Справа № 686/7094/16-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 березня 2016 Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Боднар А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

29.03.2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ЖБК «Парковий Бульвар» про стягнення заборгованості. Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову в якому просить накласти арешт на платежі ЖБК «Парковий Бульвар» розрахункові рахунки в межах ціни позову 7 130 815 грн. 56 коп., накласти арешт на все рухоме майно в межах ціни позову 7 130 815 грн. 56 коп., яка належить ЖБК «Парковий Бульвар», накласти арешт на все нерухоме майно в межах ціни позову 7 130 815 грн. 56 коп., яка належить ЖБК «Парковий Бульвар».

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, що заяву слід залишити без руху з наступних підстав

Заява подана з порушенням п.п.4, п.1ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч.4 ст.151 ЦПК України, а саме до заяви не долучено квитанцію про сплату судового збору.

Відповідно доЗакону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. заN 3674-VI зі змінами та доповненнями, за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто - 275, 60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.5 ст.119 ЦПК України до заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

При цьому Законом України «Про захист прав споживачів», як вбачається із його преамбули, регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Натомість, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до абз.1, 2 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції Закону України від 22 травня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності 01 вересня 2015 року, ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Тобто, відповідно до змін, внесених до Закону України «Про судовий збір», які набрали законної сили 01.09.2015р., позивачі не звільняються від сплати судового збору за звернення до суду з заявою про захист прав споживачів.

За загальним правилом, у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, а у випадку при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом з питань справляння судового збору, а ч.2 ст.4 вказаного Закону діє в редакції Закону№ 484-VIII від 22.05.2015 р., прийнятого пізніше, ніж відповідна ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», немає підстав для звільнення ОСОБА_1, від сплати судового збору

При цьому судом також враховується, що, у пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», у частині обґрунтування необхідності прийняття законопроекту, зазначалося, що коло осіб, звільнених від сплати судового збору, наразі є необґрунтовано широким, в той час як розгляд будь-якої справи судом потребує витрат, незалежно від сплати судового збору. Відповідно, звільнення особи від сплати судового збору зрештою призводить до додаткового навантаження на державний бюджет. Також метою законопроекту зазначалося запровадження єдиного підходу до визначення ставок судового збору, встановлення обґрунтованих, та відповідно справедливих ставок судового збору, враховуючи соціально-економічну ситуацію в державі, зменшення числа осіб, звільнених від сплати судового збору, а також подвоєння надходжень до Державного бюджету України від його сплати, що значно підвищить рівень гарантованої Конституцією України доступності правосуддя шляхом кращого забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, матеріально-технічного забезпечення судів, та відповідно їх фінансової незалежності.

За ст.129 Конституції Україниоднією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам, як ст. 151 так і ст.119 ЦПК України, застосовуються наслідки, встановленістаттею 121 цього Кодексу.

Таким чином, заяву слід залишити без руху, надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст., 119, 120, 151,153 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без руху.

Надати заявнику три дні з дня отримання ухвали для усунення вищевказаних недоліків. У випадку не усунення вказаних недоліків заяву вважати не поданою і повернути її заявнику з усіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С. Стефанишин