Справа № 541/349/16-ц
Номер провадження 2/541/323/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 квітня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі Калініченко Л.О.

з участю прокурора - Герасименко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення,

в с т а н о в и в :

12.02.2016 року перший заступник керівника Миргородської місцевої прокуратури звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла внаслідок кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав. Пояснив, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у звязку із примиренням з потерпілим. Позов прокурора залишено без розгляду. В той же час внаслідок вчиненого ОСОБА_1 03 липня 2015 року кримінального правопорушення потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; закритого перелому лівої ключиці, садна, що розташоване на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу та по ступеню тяжкості у своїй сукупності відносяться до пошкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоровя. Після отриманих тілесних ушкоджень неповнолітня ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні Миргородської ЦРЛ з 03.07.2015 року по 06.07.2015 року. Вартість витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_2 становило 8013,03 грн. Крім цього, в період з 06.07.2015 року по 10.07.2015 року потерпіла ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у дитячому відділенні Миргородської ЦРЛ, де на її лікування державою було затрачено кошти в сумі 3408,00 грн. Прокурором виконано вимоги Закону України «Про прокуратуру», так як Фінансове управління Миргородської райдержадміністрації звернулося до прокурора проханням про звернення в його інтересах до суду з відповідним позовом, оскільки в Управлінні відсутня посада юриста та документи на підставі яких можливо звернутися з позовом до суду. Зважаючи на викладене, прокурор просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави в особі Фінансового управління Миргородської райдержадміністрації 11421,03 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, а на користь держави судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Вважав, що наведений позивачем розрахунок витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину не відповідає фактичним обставинам справи, проведений з порушенням відповідних норм законодавства. Зазначив, що дійсно з його участю мала місце дорожньо-транспортна пригода в результаті якої постраждала неповнолітня ОСОБА_2, яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Під час перебування дитини в лікарні він кожного дня давав рідним дитини кошти в сумі 500 грн., а тому йому не зрозуміло звідки взялася зазначена в позові прокурора сума витрат понесених державою на лікування потерпілої від злочину. В задоволенні позову просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 14 вересня 2015 року закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у звязку із примиренням з потерпілим. Позов Миргородського міжрайонного прокурора поданий в інтересах держави в особі Фінансового управління Миргородської РДА до ОСОБА_1 про відшкодування до бюджету витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок кримінального правопорушення залишено без розгляду, та розяснено, що Миргородський міжрайонний прокурор має право звернутися з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.3-4). Також з даної ухвали суду вбачається, що 03 липня 2015 року в м. Миргороді по вул. Гоголя, неподалік будинку №136, навпроти автобусної зупинки «Хлібзавод», відповідач ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в порушення п.п. 10.1, 10.4 та п. 1.3 розділу 34 Правил дорожнього руху України допустив зіткнення з мопедом «Альфа» під керуванням ОСОБА_3, який перевозив в якості пасажира ОСОБА_2

Внаслідок вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення постраждала неповнолітня ОСОБА_2, яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні в реанімаційному відділенні Миргородської ЦРЛ з 03.07.2015 року по 06.07.2015 року (три ліжко дні). На стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 закладом охорони здоровя було затрачено 8013,03 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.8).

Неповнолітня ОСОБА_2 також перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні Миргородської ЦРЛ в період з 06.07.2015 року по 10.07.2015 року (чотири ліжко дні). На стаціонарне лікування потерпілої від злочину закладом охорони здоровя затрачено 3408,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с.9).

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Зважаючи на вище викладене, суму відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину, що зазначена прокурором в позові, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації, оскільки така сума нарахована у відповідності з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання».

Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що закладом охорони здоровя не було затрачено коштів на лікування потерпілої від злочину, або ж було затрачено меншу суму, тому його позиція відхиляється судом, як така, що не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Окрім цього, з відповідача ОСОБА_1 відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 88, 208; 214; 215; 218 ЦПК України, ст. 1206 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов першого заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Фінансового управління Миргородської районної державної адміністрації 11421 грн. 03 коп. (одинадцять тисяч чотириста двадцять одну гривну три копійки) в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 551 грн. 20 коп. (пятсот пятдесят одну гривну двадцять копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_4