Справа № 466/225/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб ОСОБА_4, Головного управління державної міграційної Служби України у Львівській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

у с т а н о в и в:

05.01.2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного управління державної міграційної Служби України у Львівській області про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №30 на пр. Чорновола, буд. 95 у м.Львові.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ОСОБА_2 є власницею квартири №30 за адресою: м.Львів, вул. Чорновола, 95. Квартира приватизована. В квартирі був зареєстрований але не проживає понад два роки її зять відповідач ОСОБА_3 згоду на реєстрацію якого в даній квартирі вона надала, оскільки сімя її доньки раніше не мала власного житла, що підтверджується актами ЛКП «Під Голоском-410» від 25.08.2015р. та від 26.10.2015 р. Відповідач ОСОБА_3 на даний час разом з її донькою та дітьми проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 «а»/72. Відповідач ніколи не виконував обовязків членів сімї, повязані з утриманням квартири, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, проведення необхідного технічного і капітального ремонту в квартирі. Керуючись вимогами ст.ст.71,72 ЖК України просить суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №30 на пр. Чорновола, буд. 95 у м.Львові.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на вказані в позові обставини. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, скерувавши на адресу суду письмові заперечення в яких просив суд відмовити в задоволенні позову за недоведеністю.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Представник Головного управління державної міграційної Служби України у Львівській області в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відміткою в журналі вихідної кореспонденції, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було.

Заслухавши пояснення позивача, суд вважає,що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира № 30 на пр.Чорновола,95 в м.Львові складається з 2-х кімнат, житловою площею 28,20 кв.м., загальна площа квартири складає 49,50 кв.м. Квартира приватизована, що вбачається з довідки ЛКП „Під Голоском-410 №4 від 04.01.2016 р. (а.с. 7).

Окрім цього, з довідки ЛКП „Під Голоском-410 №4 від 04.01.2016 року вбачається, що у зазначеній вище квартирі зареєстровані слідуючі особи: співвласник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 18.07.1986 р., співвласник син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.04.2001 р. та відповідач зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15.11.2001 р.

З представлених суду позивачем актів ЛКП «Під голоском -410» від 25.08.2015 р. та від 26.10.2015 р. (а.с.4,5), вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в квартирі №30 будинку №95 на пр. Чорновола у м.Львові та не проживають у ній останні два роки (а.с.4,5).

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право визначення підстав і предмета позову належить позивачеві; до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову (ст.ст.3, 10, 31 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст.ст. 71,72 Житлового кодексу Української РСР. Як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи у суді позивач підставу позову не змінювала. Викладені у позовній заяві і встановлені судом обставини вказують на те, що правовідносини сторін регулюються ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розглядаючи позові вимоги з підстав, передбачених ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР, суд вийде за межі заявлених позовних вимог, чим порушить норми процесуального права.

З урахуванням наведеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки нею не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач більше року без поважних причин не проживає за вказаною адресою.

Наявність конфліктної ситуації, що виникла між сторонами, не є підставою для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №30 на пр. Чорновола, буд. 95 у м.Львові, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, Головного управління державної міграційної Служби України у Львівській області про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №30 на пр. Чорновола, буд. 95 у м.Львові відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_5