ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом.

Зазначало, що відповідно до договору від 20 вересня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 4 % на місяць з розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, - 31 липня 2008 року.

26 лютого 2008 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредиту у розмірі 2 530 грн 80 коп.

Позивач зазначав, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує, кредитні кошти у повному обсязі не повертає, у зв'язку з чим станом на 19 жовтня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 10 115 грн 12 коп.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та суми заборгованості, яку стягнуто з відповідача згідно із судовим наказом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період з 20 січня 2008 року по 19 жовтня 2014 року у розмірі 9 338 грн 87 коп.

Заочним рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року, у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі Шуліка А.В., яка діє від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що спливла позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами.

Судами встановлено, що 20 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір. Згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 4 % на місяць з розрахунку 360 днів у році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, - 31 липня 2008 року.

Згідно з пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Судовим наказом Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2008 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість по кредиту у розмірі 2 530 грн 80 коп.

Згідно із довідкою відділу державної виконавчої служби Бахмацького районного управління юстиції Головного управління юстиції у Чернігівській області (ВДВС Бахмацького РУЮ ГУЮ у Чернігівській області) від 18 грудня 2014 року № 2261, судовий наказ Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, на виконанні у ВДВС Бахмацького РУЮ ГУЮ у Чернігівській області не перебував.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, вірно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та норму права, яка підлягала застосуванню, з'ясувавши граничний строк дії картки, який указано на ній, відповідно до якого вона дійсна, взявши до уваги наявність судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та час звернення позивача до суду, дійшов правомірного висновку, що позивач звернувся до суду із позовом з пропуском трирічного строку встановленого чинним законодавством, про застосування строку позовної давності відповідачем було заявлено клопотання, у зв'язку із чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ШулікиАліни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 лютого 2015 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючиО.П. Касьян
Судді В.П. Гончар Т.П. Дербенцева О.В. Попович В.О. Савченко