Справа № 310/1051/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 квітня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Петягіна В.В.

при секретарі Уставицькій Н.М.

позивача ОСОБА_1 та її представника, за довіреністю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» про визнання додаткової угоди недійсною,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати додаткову угоду від 24.09.2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPB0GI від 25.03.2008р. не дійсною.

В позові зазначено, що 25.03.2008р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №ZPB0GI. Згідно цього договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язується надати Позивачу кредит у розмірі 176750,00 грн на термін до 25.02.2016р., а Позивач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. 24.09.2008 між Позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до кредитного договору №ZPB0GI від 25.03.2008 року була укладена Додаткова Угода про іпотечний кредит №ZPB0GI від 25.03.2008р.

Згідно цієї Угоди, а саме пункту 8.1 в якому йдеться про: 8.1 ОСОБА_3 зобов'язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № 5218 на строк з 04.09.2008р. по 25.02.16р. включно, у вигляді строкового кредиту - у розмірі 36969,02 (тридцять шість тисяч дев'ятсот шістдесят дев'ять доларів США 36 центів) доларів США на наступні цілі: поліпшення якості окремого житлового будинку, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць. ОСОБА_4 долари США не отримувала, тому вважає, що були порушені при укладення додаткової угоди ст. ст. 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому на підставі ст. ст. 215,230,638 ЦК України просила задовольнити позовні вимоги. (2-5).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, додатково до викладених у позові обставинах, пояснила, що заяву про зміну валюти кредиту вона не писала, в доларах США вона кредит не погашала, про наявність додаткової угоди до іпотечного кредиту їй стало відоме тільки в 2015 році. Просила задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги на підставі зазначених в позовної заяві. Крим цього пояснив, що додаткова угода не посвідчена нотаріусом. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 звернувся з заявою до суду про розгляд справи за його відсутністю. В запереченні на позов зазначив, що банк має ліцензію на здійснення операцій з доларами США. Дійсно згідно додаткової угоди від 24.09.2008 року к кредитному договору №ZPB0GI від 25.03.2008 року, укладеному на підставі заяви відповідача, їй було переведено вимоги по раніше виданому кредиту із валюти гривня, в валюту долари США. Позивач після цього погашала кредит в доларах США, ніякій заперечень у ній не було, до виникнення заборгованості. Вважає, що банком інтереси відповідача порушені не були, законодавство України не порушено, тому просив відмовити у позові. (а.с.43-46,53).

Заслухавши позивача, її представника та вивчивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно до вимог ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті, чи їх еквівалент.

Статті 47 та 4 9 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Міністрів України „Про систему регулювання і валютного контролю ".

Відповідно до Банківської ліцензії №22 від 04.12.2001 року, виданої Національним банком України Закритому акціонерному товариству ОСОБА_3 «ПриватБанк», ПАТ КБ «ПриватБанк» має право здійснювати банківські операції, в тому числі кредитування юридичних і фізичних осіб. Письмовий Дозвіл №22-2 від 29 липня 2003 року надає право здійснювати операції з залученням та розміщенням іноземної валюти на валютному ринку України. (а.с.38-42).

Таким чином, судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» має право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операції з надання кредитів в іноземній валюті на підставі отриманої від Національного банку банківської ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій, а тому вираження в іноземній валюті грошового зобов'язання за Кредитним договором, відповідає вимогам законодавства.

Бердянським міськрайонним судом 22.10.2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, було прийняте рішення про задоволення позову. При цьому було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про іпотечний кредит №ZPB0GI від 25.03.2008р. та додаткової угоди до договору від 04.09.2008р. у сумі 15099,51 дол. США ( п'ятнадцять тисяч дев'яносто дев'ять доларів п'ятдесят один цент), що в еквіваленті на гривню становить 354989,52 грн. ( триста п'ятдесят чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят дев'ять гривень п'ятдесят дві копійки), та судові витрати у розмірі 3549,90 грн. (три тисячі п'ятсот сорок дев'ять гривень дев'яносто копійок).

