У Х В А Л А

21.04.2016 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Саландяк О.Я., отримавши позовну заяву Самойлюк катерини Олексіївни до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок по вул. Гайдара, 59 с. Тартак Жмеринського району Вінницької області, який складається з житловго будинку з господарськими будівлями загальною площею 137,7 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м, позначеному в технічному паспорті літ. «А», цокольний поверх «п/А», мансарда «мс/А», житловийц будинок загальною площею 72,4 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м, позначеному в технічному паспорті літ. «Б», веранда «б», ганок, балкон, гараж «В», погріб «п/В», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, огорожа №3, вигрібна яма №4, який рахується за померлим 20.01.2015 р. ОСОБА_2, і на яке відсутні правовстановлюючі документи, що стало підставою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та передумовою звернення із позовом до суду.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

В порушення п.п. 5, 6 ч. 2 ст.119 ЦПК України позивачкою не у повному обсязі викладено обставини в обґрунтування позовних вимог, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Зокрема, відповідно до розяснень, що містяться в п.3.1. інформаційного листа №24-753/0/4-13 Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р., вказано, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житлі будинки, які збудовані до 2004 р. та на які відсутні правовстановлюючі документи мають бути зазначені у позові та додані до нього наступні документи: виписки із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві; технічний паспорт на будинок; висновок спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог; рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку; відмова виконкому місцевої ради в оформленні права власності; постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак позивачкою не викладено обставинта не зазначено доказів щодо відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності на спурне нерухоме майно.

Крім того, позивачка в позовній заяві вказує, що спадкодавець на підставі рішення 7 сесії 4 скликання Леляцької сільської ради від 18.04.2003 р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1415 га, що в с. Тартак Жмеринського району по вул. Гагаріна, 17 та підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Рішенням №33 від 20.05.2010 р. виконавчого комітету Леляцької сільської ради встановлено чітку нумерацію та послідовні адреси на жилі будинки, споруди та земельні ділянкив с. Тартак, зокрема по вул. Гайдара (ліва сторона) ОСОБА_2 домоволодіння №59. Позивачка просить визнати за нею право власності на нерухоме майно, що в с. Тартак Жмеринського району Вінницької області по вул. Гайдара, 59. Однак при цьому не викладає обставин та не зазначає доказів того, чи відбулася зміна адреси виділеної спадкодавцю земельної діляник по вул. Гагаріна, 17 в с. Тартака на вул. Гайдара, 59 в с. Тартака, чи це різні адреси, якщо так то не викладено обставин та не зазначено доказів щодо рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку саме за адресою по вул. Гайдара, 59 в с. Тартак Жмеринського району Вінницької області.

Також, вказуючи, що постановою державного нотаріуса позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та надаючи суду її копію є незрозумілим на який саме житловий будинок нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, адже за данною адресою знаходяться два житлові будинки «А» та «Б».

Слід також зазначити, що вимога позивачки про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 137,7 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м, позначеному в технічному паспорті літ. «А», цокольний поверх «п/А», мансарда «мс/А», житловийц будинок загальною площею 72,4 кв.м, житловою площею 50,4 кв.м, позначеному в технічному паспорті літ. «Б», веранда «б», ганок, балкон, гараж «В», погріб «п/В», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, огорожа №3, вигрібна яма №4 є не зрозумілою та не узгоджується із нормами статей 186, 381 ЦК України, де вказано, що розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо є приналежністю головної речі (будинку), а оскільки на території даного домоволодіння знаходиться два житлові будинки, то що ж є головною річчю, а що приналежними до неї, і які господарські будівлі відносяться до якого житлового будинку.

Також в порушення вимог п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачкою не у повному обсязі викладено обставини в обґрунтування позовних вимог, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Зокрема позивачкою не викладено обставин того чи приймалося сільською радою рішення щодо оформлення права власності спадкодавця ОСОБА_3 та реєстрації будинків у БТІ за даними погосподарських книг сільських рад на виконання постанови Ради Міністрів УСРС від 11.03.1985 р. №108 у 1985-1988 роках (на час завершення будівництва житлового будинку «Б»); не викладено обставин щодо прийняття в експлуатації обох будинків, оскільки погосподарські книги, і на дані з яких посилається позивачка, що є особливою формою статистичної звітності в Україні (УРСР» із 1979 року, в погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку

Крім того, позивачкою не викладено обставин набуття (виникнення) права власності на спірне нерухоме майно у самого спадкодавця ОСОБА_2В, лише зазначено, що згідно даних погосподарських книг, спірне майно рахується за спадкодавцем. При цьому позивачка посилається на Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийняту відповідно до цього Указу постанову Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва і були підставою виникнення права власності на житловий будинок побудований з додержанням вимог законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Однак даний обставин в обґрунтування позову позивачкою не викладено взагалі. Окрім цього позивачкою не викладено обставин виникнення житлового будинку «А» 1990 року побудови та набуття права власності на нього у спадкодавця, адже Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", на який посилається позивачка як на підставу набуття права власності спадкодавцем, втратив силу відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 22.02.1988 року №8502-ХІ.

Також позивачкою не викладено обставин чи є спадкоємці на обовязкову частку, оскільки існує заповіт складений спадкодацем на користь позивача.

За таких обставин суд вважає необхідним позовну заяву залишити без руху та надати позивачці строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення недоліків тривалістю пять днів з дня отримання ухвали.

У випадку невиконання вказаних вимог суду, дана позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачці без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя