УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - орган опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації, про звернення стягнення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 90 000,00 грн зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 14,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення до 29 серпня 2017 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором між банком та ОСОБА_6 30 серпня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку житловий будинок загальною площею 44,10 кв. м, житловою площею 28,20 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який їй належав на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 своїх зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором станом на 22 серпня 2014 року у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 113 917,62 грн, з яких: 63 608,75 грн - заборгованість за кредитом, 28 177,59 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 3 888,12 грн - заборгованість зі сплати комісії за користуванням кредитом, 12 580,42 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафів відповідно до Договору, а саме: 250,00 грн - фіксована частина та 5 412,74 грн - процентна складова штрафу.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначав, що ним направлялися боржнику повідомлення про порушення основного зобов'язання та іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок, але відповідачі цього не зробили.

Позивач з урахуванням уточнень позовних вимог просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 серпня 2007 року в розмірі 113 917,62 грн звернути стягнення на зазначений вище предмет іпотеки шляхом його продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів право установчих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правоустановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і неповнолітню ОСОБА_9 у Петриківському секторі Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 44,10 кв. м, житловою площею 28,20 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до договору іпотеки від 30 серпня 2007 року та додаткового договору іпотеки від 28 листопада 2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 шляхом передачі його ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30 серпня 2007 року у розмірі 113 917,62 грн, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Виселено із зазначеного житлового будинку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, неповнолітню ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Петриківського районного секторі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справахВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому є підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідачів.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент укладення договору іпотеки у будинку проживали неповнолітні діти і даний будинок є єдиним їх житлом.

З такими висновками судів погодитися не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм процесуального права.

Судами встановлено, що 30 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, відповідно якого банк відкрив кредитну лінію в розмірі 100 950,00 грн, із яких відповідач отримав 90 000,00 грн на споживчі цілі для ремонту та будівництва будинку, 10 950,00 грн було зараховано банком на сплату страхових платежів.

Відповідно п. 7.3. зазначеного договору забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

30 серпня 2007 року ОСОБА_6 уклала договір іпотеки із ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно якого вона надала в іпотеку житловий будинок загальною площею 44,1 кв.м., житловою 28,2 кв. м, розташований в АДРЕСА_1, який належав їй на підставі свідоцтва про право власності від 29 травня 2007 року.

З п. 14.7 договору іпотеки вбачається, що відносно предмету іпотеки відсутні вимоги третіх осіб, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Відповідно п. 35.1 цього договору з метою забезпечення зобов'язань ОСОБА_7 іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України належним чином обставин справи не встановив та не врахував, що договір іпотеки від 30 серпня 2007 року є дійсним, позов про визнання даного договору недійсним у встановленому законом порядку ОСОБА_6 до суду не заявлявся і предметом судового розгляду у цій справі не був.

Таким чином, допущені судом неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, судове рішення суду апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова