Справа № 463/3292/15 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/1465/16 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» про захист прав споживачів та стягнення коштів -

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_2 Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 200000 грн. за договором-заявою про строковий банківський вклад (Депозит) «Пенсійний».

Рішення оскаржив ОСОБА_2, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю. Зазначає, він звертався до відповідача про повернення банківського вкладу ще до введення тимчасової адміністрації, оскільки договір закінчився 26.05.2015 р., в банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 18.09.2015 р. по 17.12.2015 р., а він звернувся в банк із заявою 04.06.2015 р., однак суд даних обставин не врахував та частково задовольнив позов. Крім того зазначає, що запровадження тимчасової адміністрації у банку не може бути підставою для відмови у задоволенні позову чи зменшення суми стягнення, так як ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не скасовує право на звернення до суду за захистом порушеного права, а лише визначає умови і порядок захисту прав вкладників-фізичних осіб у зв'язку із здійсненням тимчасової адміністрації банку. Вказує на те, що банк, не повертаючи позивачу грошові кошти, які були ним внесені як вклад (депозит) грубо порушує умови Договору-заяви. Вважає., що суд фактично позбавив можливості стягнути з банку належну йому суму коштів, що перевищує суму, гарантовану Фондом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить законних підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

Як зазначено у ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад) на вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу, незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Обов'язок повернення вкладів (депозитів) та нарахованих процентів у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком визначені п.3.3. глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року №516.

Встановлено, що 21 травня 2014 р. між сторонами був укладений договір-заява про банківський строковий вклад (депозиту) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті (з 21.05.2014 р. по 26.05.2015 р.).

На виконання умов договору позивач вніс грошові кошти на вкладний рахунок у розмірі 30853 доларів США (а.с. 6).

За умовами договору про банківський строковий вклад, після закінчення строку вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 основних умов (а.с. 5).

Пунктом 5.2 основних умов передбачено, що після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 21.05.2015 р. звернувся в банк із заявою про повернення банківського вкладу у зв'язку із закінченням дії договору, а також звертався із такими заявами 26.05.2015 р. та 04.06.2015 р. (а.с. 7-10).

Однак вимога позивача до банку про повернення банківського вкладу залишилася без задоволення.

З матеріалів справи випливає, що на підставі постанови правління Національного Банку України від 17 вересня 2015 року №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення №171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким у період з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Отже, на момент звернення ОСОБА_2 із заявами про повернення банківського вкладу у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не було запроваджено тимчасової адміністрації.

Разом із тим, у спорах, пов'язаних з виконанням банками, у якому введена тимчасова адміністрація та/або затверджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Так як відповідач у встановлений строк не повернув банківський вклад позивачу, що суперечить нормам цивільного законодавства та умовам договору і станом на час закінчення дії договору банківського вкладу тимчасова адміністрація в банку ще не була запровадження, то висновок суду про наявність підстав для їх стягнення згідно договору-заяви строкового вкладу відповідає нормам матеріального права

Разом із тим, виходячи із приписів ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача грошових коштів за вкладом у межах граничної суми - 200000 грн., що гарантується Фондом.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк дії договору закінчився до введення тимчасової адміністрації в банку і тому на нього не поширюються вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними і спростовуються ст. 36 цього Закону.

Цей висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20.01.2015 р. у справі №6-2001цс15.

У той же час, Верховний Суд України направив в Конституційний Суд України конституційне подання від 08 липня 2015 року №201-2157/0/8-15 щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в цілому положенням статті 6, частини першої статті 8, частини четвертої статті 13, статей 21,22, частини першої, четвертої, п'ятої статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відтак, встановлена Конституційним Судом України неконституційність Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» чи його окремих положень, буде підставою для перегляду рішення цього суду у зв'язку з нововиявленими обставинами на підставі п.4 ст.361 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: