Справа №522/5636/16-ц
Провадження №2/522/4764/16
УХВАЛА

06 квітня 2016 року Приморський районний суд міста Одеса

у складі: головуючого судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 300 000 грн..

05.04.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту на ? частку готельного комплексу за адресою: м.Одеса, пров. Єлісаветградський, б. 1, що належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_2.

В обґрунтування вимог заяви позивач вказує, що йому та ОСОБА_2 належить по ? частці готельного комплексу за адресою: м.Одеса, пров. Єлісаветградський, 1. Під час їхньої спільної діяльності вони домовились, що контролювати готельний комплекс та його роботу буде ОСОБА_2. З початку 2014 року позивачем не були отримані ні звіти про діяльність готельного комплексу, ні його частка прибутку від цієї діяльності. Відповідач не відповідає на дзвінки ОСОБА_1 та не бажає спілкуватись про подальшу спільну діяльність готельного комплексу. Всі спроби позивача потрапити до готельного комплексу завершились без результату. В свою чергу, ОСОБА_2 здійснює на території готельного комплексу діяльність, від якої отримує прибуток. Проте відповідач не уклав з позивачем договору оренди, як із законним власником нерухомості та не хоче вести переговори щодо даної ситуації. З огляду на поведінку відповідача та не бажання йти на компроміс стає очевидним, що ОСОБА_2 після отримання позову буде намагатися приховати грошові кошти від сплати, що в свою чергу ускладнить виконання законного рішення в майбутньому. Крім того, у випадку відсутності майна у відповідача, стягнення боргу стає практично не можливим. До того ж, відповідач, має законне право відчужувати свою частину в готельному комплексі іншій особі шляхом укладення договору дарування. Відсутність у відповідача нерухомого майна ускладнить виконання рішення суду в майбутньому.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного звязку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходить з того, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду справи, суд може забезпечити позов наприклад, накласти арешт на майно, заборонити вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню

Керуючись ст..ст.151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Накласти арешт на ? частку готельного комплексу за адресою: м.Одеса, пров. Єлісаветградський, б. 1, що належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Копію ухвали суду для виконання направити до Центру обслуговування громадян (м. Одеса, пр-т Шевченка, 4-а).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Н.А. Ільченко

06.04.2016