Провадження №22-ц/784/952/16
Справа номер 487/7994/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/952/16 Головуючий суду першої інстанції - Щербина С.В.
Категорія - 27 Суддя-доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участі:

представника позивача - Тарана М.В.,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва

від 09 березня 2016 року,

ухвалене за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті» або Товариство) про визнання частково недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» пред'явило до ОСОБА_5 зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

16 грудня 2013 року між Товариством та відповідачкою було укладено кредитний договір №50011404, відповідно до умов якого їй було надано для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб.см, 2013 року випуску кредит у сумі 127 028 грн.39 коп., що еквівалентно 15 226 доларам США, строком на 60 місяців, зі сплатою 9,90 процентів річних за користування кредитом (змінна процентна ставка) та разової комісії за надання кредиту у сумі 2,50 % від суми кредиту.

Однією з умов кредитного договору було здійснення відповідачкою страхування вказаного автомобіля, у випадку невиконання даного обов'язку - оплата страхових платежів Товариством за рахунок відповідачки.

18 грудня 2013 року між сторонами з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави зазначеного транспортного засобу.

Позивач зазначав, що з вересня 2014 року відповідачка почала порушувати зобов'язання за кредитним договором, сплачуючи платежі з порушенням строку, а починаючи з жовтня 2014 року взагалі перестала сплачувати щомісячні платежі.

23 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на вищезазначений транспортний засіб в рахунок погашення кредитної заборгованості за період з 16 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року в загальному розмірі 386 943 грн.06 коп.

Між тим, відповідачка своїх зобов'язань за кредитним договором виконувати не почала.

Внаслідок неналежного виконання нею умов кредитного договору станом на 14 вересня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 400 122 грн.28 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 299 288 грн.94 коп., заборгованості за відсотками у сумі 10 040 грн.80 коп., заборгованості по штрафах на загальну суму 51 922 грн.60 коп., пені у сумі 2 177 грн.93 коп., трьох відсотках річних в сумі 3 457 грн.23 коп., інфляційних втрат в сумі 9 843 грн.01 коп., страхових платежів у сумі 7491 грн.77 коп., збитків у зв'язку з оплатою юридичних послуг у сумі 12 000 грн., витрат по вчиненню виконавчого напису нотаріуса у сумі 3900 грн.

Посилаючись на вказані обставини, Товариство просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором та завдані збитки.

Під час розгляду справи відповідачка подала зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним в частині умов договору щодо погашення кредиту в гривнях за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, а також в частині пунктів з 8.1 по 8.4.

ОСОБА_5 вказувала, що на момент укладання кредитного договору діяла заборона надання споживчих кредитів у іноземній валюті, а тому умови договору про визначення суми платежу та неустойки у гривнях за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечать ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливими відповідно до вимог ст.18 вказаного Закону. Прив'язка до долара США приховувала реальну вартість кредиту, чим порушувала права відповідачки.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_5 просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2016 року позов ТОВ "Порше Мобіліті" задоволено частково. З ОСОБА_5 на користь Товариства стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 309 329 грн.74 коп., штраф у сумі 51 922 грн. 60 коп., пеню у сумі 2 177 грн.93 коп., три відсотка річних у сумі 3 457грн. 23 коп., інфляційні втрати у сумі 9 843 грн.01 коп., збитки за здійснене страхування майна у сумі 6 243 грн.12 коп. та судовий збір у сумі 5 744 грн.60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову Товариства та задоволенні її зустрічних позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті», суд першої інстанції виходив з того, що задоволені ним позовні вимоги Товариства є обґрунтованими та доведеними належними доказами. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, суд зазначив, що визначення у договорі грошового еквіваленту в іноземній валюті відповідає положенням ст.533 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №50011404, відповідно до якого остання отримала для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов НОМЕР_1, об'єм двигуна 1598 куб.см, 2013 року випуску кредит у сумі 127 028 грн.39 коп., що в еквіваленті становило 15 266 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, порядок нарахування якої визначений п.2.3. договору, яка на день укладання становила 9,90% річних та разовою комісією у сумі 2,50% від суми кредиту (т.1 а.с.13).

Зазначений кредитний договір складається з Кредитного договору, Загальних умов кредитування, Графіку погашення кредиту, а також додаткових угод та інших документів, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту.

Пункт 1.3.1 Загальних умов кредитування визначає, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено в кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього кредитного договору.

Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Графіком погашення кредиту передбачені не платежі у гривні, а еквівалент у доларах США, який при сплаті відповідного щомісячного платежу відповідатиме певній сумі у гривні (т.1 а.с.14-16).

Пункти 5.5, 5.6 Загальних умов кредитування передбачають обов'язок позичальника забезпечити страхування автомобіля протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією. Якщо позичальник не укладе договір страхування, то компанія на власний вибір укладе такий договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів на користь страхової компанії. Позичальник компенсує компанії дані витрати.

Пункти 8.1-8.4 Загальних умов кредитування встановлюють відповідальність сторін договору. У разі порушення позичальником його умов він сплачує банку пеню та штраф (т.1 а.с.17-24).

18 грудня 2013 року між сторонами було укладено договір застави вказаного транспортного засобу (т.1 а.с.25-30)

03 квітня 2015 року на адресу відповідачки Товариством було направлено вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (т.1 а.с.31-34).

23 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль в рахунок погашення кредитної заборгованості за період з 16 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року в загальному розмірі 386 943 грн.06 коп. (т.1 а.с.35).

Вимоги кредитного договору ОСОБА_5 належним чином не виконувала, внаслідок чого за розрахунками Товариства станом на 14 вересня 2015 року утворилась заборгованість у сумі 400 122 грн.28 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 299 288 грн.94 коп., заборгованості за відсотками у сумі 10 040 грн.80 коп., заборгованості по штрафах на загальну суму 51 922 грн.60 коп., пені у сумі 2 177 грн.93 коп., трьох відсотках річних в сумі 3 457 грн.23 коп., інфляційних втрат в сумі 9 843 грн.01 коп., страхових платежів у сумі 7491 грн.77 коп., збитків у зв'язку з оплатою юридичних послуг у сумі 12 000 грн., витрат по вчиненню виконавчого напису нотаріуса у сумі 3900 грн. (т.1 а.с.36-119).

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України).

Частина 2 статті 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 2 статті 533 ЦК України регламентує, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до постанов Верховного Суду України від 07.10.2014 р. у справі №3-133гс14 та від 02.07.2014 р. у справі №6-79цс14 положення чинного законодавства хоч і передбачають обов'язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті.

Відтак, коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Ст.ст.612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 204 ЦК України встановлений принцип правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду щодо часткового задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

ОСОБА_5 належними та допустимими доказами не довела наявності підстав для задоволення її зустрічного позову.

Посилання апелянта не те, що в даному випадку підлягають застосуванню ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» як спеціальні норми є хибним.

Натомість ТОВ «Порше Мобіліті» довело факт порушення відповідачкою умов кредитного договору та наявність заборгованості, яку стягнув суд.

Твердження відповідачки про незаконність стягнення судом страхових сум колегія суддів вважає безпідставними. Пункт 5.6. Загальних умов кредитування дозволяє Товариству у разі не укладання позичальником договору страхування укласти його від власного імені, здійснити страхові платежі, а потім стягнути їх з позичальника.

Сплата Товариством страхових платежів підтверджена банківськими документами.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: