АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 548/2108/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1235/16Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 березн 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 15 вересня 2007 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2016 року, а тому на даний час вони проживають окремо.

Від даного шлюбу вони мають спільну дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що після розірвання шлюбу їй не вдалося домовитися з відповідачем про добровільну участь батька в утриманні їх малолітньої дитини, що стало підставою звернення до суду.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в сумах платежів за 1 місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив змінити його в мотивувальній частині щодо встановлених судом обставин, які мають значення для справи, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду оскаржується лише в частині встановлення судом факту ухилення відповідача від утримання свого малолітнього сина, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, в іншій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 15 вересня 2007 року по 03 лютого 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2016 року.

За час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що малолітній ОСОБА_4 потребує батьківського утримання та відповідач повинен надавати фінансову допомогу матері для забезпечення такого утримання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно встановлено факт його ухиляння від утримання малолітнього сина, проте, колегія суддів звертає увагу на те, що місцевим судом такі обставини не встановлювалися.

При цьому, виклад в описовій частині рішення суду доводів позивача, якими він обґрунтовує свої вимоги, не може вважатися обставиною, встановленою судом.

Окрім того, відомості щодо сімейних видатків, надані до суду відповідачем (а.с. 21-25), не можуть вважатися допустимими доказами утримання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки були складені ним особисто. Квитанції про сплату комунальних послуг (а.с. 27-31) також не підтверджують належне виконання відповідачем своїх обовязків по утриманню сина.

В судах першої та апеляційної інстанції ОСОБА_2 не надав доказів, які б вказували на матеріальне забезпечення його сина починаючи з 03 лютого 2016 року, тобто моменту розірвання шлюбних відносин з ОСОБА_3

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, ОСОБА_5 наведено не було.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 09 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

ОСОБА_6