АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/1903/15-ц
Провадження № 22-ц/792/500/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді П'єнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування якого зазначалось, що 27 червня 2006 року між банком та відповідачем було укладено договір, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки ОСОБА_2 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, станом на 31.05.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 22632,03 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4779,34 грн., заборгованості по відсотках за користуванням кредитом - 16298,78 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн., штрафу (процентної складової) - 1053,91 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою. користь.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі року ПАТ КБ «Приватбанк» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилався на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд, всупереч нормам цивільного законодавства, які регулюють кредитні правовідносини, не дослідив окремо кожну обов'язкову до сплати частину платежу по процентам від дня, коли відбулося порушення строку його сплати, а тому висновку про відмову у задоволенні позовних вимог дійшов передчасно.

В судовому засіданні представник відповідача просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 27.06.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами договору визначено, що строк кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки (а.с. 6).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору станом на 31.05.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 22632 грн. 03 к., з яких: заборгованість за кредитом - 4779 грн. 34 к., заборгованість по відсотках - 16298 грн. 78 к., штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф - 1053 грн. 91 к. (процентна складова).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У свою чергу, відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За приписами статті 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Судом також встановлено і сторонами не спростовано, що дія наданої ОСОБА_2, згідно кредитного договору, платіжної картки визначена сторонами до липня 2008 року, що за умовами договору є кінцевою датою погашення кредитних зобов'язань позичальника.

При цьому, судом обгрунтовано не взято до уваги довідку ПАТ КБ «Приватбанк» про термін дії картки відповідача НОМЕР_1 до 31.07.2012 року, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що по закінченню строку дії (липень 2008 року) картка НОМЕР_1 подовжувалась банком на новий строк шляхом надання відповідачу картки з новим строком дії (а.с. 35, 104).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» правильно виходив із того, що позивачем при зверненні до суду за захистом свого порушеного права пропущено строк позовної давності, про застосування наслідків спливу якого заявлено відповідачем.

Разом з тим, помилковим є висновок суду про те, що встановлений строк дії отриманої відповідачем картки - до липня 2008 року є початком перебігу позовної давності. Проте, це не призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частинами 1, 3 статті 264 ЦПК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, виписки по особовому рахунку вбачається, що після закінчення строку дії картки в період з вересня 2008 року відповідач здійснював часткове погашення кредитної заборгованості: 22.09.2008 року, 03.12.2008 року, 28.01.2009 року, 10.02.2009 року, 16.06.2009 року, 25.02.2010 року, 10.03.2010 року, 05.05.2010 року, 31.08.2010 року, 08.10.2010 року, 08.11.2010 року, 17.12.2010 року, 28.01.2011 року, 24.02.2011 року, і, відповідно, 06.10.2011 року було здійснено останній платіж, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались (а.с. 4-5, 92-95).

А тому, колегія суддів вважає, що має місце переривання строку позовної давності, і саме з 07.10.2011 року необхідно відраховувати початок загального та спеціального строку позовної давності для зобов'язання із повернення суми кредитної заборгованості, який позивачем пропущено.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що банк має право на одержання процентів, нарахованих у межах 3-х років перед зверненням з позовом до суду і неустойки, нарахованої за останні 12 місяців, виходячи з того, що договір свою дію не припинив і є діючим. Оскільки, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, і після закінчення строку дії договору банк не видав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 27.06.2006 року не виконав.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча/підпис/ І.В.Пєнта

Судді:/підписи/ О.І.Талалай

А.П.Корніюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду І.В. П'єнта

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бондарчук Л.А. Провадження № 22-ц/792/500/16

Доповідач -П'єнта І.В. Категорія № 27