22-ц/775/302/2016(м)
Головуючий у 1-й інстанції Пантелєєв Д.Г.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Бугрим Л.М., Гаврилова Г.Л.

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ОСОБА_4 навчання в Краматорському економіко-гуманітарному інституті.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначив, що він не має інших доходів ніж пенсія, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 (13 років) та ОСОБА_6 (7 років), хворіє, має потребу в оперативному лікування(заміна тазостегнового суглоба). Навчаючись на заочному відділенні ОСОБА_4 міг би працевлаштуватися та самотужки оплачувати навчання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення залишити без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду доповнення до апеляційної скарги в яких просив, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача проти скарги, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вище переліченим вимогам, а тому підлягає залишенню без змін.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є батьком ОСОБА_4, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, під час шлюбу з позивачем, який тривав з 18 липня 1996 року по 20 травня 1999 року (а. с. 3, 4). В 2014 році ОСОБА_4 вступив до Краматорського економіко гуманітарному інституті, на теперішній час навчається на третьому курсі денного відділення, стипендія йому не нараховується. (а. с. 2, 38). Визначаючи розмір стягнення суд першої інстанції з'ясував матеріальний стан батьків і дійшов обґрунтованого висновку стосовно можливої їх участі у наданні допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчання та розміру допомоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з встановленими обставинами та висновками яких дійшов суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що навчаючись на заочному відділенні ОСОБА_4 міг би працевлаштуватися та самотужки оплачувати навчання - непереконливі, оскільки в матеріалах справи має місце довідка, згідно якої ОСОБА_4 навчається на денному відділенні ІІІ курсу економіко-гуманітарного факультету. Відповідач не довів, що у ОСОБА_4 є можливість працевлаштуватися та продовжити навчання на заочному відділенні.(а.с.2)

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності можливості надавати допомогу внаслідок чисельних захворювань та необхідності термінового оперативного втручання з приводу заміни тазостегнового суглоба необґрунтовані. В матеріалах справи має місце виписка з медичної картки стаціонарного хворого, виписаного 30.04.2015 року, внаслідок поліпшення здоров'я, де зазначено рекомендацію тотального ендопротезування лівого кульшового суглоба в плановому порядку. Проте, доказів коли саме рекомендовано провести операцію та інформації щодо її вартості відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не встановлено розмір заробітку матері ОСОБА_4 безпідставні. В матеріалах справи має місце довідка про розмір заробітної плати позивача, згідно якої загальна сума доходу за період з 01.11.2014 року по 31.08.2015 року дорівнює 27024,16грн., що дорівнює 2702,41грн. в місяць.(а.с.41)

В свою чергу відповідач, згідно довідки управління ПФУ в Оболонському районі м.Києва щомісячно отримує пенсію в розмірі 10740,00грн. Крім того відповідно інформації головного управління Державної фіскальної служби України у м.Києві відповідач має доходи в першому кварталі 2015 року у вигляді соціальних виплат в сумі 7308,00грн., пенсію або щомісячне довічне утримання в сумі 11762,00грн. та відшкодування шкоди в сумі 996,00грн.; в другому кварталі 2015 року отримав соціальні виплати в сумі 13737,00грн., пенсію або щомісячне довічне утримання в сумі 17508,00грн. та відшкодування шкоди в сумі 996,00грн.; в третьому кварталі 2015 року отримав соціальні виплати в сумі 7708,00грн., пенсію або щомісячне довічне утримання в сумі 11672,00грн. та відшкодування шкоди в сумі 1116,00грн.(а.с.64, 69)

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач довела, що за навчання ОСОБА_4 вона сплачує грошові кошти в розмірі 750грн., щомісячно. Син проживає разом з нею та періодично винаймає кімнату в м.Краматорську, оплачуючи вартість проживання в ній, книжки та зошити придбаває за власний кошт.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У вказаній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу вказаного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що відповідач не довів відсутність можливості надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання.

Усі доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи колегія суддів переглянула і дійшла висновків, що судом першої інстанції фактичні обставини з`ясовані повно та всебічно, висновки суду відповідають встановленим фактам. Суд розглянув цивільну справу з дотриманням загальних засад цивільного судочинства - принципу змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що передбачено ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: Л.М. Бугрим

Г.Л. Гаврилова