АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 25 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суд м. Києва від 25 січня 2016 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з таким рішенням суду 1-ї інстанції, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 25 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відмовляючи в задоволенні його позовних про стягнення з ОСОБА_4, як з винної особи, матеріальної шкоди в розмірі 60100 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що, отримавши страхове відшкодування від страхової компанії у розмірі 39 223,10 грн. ( вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу), позивач погодився з розміром визначеної шкоди, звіт не оскаржував, а тому розмір відшкодування є узгодженим, а вартість матеріальної шкоди в розмірі 99323,10 грн. позивачем не доведено належними та допустимими доказами. Вважає, що такі висновки суду 1-ї інстанції не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, так як факт завдання йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП в розмірі 99323,10 грн. підтверджується рахунком-фактурою від 05.03.2015 року, оформленим офіційним дилером автомобіля Nissan Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський». Оскільки страховою компанією винної особи на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський» перераховано лише 39223,10 грн., то автомобіль Nissan було відремонтовано лише на вказану суму коштів. Проте, дана страхова виплата не покрила повної вартості необхідних ремонтних робіт, а тому його автомобіль лишився не відремонтованим до кінця. У зв'язку з чим, керуючись приписами ст.1194 ЦК України, вважає, що невідшкодовану страховою компанією суму матеріального збитку має відшкодувати вина особа, а саме ОСОБА_4. Безпідставними є також висновки суду 1-ї інстанції про те, що фактично ремонтні роботи по відновленню автомобіля позивачем було проведено лише через 5 місяців після ДТП, такі ремонтні роботи замовлені позивачем на власний розсуд та не відповідають тим пошкодження, які автомобіль отримав внаслідок ДТП. Поряд з цим, судом 1-ї інстанції залишено поза увагою ту обставину, що страхова компанія винної особи лише в кінці червня перерахувала на рахунки СТО страхову виплату, і лише після цього були здійснені ремонтні роботи автомобіля. Безпідставною є також відмова суду першої інстанції у задоволенні його позовних вимог про відшкодування винною особою моральної шкоди в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилалась на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з»явився, про день та час слухання справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника страхової компанії.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2015 року, о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1, по вулиці Уманській в місті Києві, під час виїзду з двору не надав дорогу автомобілю Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Солом'янськогорайонного суду міста Києва від 01.04.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Судом також встановлено, що 24.09.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_4було укладено договір добровільного страхування №005673, автомобіля Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1, на страхову суму КАСКО 50 000 грн., предмет договору- цивільна відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок ДТП.

Також, ОСОБА_4застрахував свою цивільно-правову відповідальність у Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНСГРУП»на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2764969, за умовами якого, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.

05 березня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр Голосіївський», на підставі звернення ОСОБА_3, було складено рахунок-фактуру №СЧ-0002798 від 05 березня 2015 року, яким визначено вартість ремонтних робіт автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, в розмірі 99323,10 грн.

В свою чергу, Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза» для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортному засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок пошкодження автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди 28 лютого 2015 року.

Відповідно до звіту №24186 від 12.03.2015 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза», вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, становить 86 536,80, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням зносу становить 39223,11 грн.

На підставі даного звіту, 03.06.2015 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»,прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 39223,11 грн., з яких на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю«Автомобільний центр Голосіївський» перераховано грошові кошти в сумі 39223,10 грн. для проведення відновлювального ремонту автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, та 550 грн. перераховано на особистий рахунок позивача, як компенсацію за послуги евакуатора.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 60100 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 60100 грн. та моральної шкодив сумі 5000 грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що вказані позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що висновок суду 1-ї інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 60100 грн. зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки.

Частиною 2 даної статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - це визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на законних підставах.

На час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 лютого 2015 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1, за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок ДТП за участю вказаного автомобіля була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП».

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому також відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини 2 статті 23 ЦК України.

Статтею 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

За приписами ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Судом встановлено, що на замовлення страховика звіт про оцінку транспортного засобу від №24186 від 12.03.2015 рокубув складений Товариством з обмеженою відповідальністю «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза»відразу після настання дорожньо-транспортної пригоди, з дотриманням вимог діючого на той час законодавства щодо визначення вартості матеріального збитку та особою, яка на момент проведення оцінки мала відповідне кваліфікаційне свідоцтво, сертифікат, посвідчення оцінювача дорожніх транспортних засобів.

ОСОБА_3 не звертався у встановленому законом порядку з заявою про рецензування звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Асистуюча компанія «Укравтоекспертиза», а тому, в силу вимог закону, він є узгодженим.

Приватне акціонерне товариство «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виплатило позивачу узгоджену суму страхового відшкодування матеріальних збитків, яка не перевищує страхову суму відповідно до полісу відповідача щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/2764969 та договору добровільного страхування №005673, автомобіля Audi А6, державний номерний знак НОМЕР_1, на страхову суму КАСКО 50 000 грн., предмет договору- цивільна відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок ДТП.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4, як з особи, винної у скоєнні ДТП, так і з Приватного акціонерного товариства «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП»на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 60100 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортному засобу Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, фактично становить 99323,10 грн., а тому з урахуванням коштів, виплачених страховою компанією, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 60100 грн., колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Ні суду 1-ї інстанції, ні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним здійснено відновлювальний ремонт автомобіля Nissan, державний номерний знак НОМЕР_2, та фактично сплачено за його відновлення 99323,10 грн. (чеків про купівлю пошкоджених деталей, чеків про оплату робіт по відновлювальному ремонту автомобіля, тощо).

Наданий позивачем рахунок-фактура, складений офіційним дилером автомобіля Nissan не є належним та допустимим доказом понесених позивачем витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, оскільки лише відображає вартість робіт по ремонту та вартість запчастин автомобіля станом на 05.03.2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду 1-ї інстанції в даній частині також не спростовують.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду 1-ї інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, з огляду на таке.

Так, позивач ОСОБА_3свої вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовує тим, що пошкодження майна спричинило порушення звичайного ритму його життя, призвело до додаткових та непередбачуваних витрат часу та грошей на врегулювання ситуації, до настання негативних наслідків з приводу неможливості у повному обсязі на власний розсуд використовувати пошкоджене майно, просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Як вбачається зі змісту ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, колегія суддів, бере до уваги характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, то колегія суддів приходить до висновку, що рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 25 січня 2016 рокув частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати, з постановленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.

В іншій частині рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3243,60 грн. витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 25 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

В іншій частині рішення Солом'янського районного суд м. Києва від 25 січня 2016 рокузалишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: