Справа № 446/53/16-ц
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

05.04.2016 року суддя Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т. І. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 27.01.2016р. відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

05.04.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на кошти та все майно, що належать ОСОБА_3; накласти арешт на нерухоме майно комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Торгова, 30 та належить ОСОБА_2; заборонити у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного обєкту нерухомості.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що відповідач по справі з метою невиконання грошових зобовязань перед ним відчужить належне йому майно або передасть його на користь інших осіб, що може утруднити чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на наступні підстави.

Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Як зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наявність спору між сторонами щодо неповернення грошових коштів за договором позики від 14.07.2014 р. в сумі 11075100 грн. (відповідно до уточнених позовних вимог) та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель від 10.05.2011 р. зареєстрованого в реєстрі за № 917 відповідачу ОСОБА_3 належить комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Торгова, 30. Враховуючи, що накладення арешту на нерухоме майно комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Торгова, 30, як вид забезпечення позову, який просить вжити заявник співвідноситься із заявленими позовними вимогами, а невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, то суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви позивача в цій частині.

При вирішення даного питання суд також відзначає, що з аналізу норм ЦПК України видно, що заходи забезпечення позову можуть бути застосовані, в основному, з метою збереження існуючого стану предмета спору до моменту вирішення справи по суті. В даній ситуації, судом не вбачається підстав для висновку про будь-яку зміни стану предмету спору після вжиття заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про накладення арешту на кошти та все майно, що належить відповідачу, а також про заборону вчиняти будь-які дії щодо обєкту нерухомості суд дійшов до висновку, що така вимога не може бути задоволена судом.

Так, за приписами п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України арешт накладається на майно, що належить відповідачу, а будь-яких доказів належності відповідачу іншого майна не надано суду.

Щодо заборони відповідачеві вчиняти будь-які дії по відчуженню комплексу нежитлових приміщень, суд вважає також, що така вимога не може бути задоволена, оскільки накладення арешту на це майно унеможливлює вчинення дій щодо його відчуження.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно комплекс нежитлових будівель загальною площею 3530,2 кв.м., розташований за адресою: Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Торгова, 30.

Стягувач: ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Боржник: ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її винесення 05.04.2016р. та підлягає негайному виконанню з 05.04.2016р.

Ухвала суду може бути предявлена до виконання протягом одного року.

Дану ухвалу надіслати заявнику, а особі, щодо якої вжиті заходи забезпечення позову, копію ухвали надсилати негайно після її виконання.

Розяснити особам, які беруть участь у справі, що особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Котормус Т.І.