до ВДВС Токмацького МРУЮ та надав інформацію про те, що він ніде не працює, отримує пенсію в розмірі 3200,00 грн.

12.04.2012 року державним виконавцем було описане майно боржника ОСОБА_3 та передано на реалізацію, яке 27.09.2012 року було знято з реалізації у зв'язку із закінченням строку реалізації та відсутністю купівельного попиту.

Згідно відповіді № НОМЕР_2 від 28.03.2016 року на запит № 17847463 від 28.03.2016 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії боржник ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує щомісячно пенсію у розмірі 3605,05 грн. 29.02.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника та направлено до бухгалтерії УПФУ в м. Токмаку та Токмацькому районі.

Згідно відповіді Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області за вх. №131/03-38/6 від 11.04.2016 року боржник ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (вулиця та нумерація жилого будинку не вказується).

13.04.2016 року за вх. № 1556/03-36/3 до ВДВС Токмацького МРУЮ від боржника ОСОБА_3 надійшло пояснення щодо його майнового стану.

Державний виконавець в судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання з підстав викладених в ньому.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження наданого державними виконавцем, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні ВДВС Токмацького МРУЮ знаходиться виконавче провадження № 31318583 відносно боржника - ОСОБА_3 по примусовому виконанню виконавчого листа №1-292, виданого 21.11.2011 року Токмацьким районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави в рахунок відшкодування державі шкоди в сумі 2083986.33 грн.

Боржником ОСОБА_3 в самостійному порядку рішення суду не виконано.

Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення частини 2 статті 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857 від 21.01.1994 року, передбачає, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

«Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Невиконання може зумовлюватися об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби і подібне. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Саме самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: - утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; - надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; - своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; - письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В даному випадку боржник ОСОБА_3 з'являвся на виклики державного виконавця, надавав інформацію щодо майнового стану, що підтверджується актом державного виконавця від 28.02.2012 року, від 28.01.2016 року та чого не заперечував в судовому засідання державний виконавець.

ОСОБА_3 не працює, земельного паю не має, транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, повітряних, річних, морських суден не має, цінними паперами не володіє, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, грошових коштів на рахунках в банках не має, нерухомого майна не має.

В даному випадку у боржника відсутнє майно.

Судом не встановлено свідомого ухилення боржника від виконання покладених на нього обов'язків.

Суду не надано доказів того, що боржник після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ухиляється від виконання рішення суду (зокрема, шляхом відчуження належного йому майна; втрати або знищення майна; та інше) та не наведено суду фактів, з яких можна було зробити висновок про необхідність виїзду боржника за кордон (зокрема, подача документів до консульської установи для відкриття візи, купівля путівки, білетів, бронювання номеру в готелі, робота боржника пов'язана з постійними відрядженнями за кордон, проживання близьких родичів за кордоном та інше).

Судом також встановлено, що з пенсії ОСОБА_3 здійснюються відрахування в даному виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, ч. 1 ст. 1 якого передбачає, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом. Такі випадки передбачені у ст. 6 зазначеного закону, одним з яких є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Враховуючи вище наведене, державним виконавцем не надано доказів у підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві. Також суду не надано доказів у підтвердження наміру боржника виїхати за межі України, його звернення до відповідних органів з цього питання.

В даному випадку невиконання виконавчих листів про стягнення боргу хоч і зачіпають законні права стягувачів, але з боку державного виконавця доказового обґрунтування необхідності тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у виїзді за межі країни не має, тому відсутня на даний період часу необхідність обмежити його у виїзді за кордон.

Державним виконавцем не надано беззаперечних доказів ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання, оскільки відсутні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 210, 212, 377-1 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 погоджене начальником відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали через Токмацький районний суд Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: