Справа № 755/7114/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 30.12.2014 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. За умовами даного договору вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі, що дорівнював еквіваленту 3 000,00 доларів США станом на день видачі готівки - 51 000,00 грн. Позичальник зобов'язався повернути гроші в доларовому еквіваленті до 15.02.2015 року. Однак, після передачі коштів, відповідач тривалий час не виходив на зв'язок, у зв'язку з чим вона була змушена розшуковувати його через його родичів та знайомих. Станом на 15.02.2015 року відповідач позику не повернув, на телефонні дзвінки не відповідав, двері в квартирі не відчиняв. У зв'язку з чим просила стягнути з відповідача кошти по курсу в сумі 70 022,70 грн. В процесі розгляду справи збільшила позовні вимоги, та просила стягнути крім суми боргу, штраф в розмірі 78 149,40 грн.

В судовому засіданні представник позивача обставини викладені в позові та збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зауважив, що сам відповідач в суді визнавав, що він отримав від позивача саме 3 000,00 доларів США. Не заперечував того, що сторони мали намір здійснити обмін квартир. Однак, кошти надавалися відповідачу в борг для вирішення питань щодо квартири, а не як завдаток. Просив врахувати, що справа в провадженні суду з квітня 2015 року, і відповідач всіляко затягує розгляд справи по суті спору.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справі сповіщався належним чином, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин до суду не подавав. На попередніх засіданнях був присутній, позов не визнавав. Зазначав, що мав намір продати чи обміняти свою квартиру. Йшли перемовини з позивачем про обмін квартир з доплатою зі сторони позивача в сумі 10 000,00 доларів США. Задля вирішення питань з його квартирою, позивач дала йому завдаток в розмірі 3 000,00 доларів США. Оформили передачу коштів договором позики. Однак, кінцево дане питання не було між ними вирішено. Не заперечував, що договір позики він підписав, кошти отримав, але це був не договір позики, а завдаток. Мали вирішити питання з квартирами, але позивач подала до суду.

В попередніх судових засіданнях були допитані свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які свідчили щодо намірів сторін провести обмін квартир.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що 30.12.2014 року позивач та відповідач підписали Договір позики, який засвідчив приватний нотаріус КМНО Лабутіна Ю.Ю.Згідно умов даного договору відповідач отримав від позивача кошти в сумі 3 000,00 доларів США, що еквівалентно 51 000,00 грн. Позичальник зобов'язався повернути ці кошти в термін до 15.02.2015 року. Договір є безоплатним.

В пункті 5 Договору позики зазначено, що сторони не приховують обставин, які мають істотне значення; договір не укладається під впливом тяжкої обставини; укладення відповідає їх інтересам; відповідає реальній домовленості; волевиявлення є вільним; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони є недоведеними, та суперечать договору, який був підписаний відповідачем. Щодо намірів здійснити обмін квартир сторонами не заперечується. Однак, договір позики та договір завдатку є різними за своїм юридичним змістом.

В суді відповідач підтвердив, що кошти від позивача він отримав, і кошти були надані саме в іноземній валюті - доларах США. Встановлено, що в назначений час кошти відповідач не повернув.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Підтверджувати факт укладення договору позики, тобто факт передачі грошей та строк їх повернення або пред'явлення вимоги до повернення, можуть боргові документи - розписка, акт передання та прийняття, розрахунок - фактура тощо.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Оскільки позичальник взяті на себе зобов'язання не виконав, у встановлені строки кошти не повернув, вимога щодо стягнення з нього коштів в розмірі 70 022,70 грн. (еквівалент 3 000,00 доларів США) підлягає задоволенню. Крім суми боргу, позивач просить стягнути з відповідача суму штрафу в розмірі 78 149,40 грн., що передбачено п. 3 Договору позики.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку розмір штрафу, який просить стягнути позивач, становить 78 149,40 грн., однак, враховуючи розмір збитків - 70 022,70 грн., сума штрафу має бути зменшена до 50 000,00 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Позовні вимоги задоволено частково у зв'язку з чим відповідач має сплатити на користь позивача судовий збір в розмірі 1 483,00 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 610, 611, 1047-1049 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі - 70 022 грн. 70 коп., штраф у сумі - 50 000 грн. та судовий збір - 1 483 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: