АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4107/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Чех Н.А.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Гринь Костянтина Андрійовича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ГриньКостянтин Андрійовичподав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач заперечила проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору (без номеру) від 24.10.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 13000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Тарифами та Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складають між ним та банком кредитний договір.

В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. Станом на 31.08.2015 року має заборгованість 22600,67 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 12586,78 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7861,48 грн., заборгованості за пенею та комісією - 600,00 грн., штрафу - 1052,41 грн. (процентна складова), та 500,00 грн. (фіксована частина) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 24.10.2011 року відповідачем підписана Заява-анкета про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Дана заява на отримання банківських послуг кредитної картки «Універсальна», кредитний ліміт 1000,00 грн. В заяві міститься інформація про те, що позичальник ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами «ПриватБанку», та погодився з ними. Позичальник висловив свою згоду з тим, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Заява підписана позичальником та представником банку, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача борг за неналежне виконання умов договору, який станом на 31.08.2015 року становить 22600,67 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 12586,78 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7861,48 грн., заборгованості за пенею та комісією - 600,00 грн., штрафу - 1052,41 грн. (процентна складова), та 500,00 грн. (фіксована частина) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК Українивстановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Умовами та правилами надання банківських послуг визначено, що Заява разом з Довідкою про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна», Умовами та правилами надання банківський послуг становить укладений Договір про надання банківських послуг.

На підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача надано Анкету-заяву, Тарифи та Умови і правила надання банківських послуг, та Довідку про умови кредитування. Підпис відповідача є лише на Анкеті-заяві та довідці. Умови і правила надання банківських послуг, де визначено усі права та обов'язки сторін, та інші істотні умови, відповідачем не підписані.

З підстав вищевикладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Анкета-заява та довідка про тарифи не є договором в розумінні статей 626, 638 ЦК України.

Суд першої інстанції правильно виходив з правової позиції, висловленої Верховним Судом України 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15, в якій зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Крім того, судом вірно встановлено, що позивачем не було надано доказів того, що кредитний ліміт наданий банком, перевищував 1000,00 грн. (як вказано в заяві). Не надано виписки по рахунку, з якого можливо було перевірити та встановити які саме суми були використані позичальником, і які ним вносилися починаючи з моменту підписання заяви. Розрахунок заборгованості, складений Банком, не є в цій частині належним та допустимим доказом.

Не надано стороною позивача і підтверджень того, що відповідач отримував банківську (кредитну) картку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з того, що позивачем не доведено наявності укладеного між сторонами договору, наявності боргу та того, що відповідач отримував у банку кредит, суд дійшов вірного висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до анкети-заяви між сторонами виникли кредитні правовідносини і відповідач погодився з усіма умовами кредитного договору колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі №6-1926цс15, згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Дана правова позиція кореспондується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у Постанові від 04.11.2015 року за результатами розгляду справи №6-1926цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім цього, в апеляційному суді із пояснень відповідача встановлено, що строк дії кредитної картки закінчився 01 червня 2015 року та відповідачем погашено кредитну заборгованість відповідно до умов договору, на підтвердження погашень кредитних коштів за договором відповідач надала суду оригінали квитанцій.

Доказів на спростування пояснень відповідача позивач суду не надав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ГриньКостянтина Андрійовича- відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді