АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2005/16 Головуючий 1 інст. - Слурденко О.І.
Справа 636/191/16-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - аліменти
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що знаходилися у шлюбі до 2012 року. Мають спільного сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Відповідач проживає окремо, працює неофіційно і має певний дохід, але матеріальну допомогу на дитину надає не регулярно. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в сумі 1300 гривень щомісячно.

Відповідач визнав позов частково. Вважає, що позивач просить стягнути завищену суму, яку він не може сплатити, так як не має постійної роботи. Пропонував стягнути з нього аліменти у меншій сумі, яку визначить суд, посилаючись на відсутність постійної роботи.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 05 лютого 2016 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі розмірі 1000 гривень щомісячно починаючи з 20.01.2016 року до досягнення ним повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про стягнення з нього аліментів на дитину в розмірі ? частки з усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що він постійно допомагає утримувати свого сина, хоча на даний час являється тимчасово безробітним, займається його вихованням, лікуванням, доглядом, всебічним розвитком. До того ж, син зареєстрований за адресою реєстрації апелянта, тому він несе витрати по оплаті комунальних послуг за сина. Зазначає, що стягнення аліментів у визначеній судом сумі ставить його у скрутне матеріальне становище.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач тривалий час проживає окремо від дитини, періодично надає матеріальну допомогу, не має постійної роботи, інших осіб на своєму утриманні не має. Тому, суд вважав доцільним визначити розмір аліментів для утримання дитини у твердій грошовій сумі щомісячно починаючи від дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття в сумі 1000 грн. щомісячно, виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обоюдного обов'язку батьків на її утримання, що буде відповідати інтересам дитини по її утриманню.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанці, так як вказаний висновок є обґрунтованим, відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Ствттею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших дітей, його вік, розмір заробітку.

З матеріалів справи вбачається, що сторони знаходилися у шлюбі, який розірвано у 2012 році, мають одну спільну дитину, яка в даний час проживає разом з матір'ю, тобто окремо від відповідача.

Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним.

Матеріали справи свідчать, що відповідач тривалий час проживає окремо від дитини, періодично надає матеріальну допомогу, стверджує що не працює і не має доходів, вважає, що оскільки його син часто знаходиться у його матері, то це теж є матеріальною допомогою. Інших осіб на своєму утриманні не має.

В зв»язку з наведеним районний суд правильно визначив розмір аліментів для утримання дитини у твердій грошовій сумі щомісячно про що заявила позивачка, починаючи від дня звернення неї до суду до досягнення дитиною повноліття. Тому виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обоюдного обов'язку батьків на її утримання, є доцільним стягнути аліменти у сумі 1000 гривень щомісячно. Вказана сума буде відповідати інтересам дитини по її утриманню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судом першої інстанції на відповідача правильно покладені і судові витрати.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм процесуального та матеріального права, які могли стати підставою відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України для перегляду рішення суду першої інстанції та ухвалення нового.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: