Номер провадження: 22-ц/785/2500/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І, ОСОБА_2,

секретаря Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору позики недійсним,-

встановила;

19.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати частково недійсним договір позики від 27.11.2006 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з однієї сторони і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з другої сторони, за умовами якого позикодавці надали позичальникам позику у розмірі 40000 дол. США, зі строком повернення до 01.09.2007 року, у частині, що стосується укладання цього договору від імені позивача, посилаючись на те, що під час укладання договору не було дотримано письмової форми. Він цей договір не укладав і не підписував його, грошові кошти за цим договором не отримував. Його підпис на договорі є підробленим, що підтверджено судовою почеркознавчою експертизою.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_10 надав письмові заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 вказуючи, що правовідносини між позивачем та відповідачами виникли ще з 01.11.2003 року, а саме з часу укладання договору позики. За умовами договору позики ще у 2003 році ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 надали ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 позику у розмірі 40000 дол. США зі сплатою 24% річних. У звязку із тим, що борг позичальниками своєчасно повернутий не був, боргові розписки поверталися позичальникам, і ними надавалися нові боргові розписки на суму не повернутих коштів. Остання розписка була отримана ОСОБА_4 від ОСОБА_9 27.11.2006 року. Обставини несвоєчасного повернення боргу за цим договором позики досліджені під час розгляду інших цивільних справ, та з позичальників на користь позикодавців стягнута заборгованість за цим договором.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Треті особи у справі - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.01.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі у звязку із тим, що договір позики від 27.11.2006 року укладений з порушенням встановлених законодавством умов.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України,під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для розгляду справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору позики, укладеному 27.11.2006 року між ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (в частині, що стосується ОСОБА_3П.), суд першої інстанції виходив із того, що цей договір укладений з порушенням норм цивільного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, так як судом не у повному обсязі встановлені обставини, що мають значення для розгляду справи, та порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч.1ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

Згідно із ч.2ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1ч.2ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики необхідно виявляти справжню природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні висновки.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 надали ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 письмову розписку про те, що вони отримали від вказаних осіб грошову суму у розмірі 40000 дол. США, яку зобовязалися повернути до 01.09.2007 року, з виплатою 24% річних.

Аналіз вказаної розписки свідчить про те, що саме 27.11.2006 року ОСОБА_3, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 отримали від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 40000 дол. США, які зобовязалися повернути до 01.09.2007 року, з виплатою 24% річних.

Розписка містить підписи про отримання грошей із зазначенням прізвищ «ОСОБА_3П.», «ОСОБА_8Л.», «ОСОБА_9В.». Інших відомостей вказана розписка не містить.

Відповідно до висновку Науково-дослідного криміналістичного центру Головного управління МВС України в Одеській області за №20/385-П від 06.11.2015 року, підпис на розписці від 27.11.2006 року від імені ОСОБА_3 вчинений не ОСОБА_3, а іншою особою, з попередньою технічною підготовкою за допомогою друкуючого пристрою зі струменевим способом друку та подальшим наведенням пишучим приладом.

Таким чином, позивачем підтверджені (доведені) заявлені ним вимоги про те, що він не підписував цю розписку, а значить не укладав договору позики з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та не отримував від них грошові кошти у розмірі 40000 дол. США.

Вказана обставина підтверджена також письмовими поясненнями представника ОСОБА_4 ОСОБА_10, який визнав, що дійсно, 27.11.2006 року грошові кошти ОСОБА_3, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у цей день не передавалися, а були передані ще раніше, в листопаді 2003 року. Розписка про отримання коштів була передана ОСОБА_9 ОСОБА_4 як доказ того, що позичальники, у тому числі і ОСОБА_3, підтверджують свої зобовязання за договором позики, який був укладений ще у 2003 році. Але доказів того, що в листопаді 2003 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 був укладений договір позики відповідачами та їх представником до суду першої інстанції не надано.

На підставі встановлених обставин та вказаних вище норм матеріального права колегія суддів приходить до висновку, що укладений між ОСОБА_3 з однієї сторони і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з іншої сторони договір позики від 27.11.2006 року необхідно визнати недійсним, оскільки не було волевиявлення позивача на укладання цього договору (так як цей договір підписаний іншої особою, а не ОСОБА_3П.), та грошові кошти за цим договором у розмірі 40000 дол. США ОСОБА_3 не передавалися.

Суд першої інстанції не у повному обсязі встановив обставини, які мають значення для розгляду справи, та в порушення вказаних вище норм матеріального права неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, хоча у мотивувальній частині рішення і визнав, що цей договір укладений з порушенням норм цивільного законодавства. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 так як вони ґрунтуються на законі і доведені позивачем наданими доказами.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідачів на судове рішення апеляційного суду Одеської області від 19.01.2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики, оскільки при розгляді цієї справи судом не вирішувався спір з приводу визнання недійсним договору позики від 27.11.2006 року. Крім того, у цій справі ОСОБА_3 приймав участю у якості відповідача, і не заявляв позовних вимог про визнання недійсним договору позики. Тому вказана цивільна справа не має преюдиційного значення для розгляду цієї справи.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення:

Договір позики від 27 листопада 2006 року, укладений між ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 визнати недійсним у частині укладання цього договору ОСОБА_11, про отримання грошових коштів у розмірі 40000 доларів США.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_12

ОСОБА_2