Справа № 505/235/16-ц
Провадження № 2/505/425/2016
19.04.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
повна назва суду
в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б.,
представника громадськості
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області
справу за позовом ОСОБА_1
Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
До суду звернувся позивач із вказаним позовом, згідно якого просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в розмірі 1057,20 грн. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, моральну шкоду в розмірі - 5000 грн., судовий збір в розмірі 551,20 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.12.2015 року близько 09 год. 30 хв. На автодорозі «Котовськ-Балта» сталась дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», д.н.з. 877-55ОЕ, в стані алкогольного спяніння, не дотримався безпечної дистанції та дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив наїзд на позивача, який котив свій велосипед по правому узбіччю дороги. Внаслідок вказаної ДТП позивачу було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозгової травми у формі струсу головного мозку, зсадини мяких тканей голови, крововиливи і зсадини нижніх кінцівок, травматичний підвивих коронки 1 зуба справа на нижній щелепі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після ДТП позивач проходив курс стаціонарного лікування в Котовській міській лікарні, тому, за рахунок власних коштів придбав у аптечних кіосках ряд лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування. Загальна сума витрачених коштів складає 1057,20 гривень. Також позивач вказує, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що йому було завдано легких тілесних ушкоджень, які спричинили постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт, відчуття страху за своє життя, назавжди залишитися скаліченим та не в повній мірі бути здатним виконувати фізичні навантаження, рухатись та бути працездатним. Така життєва ситуація приносить йому стрес, психічний розлад та зневіру у власні сили так-як на його утриманні знаходиться неповнолітня онучка. Таким чином моральну шкоду він оцінює в 5000 гривень.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце його проведення.
З викладених обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення, згідно ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.12.2015 року близько 09 год. 30 хв. На автодорозі «Котовськ-Балта» сталась дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», д.н.з. 877-55ОЕ, в стані алкогольного спяніння, не дотримався безпечної дистанції та дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив наїзд на позивача ОСОБА_1, який котив свій велосипед по правому узбіччю дороги. Велосипед та транспортний засіб отримали механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Балтського районного суду Одеської області від 02.02.2016 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.
У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.
Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо).
Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.
Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.
За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.
Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_2, який є власником автомобіля марки «ВАЗ-2101», д.н.з. 877-55ОЕ.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно із записами амбулаторної картки ОСОБА_1, позивач після отримання травми перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Котовської МЛ з 08.12.2015 року по 16.12.2015 року.
Відповідно до чеків, витрати позивача за вказаний період на придбання ліків становлять 1057,20 грн.
Згідно правової позиція Верховного Суду України у справі 6-2808цс15 від 20.01.2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, відповідно до положень ст.ст. 1167, 1172, 1187 ЦК України та вказаної правової позиції Верховного Суду України саме з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1057,20 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При визначені розміру завданої шкоди суд враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, його переживання за долю неповнолітньої онуки, яка знаходиться на його утриманні. Виходячи із засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, про необхідність задовольнити вимоги позивача в частині стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 5000 грн., які і підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1166-1168, 1172, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1057,20 грн. (одна тисяча пятдесят сім грн. 20 коп.), моральну шкоду в розмірі - 5000 грн. (п'ять тисяч грн.), витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна грн. 20 коп.)
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня отримання відповідачем його копії та у випадку якщо ним не було подано до суду першої інстанції у встановлені ст. 228 ЦПК України строки заяви про його перегляд.
Суддя К.П. Драгомерецька