АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-344/11 Номер провадження 22-ц/786/944/16Головуючий у 1-й інстанції Дем"янченко С.М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представників відповідача -Великобагачанської МПМШК №1 - Литвишко І.В., Вороненко В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Великобагачанської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони №1

на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Великобагачанської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони №1 про переведення прав покупця.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2011 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Великобагачанської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони №1 про переведення прав покупця задоволено.

Переведено на ОСОБА_4 права та обов'язки покупця по договору купівлі-продажу №2 від 07.07.2005 року, укладеному між Великобагачанською міжколгоспною пересувною механізованою шляхобудівною колоною №1 та ОСОБА_5, про продаж нежитлового недобудованого приміщення та бетонної огорожі за адресою: АДРЕСА_1, за 15000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5, місце реєстрації: АДРЕСА_3 - 15000,00 (п'ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) грн. шляхом перерахування даної суми з депозитного рахунку НОМЕР_1 ТУ ДСА в Полтавській області, де вони зберігаються, на його користь.

З вказаним рішенням не погодилась Великобагачанська міжколгоспна пересувна механізована шляхобудівельна колона №1 (далі ВМПМШК №1), представник якої в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення та неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про переведення прав покупця у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що, договір від 24.11.2003 року від імені ВМПМШК №1 укладений неналежним представником за довіреністю ОСОБА_6., оскільки в даній організації останній ніколи не працював та жодних довіреностей на представництво інтересів ВМПМШК №1 йому не видавалось. Також зазначають, що судом першої інстанції не було досліджено відповідність форми наданого у якості доказу договору оренди від 24.11.2003 року, оскільки він суперечив вимогам глави 25 Цивільного кодексу УРСР.

Вважають, що судом безпідставно було застосовано норму ст.362 ЦК України та, оскільки Великобагачанською МПМШК №1 не було отримано від ОСОБА_4 жодних грошових коштів, то застосування судом положень ч.2 ст.777 ЦК України, є безпідставним.

У судовому засіданні представники відповідача доводи, наведені в апеляційній скарзі, підтримали та прохали її задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представників відповідача, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення місцевого суду не відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.11.2003 року між Великобагачанською міжколгоспною пересувною механізованою шляхобудівельною колоною №1 в особі представника ОСОБА_6, що діяв на підставі доручення від 03.11.2003 року (Орендодавець) та ОСОБА_4 (Орендар) було укладено Договір оренди будинку, споруди (а.с.9-11).

Пунктом 1.1 вказаного договору визначено, що об'єктом оренди являються нежитлові недобудовані приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з п.4.1 договору термін оренди складає десять років з моменту підписання даного Договору.

За змістом п.5.1 договору розмір орендної плати за весь об'єкт, що орендується, у цілому складає одну тисячу гривень за один рік.

Пунктом 7.2 визначено, що Орендар має право, зокрема, першочергово перед іншими особами придбати об'єкт, що орендується; здавати об'єкт, що орендується, у суборенду.

Акт здачі-приймання сторонами було підписано також 24.11.2013 року (а.с.12).

12.01.2004 року між ОСОБА_4 (Замовник) та ОСОБА_5 (Виконавець) було підписано Договір на технічне обслуговування, збереження та ремонт, згідно п.2.1 якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе технічне обслуговування, збереження та ремонт нежитлового недобудованого приміщення та територію для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_1, до складу якого входять операторна, щитова, склад, огорожа, ін. (а.с.13).

Пунктом 4.1. визначено, що даний Договір укладено строком на 3 (три) роки.

07.07.2005 року між Великобагачанською МПМШК №1 в сособі Вороненко М.А (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) укладено Договір №2, згідно умов якого Продавець продає, а Покупець купує бетонний паркан довжиною 210 м. та недобудовані споруди загальною вартістю 15000,00 грн. (а.с.8).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.12.2007 року, виданого Виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради, нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належать ОСОБА_5 Підставою для набуття права приватної власності є Розпорядження виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 13.12.2007 року № 287 (а.с.28).

17.12.2007 року Миргородським підприємством технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» сформовано Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 17078160, згідно якого ОСОБА_5 на праві приватної власності належать спірні нежитлові будівлі (а.с.27).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив із того, що при укладенні договору №2 від 07.07.2005 року було порушено переважне право орендаря на придбання вищевказаного об'єкта нерухомості, що зумовило суд захистити дане право шляхом зміни покупця у договорі купівлі-продажу.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою даної статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 794 ЦК України встановлено, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що Договір оренди будинку, споруди від 24.11.2003 року укладений між Великобагачанською міжколгоспною пересувною механізованою шляхобудівельною колоною №1 в особі представника ОСОБА_6, що діяв на підставі доручення від 03.11.2003 року (Орендодавець) та ОСОБА_4 (Орендар) на строк 10 років з моменту підписання.

Аналізуючи наведені норми закону, враховуючи термін, на який укладено даний договір, він підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Також, аналіз змісту Договору оренди будинку, споруди від 24.11.2003 року свідчить про те, що його було укладено в період, коли діяли норми ЦК УРСР, якими взагалі не визначено поняття договору оренди. Окрім того, договір укладено від імені ВМПМШК №1 представником ОСОБА_6, що діяв на підставі доручення від 03.11.2003 року, копія якого відсутня в матеріалах справи, внаслідок чого колегія суддів позбавлена можливості перевірити повноваження представника на укладення договорів від імені даної організації.

За змістом ч.ч.3,4 ЦК України (в редакції від 25.06.2005р, яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу від 07.07.2005 року), до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

За заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною.

Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

07.07.2005 року між Великобагачанською МПМШК №1 в особі Вороненко М.А (Продавець) та ОСОБА_5 (Покупець) укладено Договір №2, згідно умов якого Продавець продає, а Покупець купує бетонний паркан довжиною 210 м. та недобудовані споруди.

У матеріалах справи відсутні докази того, що на момент продажу незавершеного будівництва Великобагачанська МПМШК №1 була власником даного об»єкту чи власником матеріалів, які були використані в процесі цього будівництва.

Окрім того, даний Договір, відповідно до наведених вище норм, підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню, чого, як убачається зі змісту договору, не відбулося.

Оскільки Договір купівлі-продажу нерухомого майна вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення, то переведення прав покупця за даним договором не є можливим, оскільки не було досягнуто всіх істотних умов договору.

Враховуючи наведені порушення норм закону при укладенні певних видів договорів, колегія суддів прийшла до висновку, що вони є неналежними та недопустимими доказами по справі.

Також. як убачається з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.12.2007 року, Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 17078160 від 17.12.2008 року, підставою для набуття ОСОБА_5 права приватної власності на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 є Розпорядження виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 13.12.2007 року №287, а не договір №2 від 07.07.2005 року.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги є слушними та такими, що заслуговують на увагу.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про переведення прав покупця на ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Згідно з п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.п.3.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.303, 304, ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Великобагачанської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони №1, - задовольнити.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2011 року. - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Великобагачанської міжколгоспної пересувної механізованої шляхобудівельної колони №1 про переведення прав покупця, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ П.М. Карнаух

/підпис/ Л.І. Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун