АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9488/14-ц Номер провадження 22-ц/786/624/16Головуючий у 1-й інстанції Троцька А. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Бондаревської С.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 серпня 2012 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 22 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту за платіжною карткою зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на залишок заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 30 травня 2014 року виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22 542,63 грн., заборгованість по відсоткам 6 112,56 грн., по комісії 600,00 грн., крім того, банком нараховано неустойку у вигляді штрафу (фіксована частина) у сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 1 462,76 грн. З цих підстав ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 31 217,95 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21 серпня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" по кредитному договору № б/н від 28.08.2012 року заборгованість в розмірі 31 217,95 грн., яка складається з наступного: 22 542,63 грн. - заборгованість за кредитом; 6 112, 56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 600 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 462, 76 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" судовий збір в сумі 312,18 грн. (т.1 а.с. 55--56).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року скасоване, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитною картою №4149****5311 по виникненню овердрафту на суму 894,35 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 9,36 грн. судового збору (т. 1 а.с. 112-117).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року касаційна скарга АПТ КБ «ПриватБанк» задоволена частково, рішення апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року скасоване, справа передана на новий розгляд до апеляційного суду ( т.1 а.с. 146-148).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року залишене без змін (т.1 а.с. 177-180).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року касаційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково, ухвала апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ( т.1 а.с. 221-223).

Отже, предметом даного апеляційного розгляду є рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року та апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3, в якій вона просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 28.08.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала картку із встановленням кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-32).

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердила свою згоду, підписавши заяву, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони, до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою», банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг., власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

З інформації, наданої банком підтверджено, що з моменту видачі картки розмір кредитного ліміту (0 грн.) за кредитною карткою №655311 не змінювався, проте користування карткою допускало виникнення овердрафту (а.с. 78).

У період з 19.09.2013 року по 23.09.2013 року внаслідок перевищення суми операції по платіжній картці №655311 над сумою залишку грошових засобів в розмірі ліміту кредитування (0 грн.), за карткою почав рахуватися несанкціонований овердрафт у розмірі 22 941,30 грн. (а.с. 85).

Як вбачається із наданого представником позивача детального розрахунку проведених операцій по картці №655311, в яких чітко зазначено дату, час та місце зняття коштів, відповідач ОСОБА_3 станом на час звернення до суду має заборгованість в розмірі 31 217,95 грн.

ОСОБА_3 дійсно отримувала кредитну картку та деякий час користувалася нею, поповнювала та знімала з картки виключно свої кошти, операцій щодо підключення овердрафту не здійснювала. Зазначала, що на даний час карткою не користується, їй невідомо місце знаходження цієї картки, до органів ОВС чи банку, з приводу втрати картки або блокування не зверталася.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_3 визнала, що вона не повідомила банк про втрату картки і користування її платіжною карткою могло бути здійснено іншими особами, тобто своїми діями (бездіяльністю) порушила вимоги Умов і Правил надання баківських послуг, таким чином, у зв»язку з неналежним виконанням покладених на неї зобов»язань за кредитним договором утворилась вказана заборгованість, що підлягає стягненню.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та обєктивного зясування фактичних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішеня є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому рогляді справи.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 28 липня 2015 року, в ухвалі Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року послався на те, що при новому розгляді справи суд апеляційної інстанції у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не врахував висновків колегії суддів суду касаційної інстанції, не встановив фактичних обставин справи, належним чином не виконав вимог ухвали суду касаційної інстанції від 13 травня 2015 року, зокрема не врахував, що в анкеті-заяві від 28.08.2012 року взагалі не вказано можливість використання держателем картки коштів банку за рахунок овердрафту, позивачем не надано суду вичерпної інформації щодо встановлення його ліміту і взагалі, чи встановлювався такий ліміт овердрафту по картці.

При новому апеляційному розгляді справи встановлено, що із анкети-заяви ОСОБА_3 від 28 серпня 2012 року вбачається, що позичальником ОСОБА_3 зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/Gold 0 грн. (а.с. 6).

Представник позивача у суді апеляційної інстанції підтвердив той факт, що за платіжною карткою, виданою позичальнику ОСОБА_3, кредитний ліміт становить 0 грн. та підтвердив той факт, що кредитні кошти у розмірі 22 600,00 грн. позичальник не отримувала, вона отримала кредитну картку, на яку деякий час вносила та знімала свої кошти, що підтверджується випискою з рахунку №655311, з цього рахунку також вбачається, що кредитний ліміт становить 0.00 грн. (а.с. 167- 171).

Далі встановлено, що анкета - заява ОСОБА_3 від 28 серпня 2012 року дійсно не містить даних про можливість використання держателем картки коштів банку за рахунок овердрафту (т.1 а.с. 6).

Представник позивача підтвердила те, що анкета заява не містить даних про це, але згідно п. 2.1.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6 березня 2010 року, власник картки зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Підпунктом 1.1.1.52 Умов і правил надання банківських послуг визначено поняття овердрафту, а саме овердрафт є короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операції за платіжною карткою на суму залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад суми залишку по рахунку чи встановленого банком ліміту овердрафту, є несанкціонованим овердрафтом ( т.1 а.с. 10, 28).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, уклавши кредитний договір, була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, у т.ч. і з обов»язком слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

По справі вбачається, що вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 липня 2014 року у частині кваліфікації діянь засуджених, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, використовуючи платіжну карту №655311 та заздалегідь заготовлений металевий засіб, який вставлявся до пристрою видачі готівки та блокував шатер банкомату з метою подальшого таємного викрадення з нього грошових коштів, які, будучи знятими через банкомат з платіжної картки відповідача, розпізнавались системою банкомату, як невдалу операцію, та зняті у такий спосіб грошові кошти повертались на банківський рахунок ОСОБА_3 (а.с.87-80).

Згідно з положеннями пп. 1.1.2.11.1. Умов і правил надання банківських послуг у випадку, якщо держателю картки відомо щодо незаконного використання картки, останній зобов'язаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стикера РауРаss, РІN-кода, надати до банку детальний виклад обставин втрати картки, стикера РауРаss, РІN-кода, та відомості щодо їх незаконного використання.

Як пояснила колегії суддів відповідач, то вона вчасно не помітила зникнення платіжної картки, а РІN-код її знайома ОСОБА_6 могла дізнатися, коли вона користувалася карткою при проведенні розрахунків у магазинах.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається із вироку Святошинського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 8 липня 2014 року у частині кваліфікації діянь засуджених, ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що в серпні 2013 року для таємного викрадення чужих грошових коштів з банкоматів, вивчивши систему подачі та видачі грошових коштів з банкомату, розробив та виготовив металевий пристрій для вчинення крадіжки грошових коштів з місць видачі готівки.

Вироком суду встановлено, що 20.09.2013 р. приблизно 0 22 год. 20 хв., знаходячись по вул. Чорнлбильській, 18 в м. Києві, ОСОБА_5 повторно вчинив крадіжку чужих грошових коштів з банкомату, що належить ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5, продовжуючи знаходитися біля банкомату «ПРАВЕКС-БАНК» № 2568 та діючи згідно розробленого плану, за допомогою банківської картки №655311,зареєстрованої на ім»я ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», зняв грошові кошти з зазначеного банкомату в сумі 5 грн., які були відраховані з картки ОСОБА_3 При цьому, ОСОБА_5, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, виймаючи з банкомату грошові кошти 5 грн., вставив заздалегідь заготовлений засіб до пристрою видачі готівки та заблокував шатер банкомату, з метою подальшого таємного викрадення з нього грошових коштів. Після цього, ОСОБА_5 повторно вставив картку ОСОБА_3 до банкомату та замовив грошові кошти в сумі 3 500 грн. В той час, коли замовлені грошові кошти перебували на місці видачі готівки, ОСОБА_5, використовуючи заздалегідь заготовлений засіб, затримав в ньому грошові кошти в сумі 3 500 грн., через що система банкомату розпізнала дану операцію як невдалу та не відрахувала замовлену суму з банківського рахунку ОСОБА_3 Після чого, ОСОБА_5, використовуючи заздалегідь заготовлений засіб, з місць видачі готівки банкомату заволодів зазначеними грошовими коштами, тобто повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 3 500 грн. та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний росуд.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_5 таємно викрав з банкомату грошові кошти в сумі 3 500 грн., що належать ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». При цьому вбачається та це підтверджується випискою по рахунку, що грошові кошти 5 грн. знімалися безперешкодно із використанням РІN-кода, який був відомий винним особам.

Далі, за вироком суду в період часу з 21.09.2013 р. по 23.09.2013 р., знаходячись по пр. Перемоги, 75/2 в м. Києві, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6, діючи згідно розробленого плану та розподілених ролей, повторно вчинив крадіжку чужих грошових коштів з банкомату, що належить ПАТ «ФІДОБАНК», а саме ОСОБА_5 повторно вставив картку ОСОБА_3 до банкомату та замовив грошові кошти в сумі 3 000 грн. В той час, коли замовлені грошові кошти перебували на місці видачі готівки, ОСОБА_5, використовуючи заздалегідь заготовлений засіб, затримав в ньому грошові кошти в сумі 3 000 грн., через що система банкомату розпізнала дану операцію як невдалу та не відрахувала замовлену суму з банківського рахунку ОСОБА_3 В цей час ОСОБА_6 стояла поруч біля ОСОБА_5 та спостерігала за навколишньою обстановкою з метою попередження останнього у разі виникнення небезпеки, чим сприяла вчиненню злочину ОСОБА_5 Після чого, ОСОБА_5 продовжував використовувати заздалегідь заготовлений засіб, заволодів за допомогою нього грошовими коштами з банкомату. Так, 21.09.2013 р. в період часу з 01год. 17 хв. по 02 год. 15 хв. ОСОБА_5 виконав 9 тотожних дій, направлених на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «ФІДОБАНК» №80008, замовляючи для видачі різні суми грршових коштів, та заволодів невстановленою сумою грошових коштів, після чого з місця вчинення злочину разом з ОСОБА_6 зникли.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таємно заволоділи невстановленою сумою грошових коштів, що належать ПАТ «ФІДОБАНК».

Далі, за вироком суду ОСОБА_5 21.09.2013 р. приблизно о 23 год.20 хв., знаходячись по пр. Перемоги, 75/2 в м. Києві, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6, діючи згідно розробленого плану та розподілених ролей, вирішив продовжити вчинення злочинних дій, направлених на заволодіння чужими грошовими коштами з банкомату, що належить ПАТ «ФІДОБАНК». Для цього, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 ОСОБА_5 21.09.2013 р. приблизно о 23 год. 24 хв. підійшов до банкомату ПАТ «ФІДОБАНК» № 80008 та проробив тотожні вищевказаним дії, направлені на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «ФІДОБАНК» № 80008 та проробив тотожні вищевказаним дії, направлені на заволодіння грошовоми коштами. Так, 21.09.2013 р. в період часу з 23 год. 24 хв.. по 23 год. 59 хв. ОСОБА_5 виконав 5 тотожних дій, направлених на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «ФІДОБАНК» № 80008, замовляючи для видачі різні суми грошових коштів, та заволодів невстановленою сумою грошових коштів, після чого з місця вчинення злочину разом з ОСОБА_6 зникли.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 таємно заволоділи невстановленою сумою грошових коштів, що належать ПАТ «ФІДОБАНК».

Далі, за вироком суду ОСОБА_5 23.09.2013 р. приблизно о 01 год. 40 хв., знаходячись по пр. Перемоги, 75/2 в м. Києві, вирішив самостійно продовжити вчинення злочинних дій, направлених на заволодіння чужими грошовими коштами з банкомату, що належать ПАТ «ФІДОБАНК». Для цього ОСОБА_5 23.09.2013 р. приблизно о 01 год. 13 хв. підійшов до банкомату ПАТ «ФІДОБАНК» № 80008 та самостійно проробив тотожні вищевказаним дії, направлені на заволодіння грошовими коштами. Так, 23.09.2013 р. в період часу з 01 год. 13 хв.. по 02 год. 00 хв. ОСОБА_5 виконав 2 тотожні дії, направлені на заволодіння грошовими коштами з банкомату ПАТ «ФІДОБАНК» № 80008, замовляючи для видачі різні суми грошових коштів, та заволодів невстановленою сумою грошових коштів, після чого з місця вчинення злочину зник.

Отже, за даним епізодом ОСОБА_5 таємно заволодів невстановленою сумою грошових коштів, що належать ПАТ «ФІДОБАНК».

Своїми тотожними діями ОСОБА_5 в період часу з 21.09.2013 р. по 23.09.2013 р. за попередньою змовою групою групою осіб разом з ОСОБА_6 заволоділи грошовими коштами з банкомату, що належать ПАТ «ФІДОБАНК», на загальну суму 17 950 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Аналізуючи вищевказані епізоди злочинів, вчинені ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вбачається, що останні таємно заволоділи грошовими коштами з банкомату, що належать ПАТ «ФІДОБАНК», на загальну суму 17 950 грн., та одноосібно ОСОБА_5 таємно викрав з банкомату грошові кошти в сумі 3 500 грн., що належать ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», за вироком суду злочини вчинені у період 20-23 вересня 2013 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що вироком суду встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, використовуючи платіжну карту №655311 та заздалегідь заготовлений металевий засіб, який вставлявся для видачі готівки та блокував шатер банкомату з метою подальшого таємного викрадення з нього грошових коштів, були зняті через банкомат з платіжної картки відповідача, розпізнавались системою банкомату, як невдалу операцію, та зняті у такий спосіб грошові кошти повертались на банківський рахунок ОСОБА_3 Це означає, що фактично з допомогою пристрою грошові кошти з банкоматів вказаних банків були отримані засудженими особами, проте, система банку «ПриватБанк» розпізнавала операції як невдалі та повертала їх на банківський рахунок відповідача.

Єдиним належним та допустимим доказом у справі як кримінальній, так і цивільній, є виписка з особового рахунку за кредитною карткою №655311 на ім»я відповідача. Матеріали справи містять декілька таких виписок, які за своїм змістом є аналогічними, оскільки виготовлені он-лайн. Представник відповідача не заперечує факт тотожності виписок з особового рахунку.

Згідно виписки з особового рахунку, наданої представником позивача у судовому засіданні 24.03.2016 р., як доказ по справі та який не заперечується стороною відповідача, за вироком суду від 30 квітня 2014 року відображені вище вказані епізоди злочинів. Зокрема з виписки вбачається, що спочатку, з використанням пристрою, грошові кошти знімалися і це відображено у виписці як «выдача наличных денег» у банкоматі із зазначенням адреси банкомату, а потім ці гроші поверталися на рахунок і у виписці відображено як «возврат денег после сбоя в работе банкома» ( т. 2 а.с. 5) і це також встановлено вироком суду, а саме «грошові кошти, зняті через банкомат з платіжної картки відповідача, розпізнавались системою банкомату, як невдала операція, та зняті у такий спосіб грошові кошти повертались на банківський рахунок ОСОБА_3С.»

З виписки також вбачається, що у проміжках часу між вчиненням епізодів таємного викрадення чужих грошових коштів з банкоматів з допомогою виготовленого металевого пристрою для вчинення крадіжки грошових коштів, проводилося зняття грошових коштів за допомогою РІN-кода, який був відомий особі, яка мала у користуванні картку, також відбувалося поповнення рахунку готівкою у терміналі самообслуговування.

Як пояснив представник позивача, зняття грошових коштів винними особами через банкомати інших банків стало можливим тому, що єдина платіжна система не відображала відразу в он-лайн баланс картки на ім»я відповідача, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», проходження операції та надходження інформації тривало у часі, тому стало можливим зняття грошових коштів, що належали вказаним банкам, тобто, якщо операції зі зняття коштів з допомогою пристрою відбувалися в певний день, то дані про їх зняття надходили через єдину платіжну систета до ПАТ КБ «ПриватБанку» наступного дня, що і відображено у виписці.

Далі, як вбачається із виписки по рахунку, після вчинення епізодів, встановлених вироком суду, станом на 23.09.2013 р. на рахунку обліковувалася сума 8,70 грн. (т. 2 а.с. 7).

Далі, з виписки вбачається, що 21.09.2013 р. у ПАТ «ФІДОБАНК» були зняті наступні грошові кошти: 7 разів по 3 000 грн. та 2 рази по 900 грн., всього знято 22 800 грн., про що дані до ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшли лише 24.09.2013 року. Крім цього, 23.09.2013 р. у тому ж банку знімалися ще 150 грн., про що дані надійшли 25.09.2013 р. Вказані операції значаться у виписці як «выдача наличных денег». У виписці по рахунку по цим транзакціям відсутня інформація про збій у роботі банкомату, тобто вказані грошові кошти були зняті без використання пристрою, отже у встановленому порядку з використанням РІN-коду. Вказані кошти були видані за рахунок овердрафту, т.я. сума знятих коштів перевищувала залишок коштів на рахунку картки 8,70 грн. станом на 23.09.2013 рік. Якби грошові кошти знімалися безпосередньо у банкоматах ПАТ КБ «ПриватБанку», то операції відображалися б відразу, а оскільки кошти знімалися в іншому банку, то інформація про транзакції надходила через єдину платіжну систему до ПАТ КБ «ПриватБанк» із запізненням на 3 дня, кошти знялися 21.09.2013 р., а підтвердження з ПАТ КБ «ПриватБанк» і списання з рахунку відбулося 24.09.2013 р.

Таким чином, списання коштів з карти відповідача відбулося 24.09.2013 року, саме з цієї дати почалася рахуватися заборгованість відповідача перед банком ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 22 800 грн., зняття цих коштів у вказаному розмірі не вмінялося в обвинувачення особам у кримінальному провадженні.

Розмір заборгованості 31 217,95 грн., яка рахується за відповідачем станом на 30.05.2014 р., утворилася у зв»язку з виникненням овердрафту, який стався у зв»язку зі зняттям суми коштів, яка перевищувала їх залишок на рахунку картки, відсотки за використання овердрафту нараховувалися в кінці кожного місяця, починаючи з 30.09.2013 року, що відображено у виписці по рахунку.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно вироку місцевого суду від 30.04.2014 р. цивільні позову ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на суму 7 290 грн. та ПАТ «ФІДОБАНК» на суму 672 грн. залишені без розгляду у зв»язку з відмовою цивільних позивачів від заявлених позовних вимог у зв»язку добровільним відшкодуванням обвинуваченими матеріальної шкоди (т. 1 а.с. 89). Дана обставина підтверджує факт викрадення з банкоматів грошових коштів, що належать безпосередньо вказаним банкам, та відшкодування винними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завданої цим банкам матеріальної шкоди.

Зняття коштів у розмірі 22 800 грн. відбулося після вчинення епізодів злочинної діяльності групою осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З огляду на вимоги пп. 1.1.2.11.1. Умов і правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 6.03.2010 року №СП-2010-256, який передбачає, що у випадку, якщо держателю картки відомо щодо незаконного використання картки, останній зобовязаний у триденний термін після усної заяви про втрату картки, стикера PayPass, PIN-кода, надати до банку детальний виклад обставин втрати картки, стикера PayPass, PIN-кода та відомості щодо їх незаконного використання, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач порушила Умови і правила надання банківських послуг, допустила втрату картки, допустила розголошення РІN- коду, що сприяло незаконному використанню картки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :