Справа № 484/233/15-ц
Провадження № 2/484/9/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, ціна позову 111 243 грн. 42 коп., та зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживачів та визнання договору про надання споживчого кредиту виконаним, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, мотивуючи тим, що 03.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», перейменованого в подальшому на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в сумі 33 947,35 доларів США, а ОСОБА_1 зобовязався повернути вказані кошти до 02.07.2015 року згідно до графіку погашення заборгованості зі сплатою відсотків за користування кредитом за перші 30 календарних днів в розмірі 14% та з подальшою сплатою відсотків відповідно до визначеної банком процентної ставки. За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк автоматично нараховуються проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, визначеної за користування кредитом.

Відповідно до Додатку №1 до кредитного договору (графіку погашення заборгованості) погашення кредиту має відбуватися щомісячно, не пізніше визначеної договором дати; погашення процентів мало відбуватися з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, в якому вони були нараховані.

Також на забезпечення виконання зобовязання за вказаним вище кредитним договором, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 03.07.2008 року був укладений договір поруки № 0-П, згідно з яким вона зобовязалася відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором в солідарному порядку.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання, виплатив позичальнику гроші, обумовлені договором, а ОСОБА_1 в свою чергу умов договору не виконує, з березня 2014 року припинив повертати кредит та сплачувати відсотки у встановлені договором строки та розміри, тобто порушив взяті на себе зобовязання, внаслідок чого станом на 10.12.2014 року утворилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 6 729,45 доларів США або 104 828 грн. 12 коп.; по процентам - 117,63 доларів США або 1 832 грн. 38 коп., а всього 6 847 грн. 08 коп. або 106 660 грн. 51 коп., яку банк просить стягнути з обох відповідачів в солідарному порядку на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 554, 1050 та 1054 ЦК України.

Позивач зазначив, що направляв відповідачам письмову вимогу про повернення боргу, однак добровільно вони не бажають погасити борг та сплатити штрафні санкції.

Крім того, позивач просить також стягнути з відповідачів у солідарному порядку пеню за прострочення сплати кредиту в сумі 4 537 грн. 41 коп. та пеню за прострочення сплати процентів в сумі 45 грн. 50 коп.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 предявили зустрічний позов (а.с. 116-119), в якому просили визнати договір про надання споживчого кредиту від 03.07.2008 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 виконаним належним чином сторонами станом на 01.01.2015 року та зобовязати банк прийняти у відповідачів суму залишку заборгованості рівними частинами у термін, визначений кредитним договором до 02.07.2015 року. Свої вимоги відповідачі мотивували тим, що дійсно 03.07.2008 року ОСОБА_1 уклав з позивачем ОСОБА_4 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, однак такий договір був підписаний із суттєвими порушеннями законодавства з боку ОСОБА_3 зокрема Банк не повідомив клієнта про кредитні умови, не надав відповідної інформації про них, тобто ввів в оману. Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що умови укладеного ним кредитного договору є несправедливими, не відповідають вимогам статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в ньому передбачені зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. При цьому позивач не вказує, які саме пункти кредитного договору не відповідають закону і не заявляє позовних вимог, повязаних з таким обґрунтуванням. Також позивач зазначає, що станом на 01.01.2015 року відповідачі не мають простроченої заборгованості за кредитним договором, вчасно вносять гроші на погашення кредиту, тож у банку відсутні підстави для звернення до суду.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявлялися. Їх представник ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити. Також з підстав, зазначених у зустрічному позові, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3. Посилався на недоведеність ОСОБА_3 своїх позовних вимог, оскільки на вимогу експерта ОСОБА_3 не було надано усієї необхідної для проведення судово-економічної експертизи документації, внаслідок чого така експертиза не була проведена. Вважає, що позивач не довів обґрунтованість наданих розрахунків заборгованості за кредитним договором.

Представники позивача в судове засідання не зявлялися. Від них надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність, в яких вони просили задовольнити позов. Також від представника позивача надійшли заперечення проти зустрічного позову (а.с. 260-262, ), в яких він просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_1 при укладенні та підписанні кредитного договору був повністю ознайомлений з його умовами, про що розписався в інформаційному листі; договір відповідає вимогам законодавства, направлений на настання правових наслідків; всі платежі за договором, які мають бути здійснені позичальником, були зазначені у Додатку № 1 до договору графіку погашення заборгованості. Також позивач просить застосувати до зустрічного позову позовну давність, оскільки кредитний договір укладений 03.07.2008 року, а зустрічний позов подано 07.04.2015 року.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши надані суду заяви і письмові докази, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю, а первісний позов задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який в подальшому було перейменовано у ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено ОСОБА_4 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 (далі кредитний договір). Зазначені обставини підтверджуються копією зазначеного договору (а.с.7-15), на кожній сторінці якого наявні підписи сторін договору представника ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Також відповідачем отримано оригінал договору, про що він особисто розписався 03.07.2008 року (а.с.15).

Відповідно до умов вказаного кредитного договору позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 33 947,35 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 02.07.2015 року згідно з Графіком погашення заборгованості, який є Додатком № 1 до кредитного договору, та сплачувати протягом 30 днів від дати видачі кредиту проценти за користування кредиту у розмірі 14% річних, а по закінченню цього строку та кожного наступного місяця з переглядом процентної ставки відповідно до умов кредитного договору, про що Банк має повідомити клієнту. За користування кредитними коштами понад встановлений договором строк Банк автоматично нараховує проценти за прострочену суму основного боргу за процентною ставкою, збільшеною вдвічі від ставки, визначеної за користування кредитом (п.п.1.1-1.3.2 кредитного договору). Зазначені обставини підтверджуються Додатком № 1 до Договору Графіком погашення кредита (а.с.16-18), з яким ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Відповідно до цього додатку (графіку) погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно до п. 1.3.4 кредитного договору має відбуватися з 01 по 25 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який нараховано проценти.

Пунктом 3 Графіку погашення заборгованості визначено, що будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою неповерненого кредиту, який (розмір) встановлений на відповідну дату, зазначену в пункті 2 Додатку №1, вважається простроченою сумою основного боргу.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості по процентам за кредитним договором (а.с.23-30), процентна ставка протягом усього часу дії кредитного договору була встановлена у 14% і не змінювалась, а за періоди прострочення суми основного боргу відповідно до п.п. 1.1-1.3.2 кредитного договору подвоювалась, тобто становила 28%, що відповідає умовам договору.

Додатком № 3 до кредитного договору визначені ОСОБА_3, зокрема комісія за надання кредиту, комісія за управління кредитом при внесенні змін до кредитного договору за ініціативою клієнта, окрім пролонгації та збільшення ліміту по кредиту; комісія за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта (при пролонгації); комісія за управління кредитом при внесенні змін в кредитний договір за ініціативою клієнта при зниженні ставки за кредитним доґовором, якщо раніше було підвищення ставки за прострочку більше 30 днів. З цим Додатком ОСОБА_1 також ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с.200).

Додатком №2 до кредитного договору є графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, з яким ОСОБА_1 також ознайомлений (а.с.202-203).

Отримання відповідачем обумовленої кредитним договором суми підтверджується платіжним документом (квитанцією) від 03.07.2008 року (а.с. 204).

Аналізуючи зазначені вище досліджені документи, суд приходить до висновку про те, що кредитний договір відповідає вимогам ст.ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» і відсутні передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України підстави для визнання його недійсним, тож наведені відповідачами у зустрічному позові обставини щодо невідповідності кредитного договору закону не знайшли свого підтвердження. Крім того, оскільки відповідачами не заявлено вимогу про визнання кредитного договору недійсним, нікчемним або неукладеним, а навпаки заявлені вимоги, повязані з виконанням кредитного договору, суд вважає таке обґрунтування зустрічного позову не повязаним із заявленими позовними вимогами, а клопотання позивача про застосування строку позовної давності до вимог про визнання договору недійним не може бути задоволеним, оскільки такі вимоги не заявлені.

Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який відповідає вимогам закону; позивачем виконано умови договору, а відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів, визначених графіком погашення кредиту.

З наданого суду розрахунку заборгованості по основному боргу, процентам, пені, (а.с.21-33), а також з виписки по рахункам (а.с.221-244) вбачається, що відповідач ОСОБА_1 допустив прострочення заборгованості за кредитом і станом на 10.12.2014 року має заборгованість по тілу кредиту в сумі 6 729,45 доларів США або 104 828 грн. 12 коп.; по процентам - 117,63 доларів США або 1 832 грн. 38 коп., а всього 6 847 грн. 08 коп. або 106 660 грн. 51 коп. При цьому розрахунок проведений вірно, у ньому зазначені всі здійснені позичальником платежі, зарахування цих платежів за різними призначеннями погашення основного боргу, процентів, прострочених процентів, пені по тілу та процентам за періоди прострочення. При цьому суд не може взяти до уваги твердження представника відповідачів про те, що вимоги ОСОБА_3 не доведені, оскільки вони не надали експерту усіх необхідних для проведення експертизи документів, оскільки з наданих суду графіків погашення заборгованості, розрахунків заборгованості та виписки з рахунків про рух коштів та їх зарахування, а також у порівнянні з наданими відповідачами оригіналами квитанцій про сплату кредиту (а.с.300-355), шляхом арифметичних розрахунків можна дійти висновку про те, що дійсно мали місце всі здійснені відповідачами платежі, зазначені у квитанціях; такі платежі зараховані на погашення основного боргу по кредиту, процентів, однак мали місце затримки сплати грошей і прострочення, внаслідок чого відповідно до умов договору за періоди прострочення збільшувалася процентна ставка і нараховувалися штрафні санкції у вигляді пені, що також відповідає вимогам кредитного договору.

З наданого ОСОБА_3 розрахунку заборгованості (а.с.23-33) вбачається, що він здійснений з врахуванням останнього платежу від 28.11.2014 року; всі суми, зазначені відповідачами як сплачені згідно наданих відповідачами квитанцій за цей період враховані. Однак після звернення до суду з позовом мало місце погашення заборгованості, яке не могло бути враховане позивачем. Так, 27.01.2015 року відповідачем ОСОБА_1 за квитанцією № 52 (а.с.301) було сплачено 200 доларів США і вони мають бути зараховані на погашення кредиту, тож на вказану суму розмір заборгованості має бути зменшеним.

Також на думку суду вірно здійснений розрахунок пені за прострочення сплати основного боргу та процентів за користування кредитом, з врахуванням періодів прострочення. Розмір пені за прострочення сплати кредиту складає 4 537 грн. 41 коп., пені за прострочення сплати процентів - 45 грн. 50 коп. При цьому штрафні санкції зменшенню у звязку з частковим погашенням боргу не підлягають, оскільки нараховані за період прострочення до 10.12.2014 року, а часткове погашення боргу відбулося вже в січні 2015 року.

Також встановлено, що 03.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено ОСОБА_4 поруки № 0-П, з яким відповідачка ОСОБА_2 була ознайомлена, а також з усіма істотними умовами Кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1 та обсягом його відповідальності перед банком. Зокрема, ОСОБА_2 свідомо погодилася із тим, що в разі не виконання ОСОБА_1 зобовязань за Кредитним договором, поручитель повинна на письмову вимогу банку виконати в повному обсязі усі зобовязання за кредитним договором. ОСОБА_2 також ознайомлена з тим, що з відповідачем ОСОБА_1 вони відповідають перед банком як солідарні боржники, що відповідає змісту ст. 554 ЦК України. Зазначені обставини підтверджуються договором поруки (а.с. 19-20).