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02.03.2016 року апеляційна скарга ОСОБА_1 була відхилена, а рішення Бердянського міськрайонного суду від 22.10.2015 року залишено без змін.

При постановленні рішення від 22.10.2015 року Бердянським міськрайонним судом було встановлено, що 25.03.2008р. між ОСОБА_1 та банком був укладений договір про іпотечний кредит №ZPB0GI, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 176750,00 грн. на термін до 25.02.2016р. ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. За заявою позичальника від 04.09.2008 року кредитний договір переведено з валюти гривня на валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації, з урахуванням винагороди банку складає 36969,02 долари США. 04.09.2008 року між ОСОБА_1 та банком укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит.

Відповідно до п.8.1 додаткової угоди, банк надав позичальнику кредитні кошти у вигляді строкового кредиту у розмірі 36969,02 дол. США на строк з 04.09.2008р. по 25.02.2016р., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів. Кошти на погашення кредиту вносяться по 25 число кожного місяця. Погашення кредиту здійснюється в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток №1), який розраховується згідно заборгованості за кредитом станом на 04.09.2008р.

Як вбачається з розрахунку внесених відповідачем грошових коштів на погашення кредиту ОСОБА_1 періодично вносила грошові кошти на погашення кредиту у більшому розмірі, ніж встановлено графіком погашення кредиту, що свідчить про визнання нею боргу. Так, 29.07.2009р. нею сплачено 2745 дол. США, 23.12.2009р. - 1481,35 дол. США, 14.07.2010р. - 3184,75 дол. США. (а.с.51,52).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином суд вважає встановленим, що 25.03.2008р. між ОСОБА_1 та банком був укладений договір №ZPB0GI, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 176750,00 грн. на термін до 25.02.2016р. ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. За заявою позичальника від 04.09.2008 року кредитний договір переведено з валюти гривня на валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації, з урахуванням винагороди банку складає 36969,02 долари США. 04.09.2008 року між ОСОБА_1 та банком укладена додаткова угода до договору про іпотечний кредит. на погашення кредиту ОСОБА_1 періодично вносила грошові кошти на погашення кредиту у більшому розмірі, ніж встановлено графіком погашення кредиту, що свідчить про визнання нею боргу. Так, 29.07.2009р. нею сплачено 2745 дол. США, 23.12.2009р. - 1481,35 дол. США, 14.07.2010р. - 3184,75 дол. США.

Згідно ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови: 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання;

Іпотечний договір №ZPB0GI від 25.03.2008 року укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» був посвідчений нотаріусом та в ньому було зазначено зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання, а саме: відповідач отримала кредит у розмірі 176750,00 грн. на термін до 25.02.2016р. (а.с.11-13).

Окрім іпотечного договору №ZPB0GI від 25.03.2008 року, суду сторонами по справі не надано інших договорів, наприклад про іпотечний кредит за №ZPB0GI від 25.03.2008 року.

Згідно ст. 19 Закону України «Про іпотеку» зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню.

Але додаткова угода від 04.09.2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPB0GI від 25.03.2008 року не була посвідчена нотаріусом, хоча були змінені істотні умови договору, а саме валюта кредиту. (а.с.8-10). При цьому суд вважає цю угоду додатком до іпотечного договору №ZPB0GI від 25.03.2008 року, так як в ньому збігаються номер та дата документу.

Згідно ст. 18 Закону України «Про іпотеку» у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Враховуючи, що в порушення ст. 18 Закону України «Про іпотеку» додаткова угода від 04.09.2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPB0GI від 25.03.2008 року не була посвідчена нотаріусом, її слідує визнати недійсною.

Керуючись ст. ст. 10,61,212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати додаткову угоду від 24.09.2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPB0GI від 25.03.2008 року не дійсною.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня під час його проголошення,- протягом 10 днів з дня його отримання.

СуддяОСОБА_7