АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1998/16 Головуючий 1 інст. Чередник В.Є.
Справа № 2-5393/09/14 Доповідач Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» квітня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 та просила в рахунок погашення заборгованості за договором від 09 квітня 2009 року в розмірі 300000,00 грн., а також судових витрат по сплаті державного мита в розмірі 1700,00 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в розмірі 118,00 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлових приміщень цокольного поверху № 9-:-13 в літ. «А-5», № 14-:-27;58-:-64 в літ. «А-5» площею 207,6 кв.м. та приміщення 1-го поверху № IYа в літ. «А-5» загальною площею 344,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Артема, будинок № 6 та належать ОСОБА_2 на праві власності на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 28 липня 2008 року, справа № 24/138-08, ухвали Господарського суду Харківської області від 14 серпня 2008 року, справа № 24/138-08, право власності на які зареєстровано в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 23 жовтня 2008 року згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20682449, реєстраційний номер 25163066, номер запису 8686 в книзі 1 з укладенням ОСОБА_1 від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», отриманням ОСОБА_1 витягу з Державного реєстру прав власності в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», наданням ОСОБА_1 всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; зобовязати Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» надати ОСОБА_1 (належним чином уповноваженому її представнику) витяг з Державного реєстру прав власності для здійснення продажу нежитлових приміщень цокольного поверху № 9-:-13 в літ. «А-5», № 14-:-27;58-:-64 в літ. «А-5» площею 207,6 кв.м. та приміщення 1-го поверху № IYа в літ. «А-5» загальною площею 344,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Артема, будинок № 6.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено, звернуто стягнення на приміщення 9-:-13 цоколя в літ. «А-5», № 14-:-27;58-:-64 в літ. «А-5» та приміщення 1-го поверху № IYа в літ. «А-5» загальною площею 344,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Артема, будинок № 6, належні на праві власності фізичній особі ОСОБА_2 та зареєстровані за фізичною особою-підприємцем на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 28.07.2008 року, справа № 24/138-08; ухвали Господарського суду Харківської області від 14.08.2008 року, справа № 24/138-08, право власності на які зареєстровано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 23.10.2008 року згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20682449, реєстраційний номер 25163066, номер запису 8686 в книзі 1 шляхом його продажу ОСОБА_1, в тому числі в особі представником ОСОБА_3, з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки у будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку, викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», а також наданням ОСОБА_1 (її представникам) всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу за ціною встановленою за згодою сторін або на підставі оцінки субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; визнано, що іпотекодержателю ОСОБА_1 за рахунок реалізації предмета іпотеки приміщення 9-:-13 цоколя в літ. «А-5», № 14-:-27;58-:-64 в літ. «А-5» та приміщення 1-го поверху № IYа в літ. «А-5» загальною площею 344,1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Артема, будинок № 6, у спосіб визначений положеннями ст. 38 Закону України «Про іпотеку» відшкодовується покупцем: позика 300000,00 грн., витрати по сплаті державного мита, що становить 1700,00 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; зобовязано ОСОБА_1 вжити заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки на період його реалізації; зобовязано Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» надати ОСОБА_1 (уповноваженим представникам) витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження приміщення 9-:-13 цоколя в літ. «А-5», № 14-:-27;58-:-64 в літ. «А-5» та приміщення 1-го поверху № IYа в літ. «А-5» загальною площею 344,1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Артема, будинок № 6, попередньо здійснивши приведення у відповідність з Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року № 6/5 з урахуванням змін), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року № 157/6445 Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20682449 (реєстраційний номер 25163066), та технічні паспорта інвентаризаційної справи № 34380, здійснивши визначення особи власника нежитлових приміщень шляхом зміни запису: «власник» ФОП ОСОБА_2 на запис: «власник» фізична особа ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія МК номер 725845, виданий Орджонікідзевським РВ РВХМУ УМВС України в Харківській області 15.01.1998 року, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1.

Не погоджуючись з рішенням суду Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що фактично спірне майно є підвальним приміщенням житлового будинку літ. «А-5» по вул. Артема № 6 у м. Харкові, і, відповідно, є власністю мешканців будинку, яке було самовільно реконструйоване і узаконене судовим рішенням, яке скасовано.

Зазначив, що спірне майно є власністю володільців квартир житлового будинку літ. «А-5» по вул. Артема, № 6 у м. Харкові та останні своєї згоди на відчуження допоміжних приміщень житлового будинку не надавали.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» необхідно закрити, а справу повернути до суду першої інстанції.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обґрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою скасування чи зміни неправильних судових рішень.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обовязки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обовязків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обовязки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обовязки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обовязки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про їх права та обовязки.

Будь-який інший правовий звязок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обовязки цієї особи.

Із оскаржуваного рішення вбачається, що цим рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки у звязку з несплатою заборгованості за договором позики, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Із наданих в суді апеляційної інстанції документів вбачається, що з 21 жовтня 2009 року власником зазначених нежитлових будівель є ОСОБА_4

28 червня 2012 року ОСОБА_1 померла. Відомостей про наявність спадкоємців Восьма державна нотаріальна контора Харківського міського нотаріального округу Київського району м. Харкова на запит суду не надала.

Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» участі у справі не приймав, питання про його права та обовязки суд першої інстанції не вирішував, тому права апеляційного оскарження зазначеного рішення у нього немає.

Оскільки зазначеним рішенням суд не вирішував питання про права та обовязки Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» підстави вважати його особою, чиї права порушені оскаржуваним рішенням відсутні, а його доводи щодо того, що зазначені нежитлові приміщення є допоміжними є безпідставними.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до частини 2 статті 10 указаного Закону стають обєктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

Частиною 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

При цьому згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин.

Відповідно до частини 4 статті 4 Житлового кодексу України визначено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Таким чином, допоміжні та нежилі приміщення - це є різні частини багатоквартирного будинку, які відрізняються між собою своїм призначенням.

Визначення терміну «допоміжні приміщення житлового будинку» надається також у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, згідно з пунктом 1.1 яких даний норматив визначає порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій: забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням; проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій.

Згідно з нормами ДБН В.2.2-15-2005 нежитлове приміщення - це приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно-правових відносин.

Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, терміни «підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку», «допоміжні приміщення багатоквартирного будинку», «допоміжні приміщення житлового будинку» - є тотожними і вживаються у значенні: приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Визначальним для віднесення приміщень до допоміжних є відповідність приміщення критерію, встановленому Законом, а не включення таких приміщень до переліку, оскільки в даному переліку зазначені такі приміщення, які не в будь-якому випадку є допоміжними приміщеннями будинку.

Віднесення приміщень до допоміжних повязане, насамперед, з їх цільовим призначенням, а саме - для експлуатації та обслуговування будинку. Допоміжними приміщеннями є приміщення, в яких розташоване технічне обладнання, а також приміщення, через які здійснюється вхід до них (коридори, сходові клітини, тамбури тощо).

Із наданих в суді апеляційної інстанції документів вбачається, що спірні приміщення є частиною приміщень підвалу, які не відносяться до допоміжних, і, в яких не розташовані загальнобудинкові мережі, що забезпечують функціонування будинку в цілому та доступ до яких є необхідною умовою належної експлуатації будинку.

Проте, якщо Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» вважає свої права та законні інтереси порушеними, він має право захищати їх у встановленому законом порядку, на загальних підставах, оскільки оскаржуване рішення для нього не є обовязковим.

Із розяснень, які містяться в пункті 8 Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року вбачається, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Зясувавши такі обставини після прийняття апеляційної скарги до розгляду, судова колегія вважає, що Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження рішення суду, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню їй, а апеляційне провадження закриттю.

Керуючись ст. ст. 292, 304, 313, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Червоний банківець» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2009 року закрити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про звернення стягнення на предмет іпотеки повернути до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії