Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 57 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «КВЖРЕП № 15» Житомирської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просила зобов'язати відповідача списати із її особового рахунку суму 3656 грн. 45 коп. на підставі ухвали суду від 06.09.2011 року; зобов'язати відповідача укласти договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території з дотриманням істотних умов; зобов'язати списати з її особового рахунку нараховану з 01.02.2011 року по теперішній час суму за прибирання неіснуючої території; зобов'язати надати вичерпну інформацію про фактичні витрати по утриманню будинку і споруд за 2011-2014 роки, згідно наданих суду актів про виконання робіт; зобов'язати провести виміри площі санітарного прибирання території біля будинку АДРЕСА_1 та зафіксувати в її присутності реальну площу, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Обгрунтовуючи позов зазначала, що ухвалою Богунського районного суду від 06.09.2011 року скасовано наказ про стягнення з неї заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а відтак ця сума повинна бути списана з її особового рахунку. Договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 05.06.2006 року вона не укладала та не підписувала. Тому відповідач зобов'язаний укласти з нею такий договір, а нарахування оплати за утримання будинку та прибудинкової території повинно проводитися лише за обов'язкової наявності державного акту на прибудинкову територію, який у відповідача відсутній. Відтак вважає, що необхідно списати з її особового рахунку нараховану з 01.02.2011 року по теперішній час суму за прибирання неіснуючої території, розмір такої площі визначити за її участі та зафіксувати.

Також зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача про отримання вичерпної інформації про фактичні витрати по утриманню будинку і споруд за 2011-2014 роки, натомість такої інформації їй не надали.

Крім того вважає, що відповідач заподіяв їй моральну шкоду, розмір якої вона визначає у сумі 10000 грн., та повинен її відшкодувати.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «КВЖРЕП № 15» Житомирської міської ради відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення є незаконним та необґрунтованим.

Зокрема вказує, що КП «КВЖРЕП № 15» підробив типовий договір з її підписом; не надавав інформації їй як споживачу про фактичні витрати на утримання будинку та прибудинкової території протягом 2011- 2014 років.

Крім того, суд своїм рішенням фактично надав відповідачу право самовільно використовувати землі державної власності, проводити розрахунки площ даних земельних ділянок та отримувати кошти за їх прибирання, хоча Житомирська міська рада не надавала відповідачу такого права користування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджені постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 року власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані вносити на відповідний рахунок балансоутримувача будинку плату за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься затвердження тарифів для підприємств комунальної форми власності, на підставі яких відбувається нарахування вартості наданих комунальних послуг.

Відповідач у даній справі КП «КВЖРЕП № 15» не є органом місцевого самоврядування та не уповноважений законом на формування тарифів.

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

05.06.2006 року між КВЖРЕП № 15 та ОСОБА_1 був укладений типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. (а.с. 71, 72).

Даний договір у встановленому законом порядку не оскаржений та не визнаний недійсним. Вказані обставини фактично визнані позивачем в ході апеляційного розгляду справи.

Необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в оплаті за надані послуги.

Рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2010 № 893, від 16.05.2013 № 206 та від 10.09.2013 № 434 встановлені тарифи на послуги з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій, що надаються КВЖРЕП №15, окремо за кожним будинком, в тому числі і відносно будинку АДРЕСА_1, в якому знаходиться квартира позивача.

Позивач, як споживач, користується послугами відповідача КП «ВЖРЕП» № 15 Житомирської міської ради з обслуговування будинку та надання комунальних послуг, від отримання послуг не відмовлялася, але плату за надання послуг вносить не регулярно.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.03.2015 року, що набрало законної сили, з позивача стягнута заборгованість за надані послуги в сумі 3160 грн. 24 коп. за період з 20.12.2010 року по 20.11.2013 рік, враховуючи при цьому встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території та їх об'єми в будинку, де проживає позивач (а.с. 48, 49).

Тобто, зазначеним судовим рішенням встановлені обставини щодо правильності тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території та їх об'єми за вказаний період, а відтак не потребує доказування при розгляді цієї справи.

Оскільки судом у іншій справі встановлено наявність заборгованості позивача перед відповідачем за надані послуги та задоволено позов КП КВЖРЕП №15, позовні вимоги про списання з особового рахунку заборгованості є безпідставними.

Рішенням виконкому Житомирської міської ради № 496 від 08.07.2010 року, додатком до нього та схемою прибудинкової території, затверджені площі прибудинкових територій, що призначені для обслуговування житлових будинків, в тому числі і житлового будинку АДРЕСА_1, в якому знаходиться квартира позивача (а.с. 129, 130, 122).

Дане рішення є чинним, оскільки не оскаржено та не визнано недійсним.

Тому посилання позивача щодо невизначеності розміру прибудинкової території є безпідставним.

Водночас, законом не передбачено нарахування плати за утримання будинку та прибудинкової території лише за обов'язкової наявності державного акту на прибудинкову територію.

Крім того, як правильно визнав суд, позивачем не доведено факт заподіяння їй моральної шкоди з вини відповідача, оскільки відсутня протиправність діяння відповідача відносно неї, не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності та причинного зв'язку між шкодою та будь-якими неправомірними діями відповідача.

Встановивши наведені обставини по справі та врахувавши вимоги статей 267, 526, 527, 23, 1167 ЦК України, Правила користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року із змінами та доповненнями, Закон України «Про житлово-комунальні послуги», якими врегульовані спірні правовідносини, суд першої інстанції обгрунтовано визнав безпідставними вимоги позивача про зобов'язаня відповідача списати із особового рахунку суму 3656 грн. 45 коп.; про зобов'язаня укласти договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території; про зобов'язаня списати з її особового рахунку нараховану з 01.02.2011 року по теперішній час суму за прибирання неіснуючої території; про зобов'язання провести виміри площі санітарного прибирання території біля будинку АДРЕСА_1 та зафіксувати в її присутності реальну площу, а також про відшкодування моральної шкоди та правильно відмовив у їх задоволенні.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду у вказаній частині рішення, а тому підлягають відхиленню.

Проте вирішуючи позов в частині покладення на відповідача зобов'язання надати інформацію про фактичні витрати по утриманню будинку і споруд суд не врахував, що відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має на таке право. А саме має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни / тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Аналогічне положення про права споживача закріплено і в п.4 ч.1 ст.4 Закону України „Про захист прав споживачів".

Тому, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення даних вимог позивача.

У решті рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання надати інформацію про фактичні витрати по утриманню будинку і споруд скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов'язати Комунальне підприємство «КВЖРЕП № 15» Житомирської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про фактичні витрати по утриманню будинку АДРЕСА_1 за період 2011 - 2014 років.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді