Справа № 646/4343/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Журавель В.А.

При секретарі Писаренко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», третя особа Київській філіал Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ДПВНД «Укренергомережпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що він з 2004 по 2016 роки перебував у трудових відносинах з Київським філіалом ДПВНД «Укренергомережпроект», який при звільненні позивача не здійснив виплату остаточного розрахунку. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату та моральну шкоду.

Одночасно позивач в порядку забезпечення позову просив накласти арешт на розрахунковий рахунок відповідача.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, судам слід враховувати, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд вважає, що накладення арешту на розрахунковий рахунок відповідача в цілому може призвести до перешкоджання господарської діяльності підприємства та фактично є втручанням у його господарську діяльність.

Крім того, суд вважає, що вимога позивача про накладення арешту на розрахунковий рахунок відповідача не співмірна із заявленими ним позовними вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151 -153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

СУДДЯ В.А.ЖУРАВЕЛЬ