Справа № 199/1820/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.11.2003 року, реєстровий номер 3-2724, та свідоцтва про право власності від 15.10.1998 року б/н, виданого КП «Дніпропетровський завод гірношахтного обладнання» належить квартира АДРЕСА_1.

Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі та постійно проживають у місті Харкові. Позивач зазначає, що останні два роки, починаючи з 2013 року кожні вихідні він разом з відповідачкою приїжджали до ОСОБА_3, оскільки він був самотньою людиною, через похилий вік та стан здоров'я потребував сторонньої допомоги та нагляду. Дружина ОСОБА_3, яка є рідною сестрою відповідачки ОСОБА_2, померла, дітей та інших близьких родичів вони не мали.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 19.05.2010 року, посвідчений Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, яким все належне йому майно заповідав позивачу ОСОБА_1.

Позивач зазначає, що навесні 2015 року у зв'язку із погіршенням стану здоров'я ОСОБА_3, вони разом із дружиною ОСОБА_2 переїхали до нього у квартиру АДРЕСА_1 для надання йому допомоги і належного догляду, та постійно проживали разом з ним до дня його смерті.

11.02.2016 року позивач звернувся до Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3, однак постановою від 12.02.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк та не був зареєстрованим разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Посилаючись на те, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 позивач проживав разом з ним, тому просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 на день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову не заперечувала та зазначила, що вона була рідною сестрою померлої дружини ОСОБА_3, після смерті якої спадкодавець ОСОБА_3 залишився самотнім, у зв'язку з чим починаючи з 2013 року вони постійно проживали з ним однією сім'єю та доглядали за ним.

Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, просив розглянути справу у відсутність його представника, про що надав відповідно заяву та копію спадкової справи.

Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.11.2003 року, реєстровий номер 3-2724, та свідоцтва про право власності від 15.10.1998 року б/н, виданого КП «Дніпропетровський завод гірношахтного обладнання» належить квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис №1288, після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт від 19.05.2010 року, посвідчений Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, яким все належне йому майно заповідав позивачу ОСОБА_1.

11.02.2016 року позивач звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_3, однак постановою від 12.02.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про оправо на спадщину, оскільки він не звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк та не був зареєстрованим разом зі спадкодавцем на момент його смерті.

Як встановлено в ході розгляду справи, ОСОБА_3 був самотньою людиною, через свій похилий вік та стан здоров'я потребував сторонньої допомоги та догляду.

Відповідачка ОСОБА_2 була рідною сестрою померлої дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_5, у зв'язку з чим сторони по справі були єдиними близькими родичами ОСОБА_3 та починаючи з 2013 року кожного тижня приїжджали до нього з м.Харкова, а згодом стали постійно проживати з ним однією сім'єю та доглядати за ним.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

П.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

З пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, а також відповідача ОСОБА_2, яка була допитана свідком, вбачається, що починаючи з 2013 року у зв'язку із погіршенням стану здоров'я ОСОБА_3, позивач разом із дружиною ОСОБА_2 майже щотижня приїжджали до ОСОБА_3, а згодом переїхали до нього у квартиру АДРЕСА_1 для надання йому належного догляду та проживали з ним на день його смерті.

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_1 постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки упродовж встановленого шестимісячного строку прийняття спадщини, визначеного ст.1270 ЦК України, від спадщини не відмовлявся. Відсутність відмови від спадщини позивачем ОСОБА_1 також підтверджується матеріалами спадкової справи №116/2016 року, відкритої Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3.

Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, на момент його смерті постійно проживав разом зі спадкодавцем, що знайшло своє підтвердження в суді, однак постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому суд вважає встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, на час його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1222, 1268, ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,3 м.кв., житловою 33,8 м.кв. в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: