Справа №443/241/16-ц Провадження №2/443/168/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 квітня 2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сидорака Б.Г.

при секретарі Рибаковій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.11.1988 року зареєструвала із ним шлюб від якого народилось двоє дітей, що є повнолітніми. Їхні відносини підчас сімейного життя складались по різному, однак в останній час відповідач змінив своє ставлення до сім"ї, став часто влаштовувати сімейні сварки без будь-яких на те підстав, зловживає спиртними напоями та внаслідок цього чинить психологічний тиск, словесно її ображає, висловлює майнові претензії. Часто залишає сім"ю, йде жити в батьківський будинок у сусідньому селі і невдовзі повертається. За вказаних обставин, позивачка вважає, що їх шлюб носить формальний характер, так як вона втратила до відповідача почуття любові та поваги.

У судовому засіданні після закінчення строку на примирення позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, будучи у встановленому порядку повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом отримання судових повісток, що стверджується зворотніми повідомленя про вручення поштового відправлення, на виклики суду повторно не з"явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності не подав, у зв"язку з чим, суд, за згодою позивачки, ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, яке видано Бережницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 19.11.1988 року, цього дня уклали шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1, якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1. (а.с.4).

Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивачка не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів, зловживання відповідача спиртними напоями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам позивачки та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивачки відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, при поданні позовної заяви вказала, що бажає зберегти набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі після розірвання шлюбу і надалі іменуватися цим прізвищем.

Керуючись ст.ст.5,6,10,82,88,107,208,215,224-226 ЦПК України, і на підставі ст.ст.110,112, 113 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстровано 19 листопада 1988 року у Бережницькій сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №16.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити набуте у шлюбі прізвище.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку можна подати протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачкою до Апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий-суддя _________________________

01.04.2016