Справа №592/1447/16-ц
Провадження №2/592/875/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: - судді Фоменко І.М., за участю секретаря Щербань Г.Г., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у власності та припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частину квартири, -

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні і мотивує тим, що вона та ОСОБА_3 пребували у шлюбі з 21.09.2002 року. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.01.2014р. шлюб між сторонами було розірвано.

За час подружнього життя, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2012р., подружжя ОСОБА_2 та їх діти набули право власності на кімнату АДРЕСА_1.

10.10.2015р. ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_6, з яким на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 10.11.2015 року, в якому зазначено, що відповідач з 15 січня 2014 року по теперішній час не проживає за вказаною адресою.

Виходячи із інформації з періодичних видань, інформації з мережі Інтернет про ціни на кімнати, ціна кімнати площею 12 кв.м. становить 92000,00 грн., тобто вартість 1/4 частки у спірному житлі складає 23000,00 грн.

Позивачка просить суд визначити частки власності в кімнаті АДРЕСА_1 в розмірі по 1/4 частині за кожним із співвласників; припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину у спільному майні - кімнаті АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/4 частину у спільному майні - кімнаті АДРЕСА_1; виплатити ОСОБА_3 внесену нею на депозитний рахунок Управління державної судової адміністрації в Сумській області компенсацію за 1/4 частину у спільному майні - квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 23000 грн.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та суду пояснив, після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 він забрав свої речі та мешкає в квартирі разом з родиною своєї сестри в АДРЕСА_2 Ніяким чином він не перешкоджає колишній дружині разом з дітьми користуватися кімнатою у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. Проти визначення частком кожному із мпіввласників він не запреечує, але проти позбавлення його часткової власності в кімнаті він категорично заперечував, вважав, що право пласності не непорушним. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пребували у шлюбі з 21.09.2002 року.(а.с. 10) Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с. 11,12) Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.01.2014р. шлюб між подружжям ОСОБА_2 було розірвано, рішення набрало законної сили 12.02.2014 року (а.с. 10).

За час подружнього життя, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2012р., подружжя ОСОБА_2 та їх діти набули право власності на кімнату АДРЕСА_1.

10.10.2015р. ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_6, та змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 8)

Відповідно до акту ТОВ «КК «Коменерго-Суми» від 10.11.2015 року, ОСОБА_3 з 15 січня 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1.(а.с. 15)

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають із права спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Враховуючи, що подружжя ОСОБА_2 та їх діти набули право спільної сумісної власності на кімнату АДРЕСА_1, суд вважає необхідним визначити частки в спільній сумісній власності на кімнату АДРЕСА_1 по 1/4 частині кожному за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Згідно ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Стаття 365 ч.1 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову іншого співвласника можливий за наявності хоча б однієї із чотирьох передбачених ч.1 ст. 365 ЦК України підстав і таке припинення у всякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї і за умови попереднього внесення позивачем цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 21.03.2011р. «Справа «Андрій Руденко проти України» зазначив, що «Суд нагадує, що втручання у право на мирне володіння майном є сумісним з вимогами ст. 1 Першого протоколу, коли воно законне і не свавільне».

Суд бере до уваги ту обставину, що припинення права власності ОСОБА_3 на частку у спільному майні завдасть його інтересам істотної шкоди, саме ця обставина є визначальною при вирішенні питання про припинення права на частку у спільному майні. Належність відповідачу на праві власності 1/2 частини кімнати, площею 16,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3, не свідчить про те, що він повністю забезпечен житлом і є підстави для позбавлення його частини у спірній кімнаті, де співвласниками також є їх спільні неповнолітні діти.

Зважаючи на викладене, відсутні законні підстави для припинення права відповідача на частку у спільному майні та визнання за позивачем права власності на вказану частку.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір від частково задоволених позовних вимог в розмірі 551-20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209-215 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 183, 346, 365, 370 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у власності та припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частину квартири задоволити частково.

Визначити частки в спільній сумісній власності на кімнату АДРЕСА_1 по 1/4 частині кожному за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

В задоволенні інших позовних вимог про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/4 частину квартири відмовити за необгрунтованістю.

ТУ ДСА у Сумській області повернути ОСОБА_2 грошові кошти розмірі 23000 (двадцять три тисячі) грн. 00 коп., які внесені на р/р ТУ ДСА у Сумській області по квитанції 0.0.503323093.1 від 11.02.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551-20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протязі десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Рішення суду набирає чинности після закінчення строку для подання апеляційної скарги або апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст виготовлений 04.04.2016 р.

Суддя І.М. Фоменко