АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2372/16 Справа № 204/4761/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ 06 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

Комерційний Банк «ПриватБанк»,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Мета Банк» до ОСОБА_3, Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про зняття арешту з майна та виключення з акту опису, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ПАТ «Мета Банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом та в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.06.2011 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_4 отримав кредит на придбання транспортного засобу в сумі 138 975 грн. строком на 72 місяці до 14.06.2017 року, шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника відкритий у банку.

На забезпечення умов виконання кредитного договору, цього ж дня між банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави, за умовами якого у заставу передано автомобіль марки Hyundai 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 із заставною вартістю у розмірі 163 500 грн., який належить заставодавцю на праві власності.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2013 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «МетаБанк» та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 136 238 грн. 97 коп.

05.09.2013 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 30 568, 55 грн.

04.11.2013 року було складено акт опису та арешту майна автомобіля марки Hyundai 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на примусове стягнення вищевказаної суми.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 року позовні вимоги ПАТ «МетаБанк» задоволено, виключено з акту опису та арешту майна від 04.11.2013 року та звільнено з під арешту накладеного постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ майно, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме автомобіль марки Hyundai 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 /а.с. 83-86/.

З рішенням суду не погодилося ПАТ КБ «ПриватБанк» і звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення, та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ «МетаБанк» в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 88-92/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, відповідно до ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2011 року між ПАТ «МетаБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримав кредит на придбання транспортного засобу в сумі 138 975 грн. строком на 72 місяці до 14.06.2017 року, шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника відкритий у банку.

На забезпечення умов виконання кредитного договору, цього ж дня між банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави, за умовами якого у заставу передано автомобіль марки Hyundai 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 із заставною вартістю у розмірі 163 500 грн., який належить заставодавцю на праві власності, а з ОСОБА_5 укладено договір поруки. Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував і допустив заборгованість.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2013 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «МетаБанк» та стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 136 238 грн. 97 коп. /а.с. 63-66/.

24.10.2013 року ОСОБА_3 передав заставне майно - автомобіль марки Hyundai 2011 року на відповідальне зберігання ПАТ «Мета Банк» про що було складено акт /а.с. 35/.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що на виконання вищевказаного рішення суду ПАТ «Мета Банк» було прийнято рішення про реалізацію предмета застави для погашення кредитної заборгованості. Однак право банку щодо реалізації предмета застави виявилося обмеженим, оскільки вказане майно арештовано згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.09.2013 року виданого державним виконавцем Красногвардійського ВДВС ДМУЮ, вказаний арешт майна боржника 04.11.2013 року здійснено в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», яке також є стягувачем за виконавчим листом.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Мета Банк» суд першої інстанції виходив з того, що право застави у ПАТ «Мета Банк» виникло 14.06.2011 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» була внесена тільки 05.09.2013 року, а акт опису та арешту майна складено 04.11.2013 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави, а тому згідно з ст.1 Закону України «Про заставу» ПАТ КБ «Мета Банк» має переважне право задовольнити свої вимоги перед іншими кредиторами.

Але погодитися з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.

Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст. 572 - 597 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, держати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Загальний порядок звернення стягнення на заставне майно визначений ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет застави здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про заставу».

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно зі ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ПАТ «Мета Банк» не є власником спірного майна, а лише заставодержателем.

Як роз'яснено у п.4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Крім того, дії державного виконавця про накладення арешту на спірне майно, вчинені відповідно до вимог закону й цими діями не порушується право заставодержателя, оскільки кошти від реалізації предмета застави підлягають виплаті заставодержателю і лише залишок коштів буде використано для задоволення вимог інших стягувачів, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону уваги не звернув, не врахував, що позивач не є власником чи володільцем арештованого нерухомого майна. Звернення стягнення на заставне майно не відбулося, а позивач лише отримав право стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Права ПАТ «Мета Банк» як заставодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставне майно.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2015 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ «Мате Банк» у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2015 року - скасувати.

Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк «Мета Банк» у задоволенні позовних вимог про зняття арешту з майна та виключення з акту опису - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.