АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3764/2016 Головуючий в 1-й інстанції - Москаленко К.О.
Доповідач-Чобіток А.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частину квартири,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач перед»явила вказаний позов до відповідача та зазначала,що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності і відповідно позивачу належить на праві власності 70/100 частини,а відповідачу 30/100 частини вказаної квартири.

Посилаючись на те, що спільне володіння та користування квартирою неможливе, оскільки вона є неподільною, частка відповідача є незначною, позивач просила припинити право власності відповідача на вказану частку в квартирі, вказуючи, що таке припинення не завдасть останній істотної шкоди, так як у неї є інше житло, належне їй на праві власності.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити позов. Зазначає,що суд не надав належної оцінки підставам,за яких даний позов пред»явлено.

Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з"явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2013 визнано мирову угоду, укладену між представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно до якої за ОСОБА_3 визнано право спільної часткової власності на 70/100 частини квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 - на 30/100 частини вказаної квартири, яка відповідно до технічного паспорту складається з двох ізольованих кімнат площею 14 кв. м. і 17, 2 кв. м. відповідно, а загальна площа квартири становить 50,7 кв. м .

Згідно із довідкою № 150 від 29.09.2008 року ЖБК «Науковець», ОСОБА_4 з 1996 року постійно проживає в будинку ЖБК «Науковець» АДРЕСА_1 та з 2001 року є членом даного кооперативу.

Відповідно до довідки форми № 8719 від 02.09.2013 року, виданої КП «Комінтех» ОСОБА_3 зареєстрована у АДРЕСА_2 разом з членами своєї сім»ї.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_4 має у власності інше житло, а її частка у спірній квартирі , яка є неподільною є незначною , ОСОБА_3 просила позов задовольнити, попередньо внісши на депозит суду вартість належної відповідачу частини , визначеної Звітом з незалежної оцінки майна станом на 12.05.2015 року.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4, яка є дружиною померлого учасника бойових дій ВОВ та учасником ВОВ , зазначала, що її частка у спірному майні не є незначною як про це зазначає позивач, оскільки складає 15,21 кв.м від загальної площі квартири, вказавши при цьому і на те, що сама по собі обставина того, що вона є співвласником іншої квартири у м. Києві не свідчить про те, що припинення її права на частину спірного майна не завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки у квартирі АДРЕСА_3 їй належить також частка . Співвласником даної квартири є її син, який є учасником ліквідації наслідків ЧАЕС 3-ої категорії і на даний час не працює та часто хворіє, а кімнати у вказаній квартирі є суміжно-прохідними, що утворює незручності щодо спільного користування, проте як у спірній квартирі кімнати є суміжно-роздільними, що дає їй можливість проживати окремо .

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Зважаючи на принцип справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, враховуючи розмір частки ОСОБА_4 у відповідності до загальної площі спірної квартири і обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, який вважав встановленим відсутність обставин, за наявності яких можливе припинення права ОСОБА_4 на частку у спільному майні без завдання істотної шкоди її інтересам.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду колегією суддів до уваги не приймаються , оскільки належна відповідачу частка у майні становить майже третину, а тому не є незначною. При цьому будь-яких доказів, які б підлягали оцінці у відповідності до ст. 212 ЦПК України того, що існує об'єктивна неможливість спільного володіння та користування сторонами належної їм квартири суду не надано.

Вказані обставини виключають можливість застосування ст. 365 ЦК України у даному спорі.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308 , 313-315 ЦПК України , колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: