Справа № 643/2699/14-ц
Провадження № 2/643/163/16
11.03.2016 Московський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді Омельченко Н.І.
при секретарі Коршак В.О.
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Альфа Банк» про визнання недійсним договору поруки ,-
В забезпечення виконання кредитного договору № 490055425 між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено договір поруки № 490055245-П, відповідно до умов якого позивач поручилась за виконання ОСОБА_2 обовязків, які виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.
Відповідно до умов кредитного договору, у разі не виконання чи неналежного виконання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будь-яких обовязків, встановлених кредитним договором, в тому числі затримання сплати кредиту та/або погашення процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, ПАТ «Альфа-Банк» вправі вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором.
При оформленні кредиту на отримання кредитних коштів для придбання автомобілю ОСОБА_2 необхідної умовою було укладання договору поруки з будь-якою повнолітньою дієздатною особою для забезпечення виконання кредитного договору, на що позивачка була згодна, оскільки співробітники ПАТ «Альфа-Банк» перед підписанням договору поруки пояснили, що укладання даного договору є «формальною» вимогою керівництва та не є проблемою для поручителя, адже після придбання автомобіля він одразу ж передається власником в заставу ПАТ «Альфа-Банк».
Тому у разі, якщо ОСОБА_2 перестане платити по кредитному договору, вартості заявленого автомобіля буде достатньо для погашення всієї заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк».
Однак, ОСОБА_2 після отримання кредиту жодного разу не виконав свого зобовязання по кредитному договору, а саме: він не зробив жодного платежу по кредитному договору та 03.04.2008 року передав транспортний засіб, який був предметом застави по кредитному договору громадянину ОСОБА_3, який був співробітником служби безпеки банку, про що свідчить довіреність від 03.04.2008 року.
Вищезазначені факти, у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_2 під час оформлення кредитного договору та отримання коштів не мав на меті наміру його в подальшому виконувати, а ПАТ «Альфа-Банк» в особі ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності не мали на меті застосувати до ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції.
Більш того, відсутні будь-які докази звернення ПАТ «Альфа-Банк» вимогою до ОСОБА_2 сплатити черговий платіж, та сплатити суму заборгованості та дострокового повернення кредиту.
До того ж, з моменту підписання договору поруки позивачка не отримувала жодних листів, попереджень, вимог ані від ПАТ «Альфа-Банк», ані від ОСОБА_2
На підставі вищевикладеного вважає, що при підписанні договору поруки її було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому договір поруки можливо визнати недійсним.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, доповнень до викладеного в позовній заяві не мала, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення.
Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 15.01.2008 року укладений кредитний договір № 490055245, відповідно до умов якого Банк надає ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 17 623,76 доларів США, зі сплатою 14,5 % річних, з терміном остаточного повернення кредиту 15.01.2014 року (а. с. 5-11).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 2.3 (Базові умови кредитування) Кредитного договору № 490055245 від 15.01.2008 року банк надає позичальнику кредит у розмірі 17 623,76 Доларів США з кінцевим строком повернення 15 січня 2014 року.
Згідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № 490055245 від 15.01.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») було укладено договір поруки № 490055245-П від 15 січня 2008 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 зобовязується відповідати перед Банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором (а. с. 14).
Згідно п. 5.3 договору поруки № 490055245-П від 15 січня 2008 року цей договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою Банку і діє до повного виконання зобовязання Боржника за Основним договором.
Що стосується визнання недійсним Договору поруки, то відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Особистий підпис ОСОБА_1 свідчить про те, що вона погодилась на всі умови, визначені в договорі поруки (а. с. 124 зворотна сторона).
Таким чином, ОСОБА_1 при укладанні спірного кредитного договору та договору поруки погодилась зі всіма його умовами.
Щодо визнання договору поруки недійсним шляхом введення в оману ОСОБА_1 при його укладення, то слід зазначити, що обставини, щодо яких посилилась сторона правочину мають існувати на момент вчинення правочину.
Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оман, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що ПАТ «Альфа-Банк» в повному обсязі дотримав та виконав всі умови кредитування, що витікають з норм цивільного законодавства, що є підставою для відмови в задоволенні вимог позивача в частині визнання недійсним договору поруки через введення її в оману представником Банку.
Що стосується ствердження позивача про введення її в оману ОСОБА_2, у звязку з тим, що він не сплачував жодного платежу та передав заставне майно працівнику служби безпеки банку, суд зазначає наступне.
Відповідно до довіреності від 03.04.2008 року, посвідченою ПН ХМНО ОСОБА_5 ОСОБА_2 уповноважим ОСОБА_6 на експлуатацію та розпорядження (продаж, обмін, здача в оренду) належного йому автомобіля марки GWM SAFE SUN, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а. с. 125)
Слід зазначити, що згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 не вбачається жодних неправомірних та незаконних дій, наявність умислу ввести позивача в оману, оскільки позивачем не надано на підтвердження факту передачі власного майна автомобіля третій особі, жодних достатніх доказів, а відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, де зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, ОСОБА_2 діяв в межах діючого законодавства
Окрім цього не наведено жодного доказу на підтвердження факту передання купленого ОСОБА_2 автомобілю в заставу Банку, та факт того, що ОСОБА_6 є співробітником Банку.
Оскільки ОСОБА_1 не доведено наявність умислу в діях відповідачів, істотність значення обставин, щодо яких її було введено в оману, і сам факт омани, суд вважає позовні вимоги про визнання недійсним договору поруки - необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.. ст. 203, 215, 229, 319, 509, 530, 554, 638, 1054 ЦК України, суд,
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Альфа Банк» про визнання недійсним договору поруки - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя Н.І. Омельченко