АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4268/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/487/К/16 інстанції - Ковтун Н. Г..
Категорія 57 (1) Доповідач - Соколан Н. О.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Соколан Н. О.,

суддів - Бондар Я.М.,Зубакової В. П.,

за участю секретаря Маслової К.В.,

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - Сергача Артема Владиславовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа - Національний банк України, про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ «ОТП Банк», третя особа - Національний банк України, про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки. В обґрунтування своїх вимогзазначила, що 19.04.2005 року між нею та Акціонерним комерційним банком «Райффанйзенбанк Україна», правонаступником якого є відповідач, укладено кредитний договір, за умовами якого позивач отримала суму кредиту у розмірі 5 000 доларів США під 13% річних для придбання нерухомості, зобов'язавшись при цьому повертати отриману суму кредиту щомісячно рівними частками згідно графіку платежів, договір укладався строком з 19.04.2005 року по 19.04.2020 року.

Також 19.04.2015 року між сторонами укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Чорною О.С., забезпеченням, кредитного договору виступила квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачеві. Станом на 19.05.2015 року позивачем було сплачено 7655 доларів США. Однак відповідачем самостійно було змінено графік сплати відсотків за договором. Також при підписанні кредитного договору було порушено її права, оскільки кредит є споживчим, а надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті забороняється. Крім того, в договорі відсутній розділ відповідальність сторін, а сам немає відповідальності банку. Також вважає, що умови договору несправедливі, оскільки за умовами договору встановлена сплата споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов'язань за договором, також за умовами договору відповідач під час приймання платежів вимагав здійснення попередньої конвертації коштів, також істотно змінились обставини, оскільки значно зріс курс долару. Ще при укладанні договору, вона не була проінформовано про усі ризики, переваги інших програм кредитування.

У зв'язку з порушення її прав, просила визнати договір кредитування недійсним, а також визнати договір іпотеки недійсним, застосувати односторонню реституцію, зобов'язати відповідача повернути сплачені 2655 доларів США, зняти заборону на відчуження квартири.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом неповно встановлені обставини, які мають значення для вирішення справи, безпідставно не задоволено клопотання позивача про витребування доказів - додатку № 1 до кредитного договору; суд дійшов помилкового висновку про обізнаність позивача щодо умов кредитного договору; суд безпідставно послався на те, що позивач не відкликала своєї згоди на укладення договору, не прийняв до уваги факт порушення Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» та Закону України «Про захист прав споживачів», що призвело до порушення балансу інтересів між сторонами. Судом не прийнято до уваги посилання відповідача про зміну правил нарахування відсоткової ставки, не враховано суттєві розбіжності між даними по кредиту, які надавались відповідачем. Позивача при укладені договору було введено в оману наданням невірної інформації, а нечесна підприємницька практика заборонена. Не забезпечивши явку представника відповідача в судові засідання, затягуючи розгляд справи, запізно видавши копію судового рішення, суд порушив норми процесуального права під час розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів спарви, 19.04.2005 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № ML-0AU/738/2005, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 5 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних за весь строк фактичного користування кредитом на строк до 19 квітня 2010 року (а.с. 20-28, 35-36).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, 19.04.2005 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 29-34).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави для визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1341 цс 15 від 2 грудня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог пунктів 2.1 та 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту та вимог ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" банком перед укладенням оспорюваного кредитного договору була надана ОСОБА_2 інформація щодо умов кредитування (застереження до п. 1.4.1.4. оспорюваного договору), що підтверджується її підписами в кредитному договорі та графіку погашення кредиту (Додаток №1).

Отже, ОСОБА_2 була ознайомлена із умовами кредитування у банку, інформацією щодо сукупної вартості кредиту, порядком погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору та договору іпотеки.

Таким чином, оскільки позивачка погодилася на умови надання кредиту, останні її влаштовували, у тому числі умови надання кредиту в іноземній валюті, суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним як кредитного договору, так і договору іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час укладення спірного кредитного договору банком не було надано позичальнику повну, об'єктивну та достовірну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту спростовуються матеріалами справи.

Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на введення відповідачем позивача в оману, оскільки ОСОБА_2 не зазначено, які саме дії банку, в силу вимог ст. 230 ЦК України, свідчать про обман та у чому саме полягає приховування банком інформації щодо надання кредиту.

Відхиляються колегією суддів й доводи апеляційної скарги щодо зміни правил нарахування відсоткової ставки, оскільки позивачем ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не надано жодних належних та допустимих доказів щодо здійснення банком таких змін, а згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Не можуть бути прийняті й доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права та незабезпечення ним явки представника відповідача у судове засідання, адже явка у судове засідання є правом сторони, а не обов'язком.

Порушення судом норм процесуального права на які посилається позивач (порушення строків розгляду справи, видача копії рішення суду з порушенням встановлених строків) не можуть бути підставою для скасування рішення районного суду згідно ч.3 ст. 309 ЦПК України, оскільки таке порушення не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: