УХВАЛА іменем україни
30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І.,

за участю представника позивача - Лихна Я.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Остапенко Ірини Вікторівни до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк»Остапенко І.В. (далі - ПАТ «КБ «Південкомбанк») звернулося до суду із указаним позовом, на обґрунтування якого посилалось на те, що 04 липня 2013 року між банком та ТОВ «Деміс Канц» укладено кредитний договір № 176К-13Ю про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії, до якого в подальшому були внесені зміни. Банк відкрив товариству відновлювальну відкличну кредитну лінію на поповнення обігових коштів в загальній сумі 12 млн грн з терміном користування до 03 липня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 20 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки.

Банк виконав умови договору, проте ТОВ «Деміс Канц» належним чином не виконує умови договору, у зв'язку з чим відповідач як поручитель несе відповідальність за неналежне виконання боржником умов договору. Станом на 07 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить: заборгованість за основним зобов'язанням - 12 млн грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 499 851 грн 99 коп., пеня за порушення строків повернення кредиту та процентів - 724 740 грн 02 коп., всього: 13 224 592 грн 01 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2013 року № 176К-13Ю станом на 07 жовтня 2014 року: заборгованість за основним зобов'язанням - 12 млн грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 499 851 грн 99 коп., пеня за порушення строків повернення кредиту та процентів - 724 740 грн 02 коп., всього: 13 224 592 грн 01 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на ч. 4 ст. 559 ЦК України та виходив із того, що порука припинилась, оскільки позивач не пред'явив вимоги до відповідача протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що вимога до поручителя була пред'явлена кредитором протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, оскільки ні наявність заборгованості, ні її розмір відповідачем не оспорювалися.

Такі висновки апеляційного суду є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які судом вірно застосовані.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 липня 2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ТОВ «Деміс Канц» укладено договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 176К-13Ю, згідно з яким банк відкрив товариству лінію кредитування в розмірі 12 млн грн, з терміном дії до 03 липня 2014 року, зі сплатою 20 % річних, комісією за підготовку та оформлення договору - 360 грн та одноразовою комісією за відкриття кредитної лінії - 1 % від ліміту кредитування. У подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 04 липня 2013 року № 176К-13Ю .

04 липня 2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 176П-13Ю/1, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе обов'язок відповідати за виконання боржником його зобов'язань, що витікають з договору від 04 липня 2013 року № 176К-13Ю та усіх додаткових угод до нього, включаючи зобов'язання із повернення отриманих грошових коштів (суми кредиту), сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, інших штрафних санкцій, відшкодування збитків тощо. Відповідно до умов п. 1.2 договору поруки, боржник і поручитель є солідарними боржниками.

Як вбачається з меморіального ордера від 04 липня 2013 року № 581758, грошові кошти в розмірі 12 млн грн, були перераховані ТОВ «Деміс Канц», що також підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 04 липня 2013 року до 07 жовтня 2014 року.

ТОВ «Деміс Канц» взятих на себе зобов'язань не виконало, у зв'язку з чим, станом на 07 жовтня 2014 року заборгованість за договором становить 13 224 592 грн 01 коп. та складається із заборгованості за основним зобов'язанням - 12 млн грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 499 851 грн 99 коп.; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом - 724 740 грн 02 коп.

Як вбачається з наданих позивачем документів, на розгляді в Господарському суді м. Києва з листопада 2014 року перебуває справа за позовом ПАТ «КБ «Південкомбанк» до ТОВ «Деміс Канц, ТОВ «Деміс груп» про стягнення заборгованості за договором від 04 липня 2013 року № 176К-13Ю в розмірі 13 224 592 грн 01 коп.

Із договору поруки від 04 липня 2013 року № 176П-13Ю/1, укладеного між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_5, вбачається, що договір діє до моменту виконання в повному обсязі боржником та/або поручителем зобов'язань за основним договором, тобто строк дії договору поруки не встановлено.

ПАТ «КБ «Південкомбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором 04 листопада 2014 року. Копія даної позовної заяви була отримана ОСОБА_7 особисто 11 грудня 2014 року, що підтверджується матеріалами справи № 201/14219/14-ц і не заперечувалось представником ОСОБА_5 у судовому засіданні апеляційного суду.

Зазначене свідчить, що вимога до поручителя була пред'явлена кредитором протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, оскільки ні наявність заборгованості, ні її розмір відповідачем не оспорювались. При цьому зазначав, що посилання представника відповідача на те, що залишення позовної заяви без розгляду не перериває строку позовної давності, не є підставою для відмови у позові, оскільки строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

На підставі ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк