Справа № 184/759/16-ц
Номер провадження 2-о/184/15/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Територіальна громада с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області в особі виконкому Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області «про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини та про встановлення факту володіння житловим будинком на праві власності», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги, вказані в своїй заяві та просить суд встановити факт родинних відносин між ним та померлою 30.06.1977 року ОСОБА_2, встановив той факт, що вона дійсно була його рідною матір'ю; встановити факт володіння на праві власності на підставі свідоцтва про право на житловий будинок ОСОБА_2 житловим будинком № 9 з господарськими спорудами по вул. Шевченко в с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його матері ОСОБА_2, померлої 30.06.1977 року.

Представник заінтересованої особи - Територіальна громада с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області в особі виконкому Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що заявника він знає давно, працювали разом. В с. Красне жила мати заявника, вона померла в 1977 році. Це була дійсно його мати, яка жила в будинку в с. Красне. З того часу і до сьогодні ОСОБА_1 доглядає за будинком.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30.06.1977 року померла рідна матір заявника - ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок № 9 по вул. Шевченко в с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області. 14.04.1977 року вона склала заповіт на випадок своєї смерті, який посвідчила у виконавчому комітеті Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Відповідно до змісту вказаного заповіту ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на момент смерті, заповіла своїм синам - ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вказаний заповіт не було змінено чи скасовано заповідачем. Після смерті матері заявник відповідно до вимог діючого на той час ЦК України 1963 року не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, не проживав разом з матір'ю на час її смерті і не був зареєстрований разом з нею за однією адресою, однак він прийняв спадщину, що залишилася після її смерті іншим способом, передбаченим законом на той час. ОСОБА_1 вступив у володіння та користування спадковим майном, що залишилося після смерті матері, протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини. А саме, заявник користувався вказаним житловим будинком та прибудинковою земельною ділянкою, яку матір використовувала під город. В липні 1977 року, на наступний місяць після смерті матері, ОСОБА_1 поставив огорожу, якої не було до її смерті, замість огорожі була натягнута проволока, у вересні 1977 року здійснив ремонт крівлі житлового будинку, провів водопровід у житловий будинок, здійснив текучий ремонт у житловому будинку, доглядав за городом, а потім зібрав урожай. Брат заявника ОСОБА_5 спадщину, що залишилася після смерті матері, не прийняв і ніколи на неї не претендував до дня своєї смерті. 18.10.1992 року він помер. Вказаний житловий будинок № 9 по вул. Шевченко в с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області був побудований ще в 1908 році дідом заявника, батьком його батька. В цьому житловому будинку матір заявника проживала до дня своєї смерті. 26.02.1930 року вона зареєструвала шлюб з батьком заявника ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію їх шлюбу. В актовому запису про реєстрацію їх шлюбу прізвище батьків заявника зазначено як «Беспалько». 30.04.1938 року народився заявник. У заявника ОСОБА_1 до сих пір збереглося свідоцтво про його народження, яке було видано ще у той час. Відповідно до вказаного свідоцтва про його народження, прізвище заявника та прізвище його батьків в ньому зазначено вже як «Безпалько». Прізвище померлого брата заявника відповідно до свідоцтва про його смерть також до дня його смерті було в усіх його документах як «Безпалько». ОСОБА_3 було видано на підставі його паспорту. Тобто, починаючи ще з 30-х років минулого віку, прізвище заявника та прізвище його матері у різних документах, що посвічують їхню особі вказувалося по різному: як «Беспалько», так і «Безпалько». На час посвідчення заповіту матері її прізвище 14.04.1977 року зазначено як «Безпалько», а вже 30.06.1977 року свідоцтво про її смерть було видано на прізвище « Беспалько». В квітні 2016 року заявник звернувся до державного нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав на спадщину, що залишилася після смерті матері, але державний нотаріус Першої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність факту прийняття спадщини після смерті матері. ОСОБА_3 надала заявнику постанову від 16.04.2016 року, в якій зазначила, що йому необхідно звернутися до суду для встановлення факту прийняття спадщини після смерті померлої.

Однак, окрім вказаного факту, заявник вважає, що йому слід встановити також факт родинних відносин з померлою матір'ю внаслідок того, що померла матір, маючи прізвище відповідно до свідоцтва про смерть як «Беспалько», а заповіт складений нею як від «Безпалько» і на його користь теж як на «Безпалько», в той час, як відповідно до його паспорту його прізвище в ньому зазначено як «Беспалько». Внаслідок чого на підставі вказаного заповіту нотаріус не видасть йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері заявник має право і на спадкування за законом, однак у його свідоцтві про народження його з матір'ю прізвища зазначені як «Безпалько», що теж не відповідає його паспорту та свідоцтву про смерть матері.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УPCP 1963 року, якій діяв на час смерті матері заявника, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УPCP 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 548 ЦК УPCP 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу УPCP 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Крім встановлення вказаних фактів заявнику також необхідно встановити факт володіння його матір'ю вказаним житловим будинком на праві власності, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до Глави 13 вказаного Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Таким чином, для отримання свідоцтва про право на спадщину заявник повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу або його дублікат. Однак такого документу після смерті матері він не знайшов. ОСОБА_1 звернувся до КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», але замість дублікату вказаного документу отримав тільки довідку про те, що відповідно до архівної справи станом на 31.12.2012 року право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано. Вказаний житловий будинок був побудований ще до народження його матері у 1908 році і діюче на той час і пізніше теж законодавство не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-137цс13, предметом якої був спір про встановлення юридичних фактів і визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування та зробив правовий висновок, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. ВСУ зазначив наступне: «У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, а тому за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Отже, ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.»

На час будівництва їхнього житлового будинку таких вимог теж не було. У померлої матері заявник бачив ще за життя свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок на її ім'я, але він не пам'ятає, коли і ким воно було видано на її ім'я, а також йому невідомо, при яких обставинах і коли воно зникло.

В зв'язку з втратою вказаного правовстановлюючого документу на житловий будинок і неможливістю отримати копію його дублікату заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити факт володіння його померлою матір'ю вказаним житловим будинком на праві власності.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»:

- в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.»

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при подачі однією особою заяв про встановлення декількох фактів, що мають юридичне значення, всі ці заяви можуть бути об'єднані і розглянуті судом в одному провадженні».

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03,1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану».

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне» - заява про встановлення факту прийняття спадщини може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини суд має виходити з положень ст. 549 ЦК України. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття».

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне» - суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Таким чином, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 задовольнити та встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою 30.06.1977 року ОСОБА_2, встановив той факт, що вона дійсно була його рідною матір'ю; встановити факт володіння на праві власності на підставі свідоцтва про право на житловий будинок ОСОБА_2 житловим будинком № 9 з господарськими спорудами по вул. Шевченко в с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області; встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті його матері ОСОБА_2, померлої 30.06.1977 року.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 213, 256, 257 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Територіальна громада с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області в особі виконкому Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області «про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини та про встановлення факту володіння житловим будинком на праві власності» - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, яка померла 30 червня 1977 року, встановив факт, що вона дійсно була рідною матір'ю ОСОБА_1.

Встановити факт володіння на праві власності на підставі свідоцтва про право на житловий будинок ОСОБА_2 житловим будинком № 9 з господарськими спорудами по вул. Шевченко в с. Красне Криворізького району Дніпропетровської області.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини після смерті його матері ОСОБА_2, померлої 30 червня 1977 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_9