АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 жовтня 2015 року -

В С Т А Н О В И Л А :

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

08.05.2007р. сторони уклали кредитний договір № 014/05/251, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 90000дол.США строком до 08.05.2017р.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим, станом на 25.06.2015р. виникла заборгованість в сумі 31663,14дол.США, що еквівалентно 689265,40грн., в тому числі: 24874,47дол. США (еквівалентно 541484,88грн.)- сума основного боргу за кредитним договором: 3242,66дол.США(еквівалентно 70588,49грн.) - сума нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом; 3546,01дол.США (еквівалентно 77192,03грн.) - сума пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

22-ц/794/24/ 2016 Головуючий у 1 інстанції Гончарова І.М.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 014/05/251 від 08.05.2007р. в сумі 31663,14дол.США, що еквівалентно 689265,40грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 жовтня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував всі обставини справи, а саме наявність чи відсутність фактів отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 72000дол. США, порушення умов кредитного договору та підстави виникнення в ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, період та розмір заборгованості.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції перешкоджав всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, обмежуючи представника відповідача у поданні доказів.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення змінити.

Судом першої інстанції з представлених сторонами доказів встановлено, що 08.05.2007р. сторони уклали кредитний договір № 014/05/251, відповідно до якого позивач надає, а відповідач отримує кредит в розмірі 90000дол.США які відповідач мала отримати в 5 траншів строком до 08.05.2017р. під 13% річних.

Судом встановлено, що фактично відповідач ОСОБА_2 отримала три транші : 25000 дол. США - 11.05.2007р., 30000дол. США - 31.05.2007р., 17000 дол. США - 12.09.2007р., а всього відповідач отримала 72000 дол.США.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв'язку з чим, станом на 25.06.2015р. виникла заборгованість в сумі 31663,14дол.США, що складається із : 24874,47дол. США - суми основного боргу за кредитним договором, 3242,66дол.США - суми нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом, 3546,01дол.США - суми пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредитних коштів.

Зазначений розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором.

Судом першої інстанції було встановлено, що останній платіж на погашення заборгованості був здійснений відповідачем 04.04.2014р. в розмірі 430 дол. США.

Колегією суддів при розгляді апеляційної скарги з представлених позивачем розрахунків вбачається, що останній платіж був зроблений відповідачем в розмірі 967 дол.США 04.07.2014р.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. При порушені зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості відповідно до ч.1 ст.627 ЦК.

За ст.628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, уякому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами відповідно до положень ст.629 ЦК України.

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, вбачається, що сторони домовились про розмір, умови надання та повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Якщо у кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті з урахуванням положень ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", стягнення може бути проведено у іноземній валюті.

Відповідно до п.1.11.1 кредитного договору, сторони домовились, що усі платежі для повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту.

Доводи апелянта про не встановлення судом наявності отримання відповідачем кредитних коштів спростовується дослідженими судом доказами по справі, зокрема заяв позичальника на видачу кредитних коштів та меморіальних ордерів №7 від 11.05.2007р., №6 від 31.05.2007р., №1 від 12.09.2007р., якими підтверджується зарахування кредитних коштів, згідно кредитного договору. Укладення кредиту та отримання кредитних коштів підтверджується і періодичними оплатами відповідача, що зафіксовані в розрахунку заборгованості.

Доводи апелянта про те, що заява про видачу готівки не може підтверджувати факт отримання відповідачем коштів є безпідставними.

Заборгованість за кредитним договором № 014/05/251 від 08.05.2007р. : 24874,47дол. США - сума основного боргу; 3242,66дол. США - відсотки за користування кредитом, підтверджені розрахунком заборгованості наданим позивачем. Зазначені розрахунки апелянтом не спростовані.

Доводи апелянта про застосування строку позовної давності є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, відповідно до ст. 257 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Встановлено, що договір між сторонами укладений 08.05.2007р. до 08.05.2017р.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що остання сплата за кредитним договором була здійснена відповідачем в розмірі 967 дол.США 04.07.2014р.

Позивач, відповідно до п.1.9.1 кредитного договору скористався своїм правом про дострокове стягнення суми боргу та звернувся в суд з позовом 16.12.2014р. в межах строку позовної давності.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тому зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, проценти за користування кредитом також стягуються в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Положення ч. 2 ст. 192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Однак, суд першої інстанції цього не врахував та стягнув пеню в іноземній валюті. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 24.06.2014р. в межах річного строку пеня за прострочення сплати кредиту становить 56994,90грн., пеня за прострочення сплати відсотків становить 14008,97грн. Загальна сума пені що підлягає стягненню в межах строку позовної давності становить 71003,87грн.Отже, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача виходячи з розрахунків заборгованості, слід стягнути в межах позовної давності за один рік, враховуючи збільшення позовних вимог позивача, станом на 25.06.2015р. в національній валюті.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості по пені, а також в резолютивній частині рішення зазначив лише загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню, при цьому не вказав з чого вона складається.

Судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК є підставою для зміни рішення в частині розміру стягнення заборгованості.

Враховуючи зазначені обставини, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/05/251 від 08.05.2007р. в розмірі : 24874,47дол. США - суму основного боргу; 3242,66дол. США - відсотків за користування кредитом; 71003,87грн. - пені.

Керуючись ст.307, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 жовтня 2015 року в частині розміру стягнення заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/05/251 від 08.05.2007р. в розмірі : 24874,47дол. США - суму основного боргу; 3242,66дол. США - відсотків за користування кредитом; 71003,87грн. - пені.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно :