Єдиний унікальний номер 235/9203/15-ц Номер провадження 22-ц/775/519/2016
Головуючий 1 інстанції Карабан І.І.
Категорія 5 Доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Мальованого Ю.М., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2016 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Держземагенства у Красноармійському районі Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку згідно фактичної площі та розмірів та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до управління Держземагенства у Красноармійському районі Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку згідно фактичної площі та розмірів та зобов'язання вчинити певні дії визнано неподаною та повернуто позивачеві.

З вказаною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, позовну заяву направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року скасовано ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви як передчасно повернутої з направленням справи до суду першої інстанції, але суд першої інстанції без повідомлення сторін знову постановив ухвалу про повернення позовної заяви та ухвалу про відмову у задоволенні клопотання щодо відстрочки оплати судового збору, вважає, що дані дії суду першої інстанції суперечать вищевказаній ухвалі апеляційного суду, якою направлено справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі, а не для повернення позову, суд вдруге порушив його конституційне право на звернення до суду за захистом прав та законних інтересів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача управління Держземагенства у Красноармійському районі Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 до управління Держземагенства у Красноармійському районі Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку згідно фактичної площі та розмірів та зобов'язання вчинити певні дії виходив з того, що позивач не виконав вимоги та не усунув вказані в ухвалі суду від 12 листопада 2015 року недоліки.

З таким висновком суду апеляційний суд не може не погодитись, оскільки він відповідає нормам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Держземагенства у Красноармійському районі Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку згідно фактичної площі та розмірів та зобов'язання вчинити певні дії (а.с.1-2).

При цьому ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про відстрочку сплати судового збору у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки він є пенсіонером та отримує пенсію в сумі 1400 грн. (а.с.3).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Заявою від 10 листопада 2015 року позивач зазначив ціну позову 487,20 грн. та підтримав клопотання про відстрочку оплати судового збору (а.с.18).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 листопада 2015 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки зазначена позивачем ціна позову 487,20 грн. не відповідає дійсній вартості спірного майна земельної ділянки загальною площею 0,0831 га, судом визначено ціну позову в сумі 110000 грн. та відповідно судовий збір 1100 грн. + 487,20 грн., надано позивачеві строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків (а.с.19).

20 листопада 2015 року позивач на виконання вищевказаної ухвали звернувся до суду із заявою про зменшення судового збору до 487,20 грн. (а.с.22).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві з підстав невиконання ухвали про усунення недоліків (а.с.23).

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2015 року скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, оскільки ухвала про повернення позовної заяви як неподаної є передчасною у зв'язку з тим, що судом не розглянуто клопотання позивача про зменшення судового збору до 487,20 грн. (а.с.40-41).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору відмовлено, оскільки позивачем не надано жодних доказів, що підтверджують його тяжке матеріальне становище (а.с.45).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві з підстав невиконання ухвали про усунення недоліків (а.с.46).

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі і до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору

Згідно із ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач, відповідно до ухвали судді у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви позивачем ОСОБА_1 не долучено документів про оплату судового збору.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI та ст.82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі; зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяви про відстрочення судового збору 26 жовтня 2015 року та про зменшення розміру судового збору до 487,20 грн. 20 листопада 2015 року (а.с.3,22), але, вказуючи про тяжке матеріальне становище, позивачем не наведено доводів та не подано доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, позивач, зазначаючи про розмір пенсії 1400 грн., не надає довідки про розмір пенсії.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що оскільки матеріали позовної заяви не містять даних про тяжке матеріальне становище позивача, які б давали підстави для прийняття позовної заяви без оплати судового збору, суд першої інстанції обґрунтовано визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачеві, тобто ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року (п.147) та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року (п.53).

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду з підстав, передбачених ст.ст. 119, 82 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності до вимог ст. 121 ЦПК України.

Наявність цієї ухвали не перешкоджає позивачеві після усунення недоліків позовної заяви звернутися до належного суду з новим позовом в установленому законом порядку з дотриманням вимог закону.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 січня 2016 року про повернення позовної заяви залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді