АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5906/2015 Головуючий в 1 інстанції - Шевчук О.П.
Заява про ухвалення додаткового рішення № 06.68/17/2016 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Заришняк Г.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат пов'язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про відшкодування шкоди спричиненої залиттям квартири, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулись до суду з вищезгаданим позовом в якому просили суд стягнути з відповідача завдану їм майнову шкоду залиттям квартири, яка належить їм на праві власності в сумі 94 262 грн. 06 коп. на користь ОСОБА_2 та 37 062 грн. 06 коп. на користь ОСОБА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири в розмірі 37 062 грн. 06 коп. та на користь ОСОБА_2 94 262 грн. 06 коп.

Не погодившись з таким рішенням представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва - відхилено.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року - залишено без змін.

09.03.2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення суду, а саме просили стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва на користь позивачів понесені витрати на залучення спеціалістів і проведення експертизи. Заяву мотивували тим, що під час розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_2 понесені судові витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи, а апеляційний суд, ухвалюючи судове рішення не вирішив питання про розподіл судових витрат пов'язаних із проведенням експертизи.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.05.2015 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 109-110 т. 3).

Відповідно до рахунку №11-25/05 від 25.05.2015 року позивачем ОСОБА_2 за проведення експертизи було сплачено 3300 грн. 00 коп. (а.с. 115 т. 3).

В подальшому, ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва - відхилено, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року - залишено без змін (а.с. 152-156 т. 3).

Зі змісту, зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів, спростовуючи доводи апеляційної скарги відповідача взяла до уваги висновок експерта № 0714 від 14.04.2015 року.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат має бути вирішене під час постановлення ухвали апеляційним судом.

При цьому, колегією суддів встановлено, що в порушення вимог ч. 4 ст. 315 ЦПК України, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат пов'язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи на стадії апеляційного розгляду.

Також, колегією суддів встановлено, що позивачі звертались до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення. Втім, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.12.2015 року, яка залишена ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.03.2016 року без змін, позивачам відмовлено в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

В п. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зі змінами та доповненнями, зазначено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат пов'язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів, вважає, що дані судові витрати підлягають розподілу шляхом ухвалення додаткової ухвали відповідно до ст. ст. 8, 88, 220 та 315 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів не може задовольнити прохання позивачів в частині стягнення витрат на залучення спеціалістів, оскільки останні не залучалися під час розгляду справи апеляційним судом.

Так як , оплату за проведення експертизи здійснила позивач ОСОБА_2, що вбачається з платіжного доручення, колегія суддів вважає, що саме на її користь мають бути стягнуті з відповідача понесені нею судові витрати, а в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, через неподання ним доказів про понесення витрат.

За таки обставин, колегія суддів частково задовольняє заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат пов'язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи та участю спеціалістів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 88, 220, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат пов'язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_2 судові витрати пов'язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 3300 (три тисячі триста) грн. 00 коп.

В іншій частині заяви ОСОБА_2, а також в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: