Справа № 296/5287/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого-судді Бондарчука В.В.,

секретарів Воєвуцької І.В., Тузенко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, вимоги якого неодноразово уточнювала (а.с. 14-16, 74-75), та просила визнати за нею право власності на 1/2 частини легкового автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER шляхом стягнення із відповідача на свою користь грошової компенсації в сумі 151 088 грн., а також визнати за сторонами право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2 частині за кожним.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з тих же підстав та просили його задовольнити.

Представник відповідача повністю заперечив проти задоволення позову.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.12.1987, вказаний шлюб був розірваний за рішенням суду 10.02.2015 (а.с. 5).

Під час перебування у шлюбі сторони набули майно, в тому числі автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, та квартиру №106 загальною площею 60,75 кв.м., що знаходиться по вул. Бориса Тена, 90/1 в м.Житомирі.

Як вбачається з матеріалів справи спірне майно придбане під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі (а.с. 19, 21), а тому відповідно ст.ст. 60, 70 СК України є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності.

Також ч.1 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як зауважив Пленум Верховного Суду України у постанові № 11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається із Звіту про оцінку колісного транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, ринкова вартість вказаного автомобіля 302 159,00 грн. (а.с. 53-58).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова), вирішуючи спори між подружжям про поділ спільно нажитого майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пунктом 25 вказаної Постанови передбачено при вирішенні питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, необхідно застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Разом з тим, беручи до уваги позицію законодавця та конкретну ситуацію по даній справі, суд, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, вважає доцільним поділити майно подружжя, яке є їх спільною сумісною власністю, відповідно до уточнених позовних вимог позивача ОСОБА_3, а саме: визнати за сторонами право спільної сумісної власності на спірний легковий автомобіль та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини його вартості в сумі 151 088 грн., а також визнати за сторонами право спільної сумісної власності на спірну квартиру - по 1/2 частині за кожним.

Також, відповідно до положень ст. 88 ЦК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 15 190 грн. 30 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на майно у вигляді легкового автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER 2.4, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вказаного майна в сумі 151 088 грн.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру №106 загальною площею 60,75 кв.м., в тому числі жилою 36,8 кв.м., що знаходиться по вул. Бориса Тена, 90/1 в м.Житомирі - по 1/2 частині за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15 190 грн. 30 коп. понесених судових витрат.

Сторони мають право оскаржити рішення до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Cуддя В. В. Бондарчук