АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-5696 Головуючий у 1-й інстанції - Колдіна О.О.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо", про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 пред'явила позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - стягнення: витрат на лікування в сумі 3023 гривні; витрат за послуги в травмпункті в сумі 1000 гривень; витрат за пошкоджений одяг в сумі 700 гривень; робочу форму в сумі 1000 гривень; витрат за послуги таксі в сумі 3000 грн.; витрат на сплату комунальних послуг у сумі 2000 гривень; витрат на харчування в сумі 4000 гривень; відшкодування моральної шкоди в розмірі 85000 гривень.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалась на те, що 3 березня 2015 року на перехресті вул. Васильківської та пров. Задорожного ОСОБА_4 здійснив на неї наїзд, в результаті чого їй були заподіяні тілесні ушкодження.

Внаслідок наїзду були пошкоджені її куртка вартістю 700 гривень та робоча форма вартістю 1000 гривень.

Після дорожньо-транспортної пригоди вона скористалась послугами таксі, яке доставило її з лікарні до м. Конотоп. Послуги таксі коштували їй 3000 гривень.

Позивач посилається на те, що на харчування вона витрачає в місяць 2000 гривень і щомісяця сплачує комунальні послуги в розмірі близько 1000 гривень.

Оскільки ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі положень ст. 1187, 1188 ЦК України ОСОБА_3 просила зазначені витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року на підставі п.4 ч.1 ст.207 ЦПК України позовну заяву в частині позовних вимог про відшкодування витрат: на лікування у сумі 3023 грн.; за послуги травмпункту у сумі 1000 грн., та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 85 000 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення: витрат за пошкоджений одяг в сумі 700 гривень; робочу форму в сумі 1000 гривень; витрат за послуги таксі в сумі 3000 грн.; витрат на сплату комунальних послуг у сумі 2000 гривень; витрат на харчування в сумі 4000 гривень, відмовлено за недоведеністю.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 14 023 грн. та моральну шкоду у розмірі 85 000 грн. (а.с.77-78).

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_4 та представник ТзДВ "СК "Кредо" не з'явились, про місце та час апеляційного розгляду повідомлялись належним чином.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явились, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення ОСОБА_3, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

3 березня 2015 року приблизно о 9 годині, ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Васильківській в м. Києві зі сторони Голосіївської площі, не вжив необхідних заходів для зупинення транспортного засобу, не надавши дорогу пішоходу, здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на нерегульованому пішохідному переході на ОСОБА_3

Внаслідок зазначеного наїзду ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості.

Зазначені обставини встановлені вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника транспортного засобу власника транспортного засобу "Мітцубісі" д.н. НОМЕР_2 була застрахована в ТзДВ "СК "Кредо".

Позивач, знаючи про наявність у відповідача Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не зверталась до страхової компанії з заявами про виплату страхового відшкодування, наполягаючи на тому, що шкоду повинен відшкодувати ОСОБА_4

Позивач має право на відшкодування шкоди, завданої їй відповідачем, однак в силу положень ст. ст. 10, 60 ЦПК вона повинна довести обґрунтованість заявленого розміру відшкодування.

Оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заявлених у позові збитків та не обґрунтовано необхідності витрат на харчування у заявленому розмірі а також наявність причинно-наслідкового зв'язку між подією ДТП та витратами на харчування і необхідністю сплачувати комунальні послуги, районний суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, вимоги якого є необґрунтованими та не доведеними у встановленому процесуальним законом порядку.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_3 позову, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с.65-67).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду ОСОБА_3 також не навела таких обставин.

Відповідно до встановленого ст.11 ЦПК принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки в ході розгляду справи в суді першої інстанції у судовому засіданні 21 січня 2016 року ОСОБА_3 не заперечувала проти залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог про відшкодування витрат на лікування, у тому числі витрат за послуги травмпункту, та в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, і не оскаржила ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року у встановленому процесуальним законом порядку, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які стосуються неправильності висновків суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування витрат на лікування, витрат за послуги травмпункту та відшкодування моральної шкоди.

Доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування за пошкоджений одяг, робочу форму, послуг таксі, сплачені комунальні послуги та витрат на харчування апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить.

В ході апеляційного розгляду справи у судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі з підстав, викладених у ній, будь-яких клопотань суду не заявляла.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома