Номер провадження: 22-ц/785/2676/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 26 січня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

11 листопада 2015 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору № ODXRRX08770112 від 14 лютого 2007 року ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 1209,57 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Також зазначили, що згідно їх розрахунку борг ОСОБА_3 станом на 22 жовтня 2015 року становить 48047,51 грн., який складається із наступного: заборгованість по процентам за користування кредитом - 13692,75 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 31590,59 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 2264,17 грн.

Посилаючись на те, що позичальником належним чином, не були виконані зобовязання за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 48047 грн. 51 коп.

Відповідач ОСОБА_3 згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, в задоволенні позову позивач просив відмовити, посилаючись на пропуск строку позовної давності (а.с.24, 32).

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 26 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про скасування зазначеного вище рішення та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріальної та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є обгрунтованими, однак він пропустив строк позовної давності для захисту своїх прав.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, обставини стосовно того, що між сторонами склались договірні відносини щодо кредитних зобовязань відповідача ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та того, що борг ОСОБА_3 станом на 22 жовтня 2015 року становить 48047,51 грн., визнані сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Спірним в даному випадку є питання стосовно того, чи обгрунтовано суд першої інстанції застосував строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Так, відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, судом першої інстанції безспірно встановлено, що позивач надав кредит відповідачу на строк 12 місяців, з 14.02.2007 р. по 14.02.2008 р. З цих підстав, позивач мав предявити позов до відповідача не пізніше 14.02.2009 року - щодо стягнення пені і не пізніше 14.02.2011 року до вимог про стягнення основної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами.

З огляду на зазначене, та враховуючи, що позивач предявив позов 11.11.2015 року, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що загальна та спеціальна позовна давність уже спливла, що є самостійною підставою для відмови в позові за заявою відповідача (а.с.24).

Свою апеляційну скаргу представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» мотивував тим, що відповідач визнав борг та здійснив дії, Які свідчать про переривання строку позовної давності, оскільки 06.05.2015 року сплатив банку 1117,71 грн., я із яких 996,97 грн. було направлено на погашення тіла кредиту і 120,74 грн. на погашення процентів за користування кредитом (а.с.4-звор.).

Однак, відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 категорично заперечували проти того, що 06.05.2015 року відповідачем була здійснена оплата кредитної заборгованості. При цьому посилались на те, що остання оплата була здійснена 24.07.2008 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, який приєднаний позивачем до позовних матеріалів (а.с.4).

Для зясування даних обставин, колегією суддів у судовому засіданні була оголошена перерва для надання сторонами додаткової інформації щодо сплати відповідачем на користь позивача 06.05.2015 року грошових коштів у сумі 1117,71 грн., з метою встановлення того, яким чином, від кого і у який спосіб надійшли вказані грошові кошти на рахунок позивача.

В наступне судове засідання представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була надана інформація про те, що 06.05.2015 року грошові кошти у загальній сумі 1422,71 грн. були списані із рахунку відповідача ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» безпосередньо банком і зараховані на його рахунок для погашення кредитної заборгованості, відповідно у сумі 996,97 грн. та 120,74 грн. Рух інших коштів представник банку суду не зміг пояснити.

При цьому, як зазначив представник банку, вказані кошти у загальній сумі 1422,71 грн. надійшли позивачу в якості виплати переказу «Приват мані», та були списані із рахунку відповідача без його участі і згоди.

Зазначені обставинами повністю підтверджуються відповідною випискою по рахунку ОСОБА_3 щодо здійснення платіжної операції (а.с.76).

Таким чином колегією суду безспірно встановлено, що грошові кошти у сумі 996,97 грн. та 120,74 грн., які надійшли на рахунок позивача 06.05.2015 року для погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3, були списані з рахунку відповідача без його згоди самостійно банком, про що відповідач не знав.

Зазначені обставини свідчать про те, що строк позовної давності не переривався зазначеними діями, оскільки відповідач ОСОБА_3 їх не вчиняв, про списання коштів із свого рахунку не знав і згоди не надавав, як того вимагає ч. 1 ст. 264 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» через сплив строку позовної давності.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_5

ОСОБА_2