Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємцем прав та обов'язків її чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після його смерті у сейфі виявлено наявність розписки, відповідно до умов якої 19 березня 2004 року ОСОБА_5 позичив ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 10 000 доларів США.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь 10 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 08 червня 2015 року становить 210258 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, а відповідач звернувся до суду з заявою про застосування наслідків пропуску такого строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 19 березня 2004 року ОСОБА_5 позичив ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, 10 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 08 червня 2015 року становить 210 258 грн., що підтверджується розпискою останніх про отримання позики. Зі змісту розписки від 19 березня 2004 року вбачається, що строк настання виконання зобов'язання сторонами не обумовлений.

ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за життя не пред'явив вимог до позичальників щодо повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до суду першої інстанції з заявою про застосування строку позовної давності.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Крім того, відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог, суд може відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Таким чином, суди попередніх інстанцій на вказані положення закону уваги не звернули та застосували строк позовної давності, не навівши при цьому правових висновків щодо обґрунтованості позову, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 1 кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська