АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/1540/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1085/16Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Лобова О.А.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним позовом та просив встановити факт проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 з 2008 року по теперішній час, визнати житловий будинок №73-А по вулиці Старосанжарській в с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області спільною сумісною власністю, визнати договір купівлі-продажу житлового будинку №73-А та земельних ділянок по вулиці Старосанжарській в с. Старі Санжари Новосанжарського району, що посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8, недійсним

В обґрунтування позовних вимог вказував, що не перебуваючи в іншому зареєстрованому шлюбі, з травня 2008 року почав проживати разом з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання він із цивільною дружиною вирішив збудувати власне житло, для цього ОСОБА_6 у 2010 році отримала земельні ділянки в с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області. Усі правовстановлюючі документи були оформлені на ОСОБА_6, оскільки вона була власником земельної ділянки, проте житловий будинок №73-А по вулиці Старосанжарській в с. Старі Санжари Новосанжарського району Полтавської області був побудований ними спільно.

Вказував, що у березні 2015 року ОСОБА_6 продала вказаний будинок та земельні ділянки його дочці ОСОБА_7

Вважає, що спірний будинок є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_6, а договір було укладено без його згоди, то вони мають бути визнані недійсними.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до відомостей, викладених в довідці, виданій сільським головою Полузірської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 03 листопада 2015 року № 722, ОСОБА_5 тривалий час, а саме з 2008 року по 2015 рік, проживав без реєстрації у с. Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області разом з своєю співмешканкою ОСОБА_6 на квартирі (а.с. 13).

У письмових поясненнях від ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 вказано, що вони своїми заявами стверджують той факт, що ОСОБА_5 проживав у цивільному шлюбі однією сімєю, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 з 2008 року по 2015 рік (а.с. 228-230).

У своїй заяві ОСОБА_6 вказала, що проживала з ОСОБА_5 майже вісім років, вели спільне господарство, будували будинок за спільні кошти (а.с. 127).

Рішенням чотирнадцятої сесії Старосанжарської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області шостого скликання від 14 грудня 2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_6 та передачу її у власність для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд» було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано у власність ОСОБА_6 земельну ділянку в с. Старі Санжари загальною площею 0,2490 га. Пунктом третім рішення зобовязано ОСОБА_6 до використання земельної ділянки приступити після встановлення її меж в натурі (на місцевості) (а.с. 75).

Будівельний паспорт на нове будівництво житлового будинку садибного типу по вул. Старосанжарській, №73-А в с. Старі Санжари виданий відділом регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Новосанжарської районної державної адміністрації був виданий 29 серпня 2014 року, а вимоги до забудови земельної ділянки - 27 серпня 2014 року.

19 лютого 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договори купівлі-продажу житлового будинку по вул. Старосанжарській, №73-А в с. Старі Санжари Новосанжарського району, земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2490 га, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1812 га, що знаходяться в Полтавській області, Новосанжарському районі в селі ОСОБА_12. Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8 (а.с. 107-111).

При посвідченні оспорюваних договорів купівлі-продажу нотаріусом було отримано заяви від ОСОБА_6, в яких вона зазначила, що житловий будинок по вул. Старосанжарській, №73-А в с. Старі Санжари Новосанжарського району та земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2490 га в селі Старі Санжари Новосанжарського району не є спільною сумісною власністю, оскільки на час їх набуття вона не одружена, і осіб, які б могла поставити питання про визначення за ними права власності на відчужуваний житловий будинок та земельну ділянку немає (а.с. 71, 76).

Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували спільне проживання однією сімєю із ОСОБА_6, а отже і відсутність передбачених законом підстав, для визнання спірних договорів купівлі-продажу недійсними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Посилання апелянта на визнання ОСОБА_6 позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 174 ЦПК України, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, у випадку, якщо таке визнання суперечить закону та інтересам інших осіб, а у даному випадку власника житлового будинку по вул. Старосанжарській, №73-А в с. Старі Санжари Новосанжарського району та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2490 га за цією ж адресою.

При цьому, ОСОБА_5 не надано беззаперечних доказів того, що він проживав із ОСОБА_6 однією сімєю без реєстрації шлюбу. Будь-яких додаткових доводів на підтвердження своєї позиції позивач в апеляційному суді не навів.

Позивач стверджує, що долучені до справи копії трудової угоди на будівництво житлового будинку, укладеного між ним та ТОВ «Трівол» від 12 липня 2010 року (а.с. 189), розрахунку договірної ціни на будівництво (а.с. 196-209), акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт до договору № 1 від 14 березня 2010 року (а.с. 191-193), пояснювальної записки та архітектурно-будівельного рішення, виготовлених ДП «НД Іпроектреконструкція» на будівництво житлового будинку в с. Старі Санжари, замовник за його замовленням, затверджені 24.12.2010 року (а.с. 213-226), та оригінали квитанцій на придбання будівельних матеріалів (а.с. 155-188), вказують на його участь, як чоловіка ОСОБА_6 у будівництві будинку №73-А по вулиці Старосанжарській в с. Старі Санжари.

Проте, вказані документи не дають можливість встановити адресу будівництва, а враховуючи, що право власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок ОСОБА_6 отримала лише у 2011 році, а будівельний паспорт на будівництво у 2014 році, то колегія суддів вважає сумнівним їх відношення до будівництва будинку №73-А по вулиці Старосанжарській в с. Старі Санжари.

Враховуючи, що позивачем не підтверджено факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_6, то норми Сімейного Кодексу, у тому числі щодо умов розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, на спірні правовідносини не поширюються.

Інших доводів, крім тих, які були належним чином проаналізовані та спростовані місцевим судом, ОСОБА_5 не навів.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_13

--//-- ОСОБА_14

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1