Справа № 505/261/16-ц
Провадження № 2/505/435/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.03.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини за законом недійсною та про визнання права власності на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась 19.01.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 31 березня 2014 року померла її мати, спадкодавець ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія І-ЖД № від 01.04.2014р., видане ВДРАЦС реєстраційної служби по м. Котовськ та Котовському району Котовського МРУЮ в Одеській області).

Єдиною спадкоємицею за законом всього належного спадкодавцю майна на день смерті - є вона, донька спадкодавця, ОСОБА_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 2 га на території Великофонтанської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:001:0492).

На день смерті спадкодавця ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі не перебувала.

Однак після смерті ОСОБА_4 відповідач запропонувала їй відмовитися від спадщини, мотивуючи це тим, щоб земельна ділянка, як і раніше, була оформлена на одну особу, і таким чином нібито уникнути юридичних незручностей, які можуть виникнути, якщо земля буде оформлена на двох або більше осіб. При цьому, відповідачка ОСОБА_2 запевнила її, що моє право на землю після переоформлення земельної ділянки одноособове на ОСОБА_2 буде беззаперечним, безумовним та безстроковим, а її право власності на всю земельну ділянку буде непорушним.

Будучи юридично необізнаною, маючи невеликий життєвий досвід, вона відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_2 шляхом подання до приватного нотаріуса відповідної заяви 26.09.2014 року (спадкова справа №83/2014).

Але, як з'ясувалося зараз, ОСОБА_2 не витримала своїх обіцянок, має намір передати одноособове земельну ділянку в оренду та отримувати від цього дохід, не беручи до уваги її право на цю землю. В той же час, слід зазначити, що вона невірно розуміла правові наслідки своїх дій, відмовившись від спадщини, чим суттєво погіршила свої майнові права, які зараз відстоює в суді.

Тобто, написавши заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини, на час вчинення даного правочину, позивач помилялась стосовно його природи, своїх прав та обов'язків, а також можливих наслідків вчинення такого кроку, оскільки вважала, що після вчинення такого правочину її майнові права на землю не змінять свого характеру та, тим більш, не будуть оспорюватись в суді. Вона помилково вважала, що спірна земля лише буде юридичне оформлена на одну особу, тобто на відповідача, а я, незважаючи на це, буду теж мати право власності на землю та право вільного користування цією землею.

В іншому разі, вона ніколи б не відмовилась від спадщини оскільки не мала наміру відмовлятися від свого законного права власності на землю.

Таким чином, будучи єдиною спадкоємцею майна ОСОБА_4 вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки це право оспорюється та не визнається відповідачем. У зв'язку з цим змушена відповідно до положення ст.392 ЦК України пред'явити позов про визнання права власності на успадковану вищезазначену земельну ділянку.

Позивач згідно поданої нею заяви від 02.03.2016 року позов підтримала у повному обсязі і просила справу розглянути у її відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, в судове засідання не зявилась. Надала заяву від 02.03.2016 року в якій справу просила розглянути у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявилась, але згідно її заяви від 02.03.2016 року позов визнала у повному обсязі.

У звязку із відсутністю у судовому засідання сторін справу розглянуто у заочному провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи і ці обставини визнаються сторонами, 31 березня 2014 року у віці 88 років в м.Котовську Одеської області померла ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серія І-ЖД № від 01.04.2014р., видане ВДРАЦС реєстраційної служби по м. Котовськ та Котовському району Котовського МРУЮ в Одеській області). Після її смерті відкрилась спадщина на а земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:0492) площею 2 га на території Великофонтанського сільської ради для ведення особистого селянського господарства підтверджувалося: - витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5 14 від 09.01.2014 року; - свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №28689653; - витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28695093. Нормативно-грошова оцінка даної земельної ділянки складає 42848,36 грн. Позивач як донька спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом згідно положення ст.1261 ЦК України.

Згідно ч.5 ст. 1274 ЦК України та п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав встановлених ст.225, 229-231 і 233 ЦК України.

Відмова від спадщини це односторонній правочин, а згідно з ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Згідно з п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини щодо яких помилялась сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212-215,224 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 203, 215, 229, 1225, 1261, 1268, 1270, 1273 ,1274 ЦК Українисуд, заочно

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати односторонній правочин - заяву ОСОБА_1 від 26 вересня 2014р. до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про відмову від спадщини за законом, зареєстровану в реєстрі приватного нотаріуса ОСОБА_6 26.09.2014р. за№ 197 - недійсною.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування спадкоємця першої черги за законом право приватної власності на земельну ділянку площею 2 га на території Великофонтанського сільської ради Котовського району Одеської області для ведення особистого селянського (кадастровий номер :01:001:0492).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня отримання копії.

Рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив за заявою відповідача поданою ним протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я-