Справа № 2-др/490/4381/15-ц н/п 2-др/490/3/16
30 березня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Подзігун Г. В.
при секретарі Кошевій О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі № 490/4381/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Державної казначейської служби України про повернення безпідставно набутих грошових коштів,
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив винести додаткове рішення у цивільній справі № 490/4381/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Державної казначейської служби України про повернення безпідставно набутих грошових коштів, яким стягнути на його користь судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду про закриття провадження, у розмірі 243 грн. 60 коп.
Позивач у судове засідання не зявився, що, однак, не перешкоджає розгляду питання щодо винесення додаткового рішення за його відсутності.
Представник відповідачів у судове засідання також не зявився, при цьому надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, надав заяву, в якій просив залучити в якості співвідповідача Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області та Державну архітектурно-будівельну інспекцію, і стягнути судовий збір саме з цих відповідачів.
Ухвалою суду питання щодо винесення додаткового рішення суду вирішено за відсутності учасників процесу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив стягнути за його користь 6 800 грн. безпідставно набутих коштів.
Ухвалою суду від 18 серпня 2015 року провадження у справі було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.
У подальшому, позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою на вищезазначену ухвалу суду, за подачу якої сплатив судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року апеляційну скаргу було задоволено, ухвалу суду про закриття провадження скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. При цьому, питання щодо відшкодування судових витрат вирішено не було.
У звязку з цим, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Миколаївської області із заявою про винесення додаткового рішення, яким просив стягнути на його користь 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, однак ухвалою суду йому було відмовлено у прийнятті зазначеної вище заяви з тих підстав, що вказана вимога має бути вирішена судом першої інстанції при винесенні рішення.
В подальшому, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ГУ ДКСУ в Миколаївській області, Державної казначейської служби України задоволено: стягнуто на його користь через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області з Державного бюджету України грошові кошти в розмірі 6 800 грн., що були сплачені позивачем за квитанцією 3921.798.1 від 22.07.2014 року.
У той же час, у рішенні суду не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, повязаних із розглядом апеляційної скарги на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, відповідно до абз. 3 п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.
Враховуючи викладене, зважаючи на той факт, що судом апеляційної інстанції було скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену п. 14 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, суд приходить до висновку, що слід винести додаткове рішення суду, яким стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області на користь позивача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
При цьому, суд не вбачає процесуальних підстав для залучення до справи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області та Державної архітектурно-будівельної інспекції, оскільки вказані особи не були залучені в якості співвідповідачів при розгляді цивільної справи по суті, а цивільне процесуальне законодавство не передбачає залучення співвідповідачів на стадії розгляду питання щодо винесення додаткового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -
Стягнути на користь ОСОБА_1 через Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Додаткове рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН