АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зазначав, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кравченко Н.П. (зареєстровано в реєстрі за №1574), він придбав земельну ділянку, площею 0,0711 га., що розташована на АДРЕСА_2.

20 листопада 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на виконання договору № К-507- СВ-а від 26 жовтня 2012 року щодо вищезазначеної земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_2, було проведено торги з продажу арештованого майна, переможцем яких став ОСОБА_3(а.с.10)

30 листопада 2012 року державним нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. видано на ім'я ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на дану земельну ділянку й 17 квітня 2013 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на земельну ділянку в установленому порядку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2013 року визнано недійсними прилюдні торги, які відбулись 20 листопада 2012 року й скасовано свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Таким чином, власником земельної ділянки є він, ОСОБА_2

Проте, ОСОБА_3 достовірно знаючи про скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, виданого на його ім'я (оскільки його представник брав участь у всіх судових засіданнях), здійснив продаж земельної ділянки гр.ОСОБА_1 Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчено 24 червня 2014 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Адаменко Л.А. (зареєстровано в реєстрі №1184). По даному факту було відкрито кримінальне провадження 0007023 від 14 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України.

Позивач просив витребувати від ОСОБА_1 на свою користь земельну ділянку, площею 0,0711га., що розташована на АДРЕСА_2 за кадастровим номером НОМЕР_1.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року позов ОСОБА_2. задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

В судове засідання відповідач та третя особа на неодноразові виклики не з'являлися, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до даних долученої до справи довідки № 474 від 14 березня 2016 року, виданої Дзержинським відділенням поліції Ленінського ВН (м. Харків) ГУ НП в Харківській обл. ОСОБА_1 за вказаною в апеляційній скарзі адресою: АДРЕСА_1, не проживає біля 3-х років, про зміну місцезнаходження (проживання) суд не повідомив (а.с.193).

Колегія суддів, вислухавши позивача та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кравченко Н.П., зареєстровано в реєстрі за №1574, 13 грудня 2006 року ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,071 га, що розташована на АДРЕСА_2.(а.с.6-9).

20 листопада 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на виконання договору №К-507-С від 26 жовтня 2012 року про надання послуг по організації та проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, укладеного з ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, провели прилюдні торги з реалізації арештованого майна - належної на праві власності ОСОБА_2 земельної ділянки .

Відповідно до протоколу проведення торгів, переможцем торгів став ОСОБА_3 й 30 листопада 2012 року державним нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. на ім'я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на вищезазначену земельну ділянку .

Разом з тим, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року прилюдні торги, які відбулися 20 листопада 2012 року щодо реалізації арештованого майна - земельної ділянки, площею 0,0711га, розташованої на АДРЕСА_2 визнані недійсними, й одночасно було скасовано свідоцтво про право власності на земельну ділянку, видане 30 листопада 2012року державним нотаріусом першої Київської державної нотаріальної контори Василевською О.П. на ім'я ОСОБА_3

Отже, рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили 24 грудня 2014 року (а.с.12-14).

Між тим, ОСОБА_3 при наявності чинного рішення суду, яким його позбавлено права власності на нерухоме майно, 24 червня 2014 року здійснив продаж земельної ділянки ОСОБА_1, про що свідчить долучений до матеріалів справи договір купівлі-продажу, посвідчений 24 червня 2014 року приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Адаменко Л.А., зареєстровано в реєстрі за №1184.

Зі справи убачається, що за фактом незаконного продажу ОСОБА_3 земельної ділянки, Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві відкрито кримінальне провадження «0007023 від 14.08.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України (а.с.15).

Твердження апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_1 й розгляд судом справи у відсутність його належного повідомлення про день і час судового розгляду справи, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу.

При цьому, виходить з того, що судова повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання 10 листопада 2015 року повернулася без вручення з відміткою: адресат не розшуканий (а.с.126), а також враховує дані долученої до справи довідки № 474 від 14 березня 2016 року, виданої Дзержинським відділенням поліції Ленінського ВН (м. Харків) ГУ НП в Харківській обл., відповідно до якої за вказаною ОСОБА_1 адресою: АДРЕСА_1, відповідач не проживає біля 3-х років (а.с.166,193).

Матеріалами справи доведено набуття ОСОБА_1 прав на спірну земельну ділянку поза межами визначеного законом способу, при наявності рішення суду, яким скасовано прилюдні торги з її продажу й визнано недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку, видане на ім'я ОСОБА_3

З урахуванням положень ст.ст. 330, 388 ЦК України районний суд обґрунтовано визнав добросовісним набувачем ОСОБА_2

Отже, правочин, на підставі якого ОСОБА_3 набув права власності на земельну ділянку, визнано недійсним, а ця обставина позбавляла його права відчужувати вказане майно відповідачу.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про визнання правочинів недійсними» норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних право чинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндікаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Згідно п. 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

У разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Отже, роз'ясненнями зазначеної постанови Пленуму, передбачена можливість застосування правила реституції й повернення сторін договору - організатора торгів та їх переможця у первісний стан під час вирішення спору про визнання торгів недійсними, в той час як предметом заявленого спору є витребування майна з чужого незаконного володіння.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними посилання апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням суду земельна ділянка повинна бути повернута організатору торгів для проведення повторних торгів.

Необґрунтованими колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального права з причин не притягнення до участі у справі державної виконавчої служби Святошинського району м. Києва, остільки ухваленим по справі рішенням її права та законні інтереси не зачіпаються, а у випадку наявності підстав, виконавча служба не позбавлена можливості вчиняти дії щодо звернення стягнення на майно ОСОБА_2

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, подана по справі апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №759/15347/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4492/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Мазур І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А..