Справа № 752/2735/16-ц
Провадження № 2-о/752/133/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона проживає у кімнаті АДРЕСА_1. В 2015 році, маючи намір приватизувати кімнату в гуртожитку, де вона проживає, заявник двічі зверталася через центр надання адміністративних послуг з відповідною заявою до органу приватизації - відділ приватизації Голосіївського району м. Києва, проте обидві заяви ОСОБА_1 були залишені без розгляду через відсутність документів щодо використання нею права на приватизацію державного житлового фонду та підтвердження реєстрації місця проживання або місця перебування особи.

Оскільки чинним законодавством України не передбачено порядку встановлення факту невикористання права на приватизацію державного житлового фонду громадянами, які певний період часу взагалі не були зареєстровані на території України з незалежних від них причин, з метою використання заявником свого права на приватизацію, ОСОБА_1 просить встановити факт того, що вона не мала місця реєстрації з моменту народження і до 06.01.1999 р. (момент першої реєстрації), участі в приватизації не приймала та не використовувала житлові чеки на території України.

В судовому засіданні заявник підтримала вимоги заяви та просила суд задовольнити заяву, зазначивши, що лише 06.01.1999 р. вона була вперше зареєстрована в АДРЕСА_2, у зв"язку з необхідністю отримання паспорта громадянина України. До цього моменту, будучи неповнолітньою і не маючи паспорта, вона не мала реєстрації, а з моменту народження проживала за тією самою адресою зі своїми батьками.

Представник заінтересованої особи - управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Відділу приватизації Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про приватизацію державного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1, та видачу їй Свідоцтва про право власності.

За результатами розгляду даних документів їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на житло, оскільки в поданих для здійснення приватизації документах відсутня інформація про реєстрацію місця проживання і невикористання права на приватизацію державного житлового фонду в період з 01.01.1993 р. по 06.01.1999 р. і рекомендовано звернутись до суду.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними Верховним Судом України в листі від 01 січня 2001 року про «Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факт не пов»язується з наступним вирішенням спору про право.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 20 січня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 Постановлено встановити факт проживання ОСОБА_1 в період з 01.01.1993 р. по 01.01.1999 р. за адресою: АДРЕСА_1.

Суд вважає, що встановлення факту того, що заявник не мала місця реєстрації з моменту народження і до 06.01.1999 р., а також участі в приватизації не приймала та не використовувала житлові чеки на території України, необхідно заявниці для реалізації її права на приватизацію житла, про що зазначено у відповіді Відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації за № 085/26-285 від 14.08.2015 р. (а.с. 21-22)

Відповідно до ст.17 ЦК УРСР в редакції 1963 р., місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п'ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тобто, в період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 01.01.1999 року вона була неповнолітньою, а тому її місце проживання визначалось місцем проживання її батьків.

У вказаний період чинне законодавство не містило вимог про обов»язкову реєстрацію місця проживання або місця перебування неповнолітньої дитини.

Відповідно до довідки від 28 січня 2014 року, виданої Балтським РС ГУДМСУ в Одеській області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, в період з 06.01.1999 р. по 27.06.2003 р. (а.с. 8)

Місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, підтверджується також довідкою № 1816 від 02 кітня 2014 року, виданою виконкомом Балтської міської ради, відповідно до якої остання з моменту народження по 06.01.1999 р. мешкала без реєстрації з батьками за даною адресою. (а.с. 7)

Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявником необхідного їй факту, в зв»язку з чим заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 30, 60, 212, 213, 234, 256, 259 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, не мала місця реєстрації з моменту народження, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2, і до 06.01.1999 року (момент першої реєстрації), участі в приватизації не приймала та не використовувала житлові чеки на території України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя