Категорія 34Доповідач Іващук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючогоІващука В.А.,
суддів:Вавшка В.С., Голоти Л.О.,
при секретаріМаркевич Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

із зазначеним позовом ОСОБА_6 звернувся в суд 13 травня 2015 року.

Зазначав, що 24 серпня 2012 року під час руху на власному автомобілі Lancia Thema, реєстраційний номер НОМЕР_1, при виїзді з м. Вінниці в його автомобіль ззаду в'їхав інший автомобіль - Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7 та який є винним у цій дорожньо-транспортній пригоді. Після цієї події сторони дійшли згоди, що ОСОБА_7 є винним у цій ДТП та він зобов'язався виплатити грошову компенсацію ОСОБА_6 за завдані пошкодженням автомобіля збитки.

Вказав також, що за взаємною згодою працівників ДАІ для оформлення ДТП вони не викликали, оскільки вважали, що даний конфлікт буде вирішено добровільним шляхом. У зв'язку із цим ОСОБА_8 надав розписку від 24.08.2012 року, згідно якої останній зобов'язався сплатити матеріальний збиток в сумі 2600 доларів США, з яких на місці ДТП було сплачено 400 доларів США. По суті було укладено договір про відшкодування збитків, який названо розпискою.

Позивач зазначав також, що відповідач завдав йому моральної шкоди, оскільки право власності порушено пошкодженням його майна. Він не може користуватись автомобілем за призначенням, порушений звичайний ритм життя, він вимушений був шукати та позичати гроші на ремонт автомобіля та займатися його ремонтом, через що змінились його життєві плани. Моральну шкоду позивач оцінив у 15 000 грн.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не бажає сплатити кошти в сумі 2200 доларів США, згідно з наданою розпискою на відшкодування збитків, а також посилаючись на положення статей 23, 204, 205, 524, 526, 530, 532, 610, 612, 1166, 1167 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь 2200 доларів США матеріальної шкоди, 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати віднесено за рахунок позивача.

У апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Відповідно до положень статті 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із оскаржуваного рішення суду вбачається, що таке рішення є по суті правильним і справедливим, а тому скасованим бути не може.

Судом встановлено, що 24 серпня 2012 року ОСОБА_7 керуючи автомобілем Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2, при виїзді з м. Вінниці зіткнувся ззаду з автомобілем Lancia Thema, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6 та який належить йому на праві власності. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 погодилися, що винним у цьому ДТП є ОСОБА_7, проте схеми ДТП вони не складали та працівників ДАІ не викликали.

Встановлено, що ОСОБА_7 визнав свою вину в ДТП та відповідно до розписки від 24 серпня 2012 року зобов'язався сплатити матеріальну шкоду в сумі 2600 доларів США ОСОБА_6, з яких на час видачі розписки було сплачено 400 доларів США потерпілому (а.с.6).

Судом встановлено, і це підтверджує позивач, що відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Lancia Thema, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_6, не була застрахована відповідно до вимог Закону України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Також встановлено і не заперечується сторонами у справі, що відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7 була застрахована, що підтверджувалось відповідним страховим полісом. Про ДТП відповідач повідомив страхову компанію в Німеччині.

Відповідач ОСОБА_7 14 жовтня 2015 року дав свої пояснення по суті справи в суді ( Дільничний суд м. Оснабрюк ) по місцю проживання, де, зокрема, заперечує проти позову через невідповідність розміру заявленої шкоди дійсному розміру цієї шкоди, а також, оскільки вартість автомобіля менше 2600 доларів США. Крім того він при тих обставинах відчував для себе загрозу, тому написав розписку на вказану суму (а.с.117-119).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд, як це вбачається із змісту судового рішення, виходив із того, що позивачем не доведено розміру заподіяної йому відповідачем шкоди, зокрема не доведено, що вартість відновлення автомобіля становить саме 2600 доларів США. Виходив із того, що позивач не доводить розміру завданих йому збитків пошкодженням автомобіля, помилково вважаючи, що між ним та відповідачем виникли договірні зобов'язання внаслідок видачі ОСОБА_7 розписки з зобов'язанням виплатити на відшкодування збитків 2600 доларів США, з яких 400 доларів він виплатив. Також суд виходив з того, що позивачем не доведено, що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 15000 грн.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і суд вирішуючи спір правильно застосував норми матеріального права до встановлених судом правовідносин.

Доводів про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які дають підстави для скасування чи зміни судового рішення, апеляційна скарга не містить. Зазначені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновки суду.

Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що суд дійшов помилкових висновків про наявність між сторонами спору з позадоговірних (деліктних) відносин. Такі доводи спростовуються встановленими судом обставинами про те, що 24 серпня 2012 року з вини ОСОБА_7 сталась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби обох сторін були пошкоджені. Виходячи із цього спірні правовідносини виникли саме через завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, що регулюється положенням пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України.

Розписка видана ОСОБА_7, на яку посилається позивач, як на укладений договір про відшкодування шкоди відповідачем, за змістом якої він визнає себе винним у ДТП та завданні матеріальної шкоди у розмірі 2600 доларів США пошкодженням автомобіля, не спростовує висновку суду про наявність між сторонами позадоговірних (деліктних) правовідносин, оскільки вказану розписку слід розглядати як один із доказів тих обставин, на які позивач посилається у обґрунтування своїх вимог.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, не можна розглядати як зобов'язальні через наявність вказаної розписки, оскільки ці правовідносини виникли саме із завдання шкоди, а вказана розписка видана лише для урегулювання спору, як спосіб його вирішення, а тому вказані доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Виходячи із обраної позивачем помилкової правової позиції захисту свого цивільного права, а саме про примусове стягнення з відповідача грошових коштів за зобов'язанням останнього, у зв'язку з наявністю між сторонами зобов'язальних правовідносин, згідно з виданою 24 серпня 2012 року ОСОБА_7 розпискою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог у зв'язку з недоведеністю розміру матеріальної шкоди та завдання йому відповідачем моральної шкоди.

Отже, рішення суду першої інстанції є правильним і справедливим та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: В.А. Іващук

В. С. Вавшко

Л.О. Голота