Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

Ситнік О.М., ТкачукаО.С.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строку її виплати та моральної шкоди,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», поданою представником Безверхою Іриною Іванівною, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «Євраз Суха Балка») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати узв'язку із порушенням строку її виплати та моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що у період з 09 вересня 1975 року по 31 грудня 2008 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Під час звільнення він не отримав усіх належних виплат та

26 березня 2012 рокуотримав заробітну плату за час щорічних відпусток за минулі роки (за період з 1998 року по 2008 рік) в розмірі 1 300 грн 74 коп. Вважаючи на викладене та враховуючи уточнені позовні вимоги,

ОСОБА_3 просив стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 грудня 2008 року по

26 березня 2012 року (день фактичного розрахунку) в розмірі 113 316 грн 95 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати узв'язку з порушенням строку її виплати в розмірі1 075 грн 74 коп., та моральну шкоду, спричиненунесвоєчасною виплатою заробітної плати в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Євраз Суха Балка» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки при звільненні в розмірі 1 500 грн без утримання податків та обовʼязкових платежів, компенсацію втрати частини заробітної плати (доходу) у звʼязку із порушенням строку виплати в розмірі 1 075 гн 74 коп. без утримання податків та обовʼязкових платежів та моральну шкоду, спричинену несвоєчасною виплатою заробітної плати, в розмірі 1 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Євраз Суха Балка» -

Безверха І.І. - просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачем допущено порушення п. п. 2, 10 Порядку, який застосовується при наданні працівникам відпусток, що потягло неправильність нарахування заробітної плати за час відпусток. При цьому суди дійшли висновку про відсутність підстав для застосування спільної постанови генерального директора ПАТ «Євраз Суха Балка» і профспілкових комітетів від 06 лютого 2012 року № 3, якою було визнано порушення п. 10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» у період з 01 січня 1995 року до 01 березня 2010 року та постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам ВАТ «Суха Балка» і ПАТ «Євраз Суха Балка» за вказаний період із застосуванням формули: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (у частках одиниці) х 0,71, оскільки таке визначення розміру коефіцієнта призвело до порушення трудових прав працівників.

Проте повністю з такими висновками судів погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 в період з 09 вересня 1975 року по 31 грудня 2008 року працював на шахті «Фрунзе» підземним електрослюсарем, підземним машиністом. Трудовий договір розірвано на підставі ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі станом здоров'я.

Підприємством йому було нараховано заробітну плату за час щорічних відпусток та 26 березня 2012 року виплачено 1 300 грн 74 коп.

У період з 1997 року по 2008 рік позивач перебував у відпустках та відповідно до довідки, наданої відповідачем, за вказаний період йому підприємством було донараховано суми недоплаченої заробітної плати за час відпусток, зокрема: травень-червень 1997 року - 4 грн 14 коп., березень-квітень 1998 року - 8 грн 17 коп., липень-вересень 2000 року - 45 грн

96 коп., квітень-травень 2001 року - 4 грн 53 коп., серпень-жовтень

2002 року - 78 грн 96 коп., жовтень-листопад 2003 року - 239 грн 54 коп., квітень-травень 2004 року - 195 грн 08 коп., жовтень-грудень 2005 року -

151 грн 05 коп., квітень-травень 2006 року - 97 грн 37 коп., березень-травень 2007 року - 154 грн 65 коп. вересень-жовтень 2008 року - 202 грн 21 коп., грудень 2008 року - 119 грн 08 коп.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що підприємством відповідача йому несвоєчасно виплачувалася заробітна плата за час щорічних відпусток. Також позивач зауважив, що зазначеними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про відпустки» порядок прийняття рішень особою, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, встановлюється статутом акціонерного товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про відпустки" порядок прийняття рішень особою, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, встановлюється статутом акціонерного товариства.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до пункту 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення; на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, а зменшення коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві провадиться відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах). Таке рішення приймається органом підприємства, відповідно до повноважень, установлених статутом підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі № 6-234цс14, яка відповідно до положень частини першої статті 3607 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Міністерство праці та соціальної політики України у своєму листі від 03 серпня 2005 року № 18-441-1 також роз'яснило, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

ПАТ «Євраз Суха Балка» відповідно до наказу від 24 січня 2005 року № 83 у межах своїх повноважень та з урахування фінансових можливостей визначило розмір коефіцієнта зростання тарифних ставок (посадових окладів) з 01 січня 2005 року. Зазначений наказ є чинним.

Спільною постановою генерального директора ПАТ «Євраз Суха Балка» та профспілкових комітетів від 06 лютого 2012 року № 3, а також наказом від 16 лютого 2012 року № 295 відповідачем визнано порушення п. 10 Порядку при розрахунку заробітної плати за період відпусток працівникам ПАТ «Євраз Суха Балка» з 01 січня 1995 року до 01 березня 2010 року, постановлено провести перерахунок заробітної плати колишнім працівникам ВАТ «Суха Балка» та ПАТ «Євраз Суха Балка» за вказаний період із застосуванням формули: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та посадових окладів (у частках одиниці) х 0,71.

Вирішуючи спір по суті, на порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, не врахував положення зазначеної постанови та не звернув уваги на те, що вказана постанова прийнята за згодою роботодавця та профспілок, які діють в інтересах робітників у межах їх компетенції, на її виконання видано наказ від 16 лютого 2012 року № 295, яким визначено порядок здійснення виплат недоплати працівникам. На час ухвалення рішення у справі вказані постанова та наказ є чинними, тому вони мають бути враховані при визначенні відповідних сум.

Ураховуючи те, що законодавством передбачено, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях корегування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, а зменшення коефіцієнта підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві провадиться відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), які приймаються органом підприємства, відповідно до повноважень, установлених статутом підприємства, суди як першої, так і апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що визначення розміру коефіцієнта призвело до порушення трудових прав працівників.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-234цс14, що в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до рішення Верховного Суду України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», подану представником Безверхою Іриною Іванівною, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук