Справа № 524/9362/15-ц
Провадження № 2/524/304/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

з участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2, Соколової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав по відношенню до їхнього малолітнього сина ОСОБА_5. В судовому засіданні ОСОБА_4 позов підтримала, суду пояснила, що відповідач жорстоко поводився з нею та дітьми, сім'ю не утримував, 8 років після розірвання шлюбу з дітьми не спілкується, аліментів не сплачує. Посилаючись на статті 164, 165 Сімейного кодексу України, позивач просила суд її вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив, що після розірвання шлюбу колишня дружина всіляко перешкоджала його участі у вихованні та утриманні дітей, налаштувала їх проти нього. Відповідач заперечував, що жорстоко поводився з позивачкою та синами. Вважав, що законних підстав для позбавлення його батьківських прав немає.

Представник органу опіки та піклування Соколова А.В. у вирішенні справи покладалася на розсуд суду. Представник не підтримала висновок органу опіки та піклування - виконкому Автозаводської райради м. Кременчука - щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, наданий 22 жовтня 2015 року.

Свідок з боку ОСОБА_6 - її мати - ОСОБА_7 суду повідомила, що ОСОБА_2 останні шість років до дітей не приходить; іноді на день народження передавав гроші, які донька сплачувала за перебування ОСОБА_5 у літньому таборі. Під час проживання з сім'єю ОСОБА_2 бив старшого сина ОСОБА_8 ременем.

Свідок з боку відповідача - його мати - ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_4 після розірвання шлюбу чинить перепони батькові дітей у спілкуванні з ними. Колишня невістка ніколи не повідомляла їй про випадки жорстокого поводження її сина з членами своєї родини.

Неповнолітній ОСОБА_5, думку якого суд вислухав у відповідності до статті 171 СК України, позов підтримав. Таку позицію він пояснив бажанням «бути їм з мамою вільними; вільно пересуватися».

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 7 грудня 2002 року по 6 листопада 2009 року. Мають двох синів: дорослого сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сини проживають з матір'ю. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 липня 2009 року (а.с. 7) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на дітей в розмірі 2/5 частин його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

В даний час ОСОБА_2 постійної роботи не має, перебуває на обліку як безробітний. Згідно довідки, виданої 29 березня 2016 року Автозаводським ВДВС (а.с. 84), заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 1 листопада 2015 року складала 1549,08 грн., станом на 1 березня 2016 року - 5 159,48 грн.

6 липня 2011 року позивач змінила ім'я з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 (а.с. 8).

ОСОБА_5 навчається у 7-Б класі ЗОШ № 26 м. Кременчука.

22 жовтня 2015 року орган опіки та піклування - виконком Автозаводської районної ради м. Кременчука - надав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню неповнолітнього ОСОБА_5. Як вбачається із тексту рішення (а.с. 5), орган опіки і піклування, виходив, зокрема, із того, що ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів і розмір його заборгованості становить 65 879, 44 грн. станом на 1 жовтня 2015 року.

Вирішуючи спір, суд виходить із такого:

Згідно частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06), зокрема, у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на

захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна

переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих

наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини

Оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про те, що виняткові обставини, необхідні для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Так, аргументи ОСОБА_4 про жорстоке поводження ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 жодним доказом не підтверджені. Не має доказів негативного впливу батька на малолітнього сина. ОСОБА_2 не є хронічним алкоголіком або наркоманом, не веде антисоціальний спосіб життя; з місця попередньої роботи характеризується позитивно (а.с. 44,54).

Натомість, ОСОБА_2 надав суду докази - фототаблицю СМС-повідомлень від позивачки до нього, з яких вбачається, що ОСОБА_4 перешкоджала нормальному спілкуванню між батьком та дітьми (а.с. 69). Позивач не спростувала, що є авторкою вказаних СМС-повідомлень, але вважала, що такі її емоції не були причиною небажання відповідача приймати участь в утриманні дітей та спілкуванні з ними».

Думка ОСОБА_5, висловлена в суді, явно свідчить про вплив на нього матері.

Позивач в суді не змогла навести конкретні факти, коли відповідач відмовив у наданні свого дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя