АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8895/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/931/К/16 інстанції - Чайкін І.Б.
Категорія 27 ( І ) Доповідач - Соколан Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я М., Зубакової В. П.

За участю: секретаря Петренко К. І.,

представника позивача Бродька Анатолія Івановича,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 із даним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що відповідач ОСОБА_4 22 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 52706, 91 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% річних з кінцевим терміном повернення 22 вересня 2026 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 22 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки, а між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником було укладено договір іпотеки № КRKRG3, предметом якої є квартира АДРЕСА_1і та квартира АДРЕСА_2, належні ОСОБА_4 на праві власності.

У зв'язку з невиконанням боржником ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_6 взятих на себе зобов'язань станом на 17 квітня 2014 року утворилась заборгованість, яка становить 118257,46 доларів США, що еквівалентно 1345769,89 грн., яку в добровільному порядку відповідач погашати не бажає. Тому, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KRKRGI від 22 січня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки на користь Банку.

Крім того, 08 жовтня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання боржником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором №KRKRGI від 22 січня 2008 року, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 17.04.2013 року становить 118257,46 доларів США, що еквівалентно 1345769, 89 грн., яку разом із судовими витратами просив стягнути солідарно з відповідачів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2013 року вищезазначені цивільні справи об'єднано в одне провадження.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2008 року у розмірі 118257,46 доларів США, що еквівалентно 1345769,89 грн. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 36,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з початковою ціною яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії продажу, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих - документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 30,4 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з початковою ціною яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії продажу, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року рішення районного суду в частині розміру заборгованості стягнутої з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» змінено, зменшено цей розмір з 118257,46 доларів США, що еквівалентно 1345769,89 грн. до 94945,21 доларів США, що еквівалентно 1080476,49 грн. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 які належать ОСОБА_5 скасовано з ухваленням в цій частині нового рішення, яким відмовлено в задоволенні цих позовних вимог. Змінено рішення місцевого суду в частині розміру судових витрат та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 3654 грн. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2015 року в частині позовних вимог АПТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені скасовано, справу у цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на іпотечне майно рішення апеляційного суду залишено без змін.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про зміну рішення суду та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляду в апеляційному порядку підлягає лише в частині визначення розміру пені за несвоєчасність виконання умов договору.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог банку, стягнувши заборгованість за кредитним договором з відповідача ОСОБА_8 та звернувши стягнення на предмет іпотеки - квартири, належні на праві власності відповідачу ОСОБА_5

Із розрахунку заборгованості вбачається, що пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сумі 32632,18 долар США позивачем розрахована за період з 22 серпня 2008 року по 01 жовтня 2013 року

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Положеннями ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна, є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Виходячи з основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин і аналізуючи норми розділу V ЦК України "Строки та терміни. Позовна давність" у їх сукупності, слід дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Відповідачами на протязі всього розгляду справи не заявлялись вимоги про застосування строку позовної давності до стягнення кредитної заборгованості та пені. Враховуючи викладене, застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені за договором, без наявності відповідної заяви відповідачів, є безпідставним.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» пені за невчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 32 632,18 доларів США підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 червня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені за невчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 32 632,18 доларів США залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: