УХВАЛА

"18" квітня 2016 р., м.Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Козюренко Р.С., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Кредобанк», ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ТзОВ «Факторингова компанія «Омега» про визнання договорів факторингу та договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

позивачі звернулися до суду до відповідачів із позовом про визнання договорів факторингу та договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки недійсними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно листа Верховного суду України від 20.03.2008 року встановлено, що правила виключної підсудності, визначені ч.1 ст.114 ЦПК України, які застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів, щодо: будь-яких вимог, повязаних з правом особи на нерухоме майно (земельні ділянки, будинки, квартири, тощо), наприклад, право власності на нерухоме майно тощо; речових (майнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно (право володіння, користування, тощо), а також про поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, розірвання договору оренди нерухомого майна, у звязку з невиконанням стороною договору, переводу прав покупця нерухомого майна, стягнення заборгованості з орендної плати за користуванням нерухомим майном, тощо.

Відтак, як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачами заявлені вимоги про визнання недійсними договорів факторингу та відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, тобто виникає з приводу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, що знаходиться за межами територіальної підсудності Франківського районного суду м. Львова.

Ст. 115 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суддя встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Зважаючи на вищенаведене, вважаю, що позовну заяву слід повернути позивачу для подачі до відповідного суду за місцезнаходженням нерухомого майна, оскільки така не підсудна Франківському районному суду м. Львова.

Разом з тим, згідно вимог п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги, а відтак, сплачена сума судового збору підлягає поверненню згідно квитанцій №38 та №39 від 14.04.2016 року на суму по 551,21 гривень кожна.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 115, 121 ЦПК України, ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»,-

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Кредобанк», ТзОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та ТзОВ «Факторингова компанія «Омега» про визнання договорів факторингу та договорів про відступлення прав вимоги за договором іпотеки недійсними повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір відповідно до квитанцій №38 та №39 від 14.04.2016 року на суму 551,21 гривень та 551,21 гривень відповідно.

Розяснити позивачам що згідно положень ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Козюренко Р.С.