Позивач направляв відповідачам вимоги про погашення боргу за кредитним договором, що підтверджується відповідними доказами (а.с.43-44, 45-46, 47, 48) і такі вимоги відповідачами були отримані, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.206).

Відповідачі із банком на теперішній час не розрахувалися.

Таким чином встановлено, що між сторонами був дійсно укладено кредитний договір та договір поруки, однак відповідачі не виконують умови цих договорів, а саме: не повертають отримані у позивача грошові кошти, проценти за користування ними та не сплачують пеню за прострочення виконання зобовязання, а тому позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в силу ст.ст. 525, 526, 530, 554, 549-551, 1048-1050, 1054 ЦК України, як такі, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Однак при стягненні заборгованості слід врахувати погашення кредиту в сумі 200 доларів США 27.01.2015 року. Таким чином, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку слід стягнути на користь позивача заборгованість за Кредитним договором в загальній сумі 6 647,08 доларів США, яка повністю складається з основної суми боргу кредитної заборгованості, вважаючи повністю погашеними проценти в сумі 117,63 долари США, а також 4 537 грн. 41 коп. пені за прострочення сплати кредиту та 45 грн. 50 коп. пені за прострочення сплати процентів.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути в солідарному порядку понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Також судом встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_1, яка має залишитися станом на 25.12.2014 року згідно Додатку №1 до Договору графіку погашення кредиту визначена у 2 762,35 долари США (а.с.17). Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 10.12.2014 року заборгованість відповідача по кредиту становить 6 847,08 доларів США. До 27.01.2015 року ОСОБА_1 заборгованість не погашав, тож навіть з врахуванням сплачених ним 27.01.2015 року 200 доларів США його заборгованість буде перевищувати встановлену Графіком, і відповідно до п.3 Графіку вважається простроченою, тож вимога зустрічного позову про визнання договору виконаним станом на 01.01.2015 року не підлягає задоволенню.

Крім того, ніхто не оспорює ані права, ані обовязку відповідачів сплачувати кредитну заборгованість рівними частинами у терміни, що передбачені кредитним договором, а відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України захисту підлягають порушені, оспорювані або невизнані права та інтереси особи, тож вимога зустрічного позову про зобовязання банку прийняти у ОСОБА_1 суму залишку заборгованості на певних умовах не підлягає задоволенню, тож в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю.

Оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір, за кожною вимогою по 551 грн. 20 коп. з кожного.

Витрати відповідача ОСОБА_1 на проведення судово-економічної експертизи розподілу в судовому порядку не підлягають, а підлягають поверненню експертною установою, оскільки експертиза, яку за ухвалою суду оплатив ОСОБА_1, проведена не була.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ПІН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ПІН НОМЕР_2, в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 0113 в АТ «УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код ОСОБА_3 09807750) на відшкодування кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 03.07.2008 року в сумі 6 647,08 (шість тисяч шістсот сорок сім) доларів 08 центів США, що за курсом НБУ станом на 10.12.2014 року становить 103 561 (сто три тисячі пятсот шістдесят одну) грн. 51 коп., яка цілком складається із кредитної заборгованості, а також 4 537 (чотири тисячі пятсот тридцять сім) грн. 41 коп. пені за прострочення сплати кредиту та 45 (сорок пять) грн. 50 коп. пені за прострочення сплати процентів, а також на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 112 (одну тисячу сто дванадцять) грн. 43 коп., а всього 109 256 (сто девять тисяч двісті пятдесят шість) грн. 85 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту від 03.07.2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_1 виконаним належним чином сторонами станом на 01.01.2015 року та про зобовязання ПАТ «УкрСиббанку» прийняти у ОСОБА_1 суму залишку заборгованості рівними частинами у термін, що передбачений кредитним договором до 02.07.2015 року відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ПІН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ПІН НОМЕР_2, на користь Держави судовий збір в сумі по 551 (пятсот пятдесят одній) грн. 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляцію не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: