Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/38/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

18 квітня 2016 року м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого-судді Потапенка А.В.,

за участі: секретаря Маламан Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 18 липня 2014 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого він передав їй грошову позику у розмірі 15 750 грн зі строком повернення до 15 серпня 2014 року. Укладення договору позики підтверджується власноруч написаною розпискою відповідача. Станом на 15 серпня 2014 року сума позики не повернута.

Посилаючись на статті 11, 202, 207, 525, 526, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 26 429 грн 92 коп, з яких: 15 750 грн основного боргу; 9 437 грн 44 коп. інфляційних втрат; 691 грн 27 коп - 3% річних; та 551 грн 21 коп витрат на відшкодування судового збору.

У судове засідання позивач не з'явився, подавши заяву, у якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась, хоча про дату, час та місце судового розгляду в силу ч. 5 ст. 74, ст. 76 ЦПК України повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, заяви про розгляд справи без її участі не надіслала, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого.

Згідно копії розписки ОСОБА_2 від 18 липня 2014 року вона позичила у позивача 15 750 грн, які зобов'язувалась повернути до 15 серпня 2014 року (а. с. 9).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки сторони по справі у договорах позики обумовили строки повернення грошей, а відповідач у вказані строки позику не повернув, то він зобов'язаний сплатити на користь позивача інфляційні витрати за весь час прострочення зобов'язання, а також 3 % річних від простроченої суми.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14, і що згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За змістом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи підтверджується укладення між сторонами у справі договору позики, за умовами якого позивач надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15 750 гривень. ОСОБА_2 зобов'язувався повернути позичені кошти у строк до 15 серпня 2014 року. Факт укладення договору позики та передання грошової суми підтверджуються предявленням позивачем ОСОБА_1 розписки ОСОБА_2 від 18 липня 2014 року. На день розгляду справи відповідачем не погашена заборгованість за вказаними вище договором позики у розмірі 15 750 грн.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У звязку з наведеним вище, суд вважає що позов підлягає задоволенню зі стягненням із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 15750 грн, зі сплатою інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору у розмірі 551 грн 20 коп.

За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10-11, 57-60, 88, 197, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1,- задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26 429 (двадцять шість тисяч чотириста двадцять дев'ять) гривень 92 копійки, з яких: 15 750 гривень заборгованість за договором позики, 9 437 гривень 44 копійки інфляційні втрати, 691 гривня 27 копійок - 3% річних від суми боргу, та 551 гривня 21 копійка витрати на відшкодування судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Повне заочне рішення виготовлено 20 квітня 2016 року.

Суддя: