У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: акціонерне товариство «ОТП Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку, з об'єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, комунальне підприємство «Господар Дарницького району

м. Києва», служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2, треті особи: акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк»), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Русанюк З.З., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

В обґрунтування позову зазначав, що він був власником та проживав у квартирі

АДРЕСА_1. 10 вересня 2006 року, повернувшись додому, він дізнався про те, що його квартира була продана, хоча він ніякого договору купівлі-продажу не підписував, а новим власником квартири є відповідач. Посилаючись на те, що відповідач добровільно відмовляється повернути належну йому спірну квартиру, просив суд його позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві (далі - Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві), про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що він є власником квартири

АДРЕСА_1 на підставі укладеного з відповідачем договору купівлі-продажу вказаної вище квартири.

У 2011 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ УМВС України у м. Києві, комунальне підприємство «Господар Дарницького району м. Києва» (далі - КП «Господар Дарницького району м. Києва»), служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про виселення.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Дарницького районного суду

м. Києва від 14 травня 2010 року визнано недійсним договір від 15 серпня

2006 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, у задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вважаючи себе законним власником спірної квартири та посилаючись на те, що позбавлений права використовувати помешкання для власного проживання, оскільки на даний час відповідачі, які самоправно зайняли спірну квартиру, проживають у ній без законних підстав, просив його позовні вимоги задовольнити та виселити відповідачів зі спірної квартири.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 3 жовтня 2011 року позов ОСОБА_1 про виселення об'єднано з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15 серпня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим номером 6090.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Задоволено об'єднаний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх6 ОСОБА_4, 2004 року народження, та ОСОБА_5, 2005 року народження, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, КП «Господар Дарницького району міста Києва», служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про виселення.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 та його неповнолітніх дітей із квартири АДРЕСА_1.

У серпні 2015 року ОСОБА_10 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від

27 вересня 2013 року, посилаючись на те, що спірна квартира належить їй та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, оскільки придбана в період шлюбу, однак вона до участі у справі залучена не була.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року ОСОБА_10 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року.

Рішенням цього ж суду від 26 листопада 2015 року скасовано рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2014 року й ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Акціонерне товариство «ОТП Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку.

Відмовлено у задоволенні об'єднаного позову ОСОБА_1 до

ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, 2004 року народження, та ОСОБА_5, 2005 року народження, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, КП «Господар Дарницького району міста Києва», служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року та залишити в силі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2013 року й ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 березня

2014 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відповідно до ч. 2 ст. 318 ЦПК України ухвалу апеляційного суду, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_10 не була притягнута до участі у справі, хоча ухваленими у справі судовими рішеннями було вирішено питання про її права.

Як встановлено в судовому засіданні, 15 серпня 2006 року між ОСОБА_1 (провадцем) та ОСОБА_2 (покупцем) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

У травні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним.

ОСОБА_2 у свою чергу звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 березня 2014 року за результатами розгляду апеляційної скарги, рішення Дарницького районного суду м. Києва 27 вересня 2013 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 залишено без змін.

Разом з тим, спір вирішено без залучення до участі у справі співвласника квартири (в силу презумпції спільності майна подружжя) - дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_10

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 цього ж кодексу встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування рішення суду першої та ухвали апеляційної інстанцій, із ухваленням нового рішення про відмову в задоволені первісного, зустрічного та об'єднаного позовів у даній справі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик
Ю.Г. Іваненко