Справа № 265/2003/16-ц
Провадження № 2-н/265/147/16
УХВАЛА

07 квітня 2016 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_1, розглянувши заяву КП «Маріупольського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг відповідно до положень ст. 96 ЦПК України з ОСОБА_2.

Суд зазначає, що на підставі ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 ЦПК.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 98 ЦПК України в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік документів, що додаються до заяви.

За п. 5 Постанови № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» (далі за текстом Постанова Пленуму) зазначено, що за змістом ст. 98, п. 2 ч. 3 ст. 100, ст. 103 ЦПК до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви та поданих до неї документів вбачається спір про право.

Згідно до п. 9 Постанови Пленуму вказано, що наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу).

Відповідно до ОСОБА_3 спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 травня 2012 року № 6-27/0/9-12 вбачається, що за п. 9 Постанови Пленуму відсутність документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право, тому нормами ЦПК України, які регулюють наказне провадження, немає прямої заборони щодо видачі судового наказу про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, якщо буде надано документи про наявність суб'єктивного права у заявника; документи, які підтверджують порушення суб'єктивного права; документи, які підтверджують виникнення права вимоги; договори про надання таких послуг; інші письмові докази, які підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг відповідачами. При цьому важливо, щоб із поданої заяви, чи з наданих розрахунків тощо не вбачалося наявності спору про право.

Дослідивши надані представниками КП «Маріупольського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства» документи на обґрунтування вимоги про видачу судового наказу суд дійшов того, що слід відмовити у прийнятті поданої заяви про видачу судового наказу, оскільки з поданих до такої заяви документів вбачається спір про право.

Про зазначене свідчить те, що особовий рахунок АДРЕСА_1 згідно із базою даних заявника рахується за ОСОБА_4, а вимоги про стягнення боргу заявлені до ОСОБА_2

Вказане свідчить про неможливість визначити на момент прийняття заяви про видачу судового наказу обсяг відповідальності боржника, бо не вбачається, чи вона повинна відповідати за поданою заявою представниками заявника.

При цьому на підставі наданого представниками заявника розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 виставляється сума боргу за надані послуги з період з травня 2011 року, що виходить за межі передбаченого законом строку позовної давності.

Суд також зазначає, що у наведеному розрахунку боргу немає нарахування сум за спожиті послуги до травня 2011 року в сумі 1588,53 грн., хоча зазначені суми представники КП «МВУ ВКГ» також просять стягнути з боржника.

Виходячи із характеру заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви, суд вбачає спір про право, враховуючи також відсутність доказів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника вимагати стягнення боргу з ОСОБА_2 в сумі 10550,30 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 100 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви КП «Маріупольського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2.

На ухвалу протягом пяти днів з дня її отримання може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя