АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/732/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30, 32 Василенко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неповнолітньою особою, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що 9 серпня 2015 року відпочиваючи в дитячому таборі «Дніпровець», неповнолітній ОСОБА_9 під час словесного конфлікту умисно наніс удар кулаком в обличчя його сину ОСОБА_10, завдавши травми у виді перелому кісток носа, спричинивши легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я. Про даний випадок йому стало відомо з телефонної розмови з його сином в цей день близько 22-ої години. Син повідомив, що не може спати через сильні болі. На слідуючий день він з дружиною забрали сина з дитячого табору для медичного обстеження та лікування на яке ними були затрачені кошти в сумі 129 грн. 95 коп.

По даному питанню він неодноразово звертався до Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області, прокуратури Черкаського району, до УМВС в Черкаській області якому підпорядкований дитячий табір «Дніппровець». Йому частково були повернуті кошти за вартість путівки, що не була використана по причині передчасного завершення відпочинку, але витрати на лікування сина та додаткові витрати на відновлення нормального ритму життя своєї сім'ї йому ніхто не відшкодував, тому просив суд стягнути з батьків дитини ОСОБА_9, 2004 року народження, який є неповнолітнім, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 129 грн. 95 коп. затрачених на лікування сина ОСОБА_11 та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 4 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди солідарно 129 грн. 95 коп. та у відшкодування моральної шкоди по 750 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на незаконність вказаного рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8, як батьків неповнолітнього ОСОБА_9 солідарно на його користь матеріальну шкоду в розмірі 129 грн. 95 коп., а також в рівній мірі на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дане рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що 9 серпня 2015 року на території дитячого табору «Дніпровець» між малолітніми відпочиваючими ОСОБА_10, 2003 року народження, та ОСОБА_9, 2004 року народження, виник конфлікт в ході якого ОСОБА_9 ударив кулаком в обличчя ОСОБА_10, спричинивши перелом кісток носа, що підтверджується показами самих сторін, висновком ст.о/у СКМСД Черкаського РВ УМВС України в Черкаській області та довідкою Черкаської обласної дитячої лікарні.

З наданого суду чека ОСОБА_12 на придбання медикаментів для лікування дитини витратив 129 грн. 95 коп. З листа начальника УМВС в Черкаській області відомо, що син позивача ОСОБА_10 не повністю використав путівку для відпочинку в дитячому таборі «Дніпровець» в зв'язку з погіршенням здоров'я, тобто травмою яку йому спричинив неправомірними діями малолітній ОСОБА_9, син відповідачів по справі.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вказані положення закону мають загальний характер.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування завданої як матеріальної, так і моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1178 Якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Проте, в суді першої інстанції ОСОБА_7 позовні вимоги в частині матеріальної шкоди визнав, а в частині відшкодування моральної шкоди визнав завищеним. Від ОСОБА_8 надходила заява про розгляд справи без її участі.

Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду стосовно стягнення заподіяної матеріальної та моральної шкоди малолітнім ОСОБА_9 саме з його батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Розмір моральної шкоди, колегія суддів вважає, співмірною із завданою шкодою та ґрунтується на принципах розумності та справедливості.

Колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано подані ОСОБА_6 доводи в підтвердження вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду апелянтом не наведено.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неповнолітньою особою - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :