Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи на стороні позивача - Управління Держземагенства у Мелітопольському районі Запорізької області, третіх осіб на стороні відповідача: Веселівської районної державної адміністрації, приватного нотаріуса ОСОБА_6, про визнання договорів міни незаконними та державних актів на право власності на землю недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 2 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_7 Спадкоємцями за законом після смерті батька є вона та її мати ОСОБА_8 12 серпня 2004 року ОСОБА_7 уклав з

ОСОБА_5 договори міни земельних ділянок, одна площею 6,0514 га, а інша площею 5,9347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено державними актами, виданими

19 липня 2004 pоку, на зерно ячменю, а 11 жовтня 2004 року на ім'я останнього були видані державні акти на право власності на земельні ділянки.

Зазначала, що згідно відповіді Управління Держземагенства у Мелітопольському районі Запорізької області від 4 липня 2013 pоку було встановлено, що на момент смерті її батько мав у власності дві земельні ділянки, одна площею 6,0514 га, а інша площею 5,9347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено державними актами, виданими 19 липня 2004 pоку. Нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Вважала, що строк позовної давності пропущений нею з поважних причин, оскільки про порушення її права - існування спірних договорів міни та державних актів, а також про відповідача як особу, що порушила її право, вона дізналася тільки у червні 2014 року.

Ураховуючи наведене, просила поновити строк позовної давності, визнати недійсними договори міни земельних ділянок на зерно ячменю, що були укладені ОСОБА_7 та ОСОБА_9, та державних актів на право на земельні ділянки.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від

2 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди прийшли до правильного висновку, що оспорювані договори міни двох земельних ділянок на зерно ячменю, суперечили нормам діючого на час укладення договорів земельного законодавства.

Проте з обставин справи, встановлених судом, убачається, що за життя ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, укладені 12 серпня 2004 року договори міни не оспорював.

Відповідач до ухвалення рішення подав заяву про застосування позовної давності , тому висновок суду про відмову в задоволенні позову з причин пропуску строку позовної давності, є вірним.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 2 листопада

2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова