Справа №587/134/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/607/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

28 березня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4,

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено в зв'язку з його необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в особі свого представника ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, зокрема, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність систематичної несплати йому орендної плати і вини відповідача у порушенні зобов'язання та не врахував, що, відповідно до ст. 1 Закону України « Про оренду землі», оренда землі - це правовідносини, засновані на договорі, а тому необхідно було керуватися умовами договору оренди землі, укладеного між сторонами.

Суд не застосував до спірних правовідносин обов'язкову для застосування судами правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, відповідно до якої договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати; разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання, а також положення ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, відповідно до яких особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд помилково вважав, що мала місце несвоєчасна виплата орендної плати, оскільки відповідач не надав доказів відсутності своєї вини у несплаті у 2011, 2012 роках орендної плати, частково сплатив орендну плату за вказані роки в листопаді 2013 року, а тому орендодавець протягом двох років був повністю позбавлений орендної плати, тобто того, на що розраховував при укладенні договору, терпів значні матеріальні втрати.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14 січня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, виданого Косівщинською сільською радою 24 січня 2000 року, він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.

12 квітня 2010 року між ним та ТОВ агрофірма «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого він надав товариству у строкове платне користування зазначену земельну ділянку. 11 листопада 2010 року договір оренди землі зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 25.

Відповідно до п. 20 Договору, згідно якого передача земельної ділянки в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, 11 листопада 2010 року земельна ділянка була передана ним та прийнята відповідачем в натурі у строкову оренду згідно акту приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду.

Пунктами 5, 8 - 11 договору оренди передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 38252,96 грн., строк дії договору - 10 років; орендна плата вноситься орендарем у натуральній формі; орендна плата встановлюється в розмірі 1147,59 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки земельного паю; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції; орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяці.

Відповідач не виконує свої зобов'язання по виплаті орендної плати, за користування земельною ділянкою в 2011 році кошти в сумі 1147,59 гр. не сплатив.

Зазначав, що, починаючи з 31 грудня 2011 року (наступний день після граничного строку сплати орендної плати) станом на 03 листопада 2014 року відповідач має сплатити на підставі ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, в розмірі 87,49 грн., і на підставі ст. 625 ЦК України - інфляційне збільшення заборгованості в розмірі 221,74 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 98,01 грн.

Незважаючи на численні звернення до відповідача щодо виплат за 2011 рік, відповідач прострочив виплату орендної плати і за 2012 рік.

Відповідно до листа Державного агентства земельних ресурсів України від 10 січня 2014 року №12-28-0.22-95/2-14, нормативна грошова оцінка земель в 2012 році розраховувалась з урахуванням коефіцієнту індексації 1,0 і дорівнювала 67 172,20 грн. У відповідності до п. 11 договору оренди земельної ділянки, згідно якого обчислення орендної плати на землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, станом на 2012 рік розмір орендної плати повинен становити 2 015,17 грн.

Починаючи з 31 грудня 2012 року по 30 червня 2013 року відповідач має сплатити на його користь пеню з врахуванням подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 149,20 грн..

З урахуванням вищевикладеного, окрім суми основного боргу (1147,69 грн.) з урахуванням 3% річних (98,01 грн.), пені (87,49 грн.) та з урахуванням інфляційного збільшення заборгованості (221,74 грн.) та пені за 2012 рік (149,20 грн.) відповідач зобов'язаний сплатити на його користь 1704,13 грн.

Посилаючись на п. 36 договору оренди землі, згідно якого дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок, зокрема, невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, просив стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на його користь заборгованість з орендної плати за 2011 рік в сумі 1147,69 грн., а також 3% річних у сумі 98,01 грн., пеню у розмірі 87,49 грн., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 221,74 грн., пеню за прострочення виплати орендної плати за 2012 рік у розмірі 149,20 грн., та розірвати договір оренди землі від 12 квітня 2010 року, укладений між ним та відповідачем, який зареєстрований 11 листопада 2010 року.

14 грудня 2015 року представник позивача ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою про часткову відмову від позовних вимог та просила розірвати договір оренди землі, укладений між сторонами 12 квітня 2010 року, який зареєстрований 11 листопада 2010 року; стягнути з ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. та закрити провадження в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за 2011 рік в сумі 1147,69 грн., 3% річних в сумі 98,01 грн., пені у розмірі 87,49 грн., інфляційного збільшення заборгованості в сумі 221,74 грн. та пені за прострочення виплати орендної плати за 2012 рік у сумі 149,20 грн. (а.с. 88-89).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак у повному обсязі з урахуванням інфляційних збільшення та пені, тобто права позивача були відновлені, договірні відносини продовжились, в подальшому аналогічних порушень прав позивача допущено не було. Отримавши орендну плату за 2011 - 2013 роки, позивач не звертався до відповідача з запереченнями проти подальшого обробітку його земельної ділянки, а тому факт не своєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може свідчити про систематичне невиконання відповідачем договірних зобов'язань і не є підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди.

Такі висновки суду узгоджуються з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 24 січня 2000 року на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району від 20 січня 2000 року, ОСОБА_5 є власником в порядку спадкування земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,72 га, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, кадастровий номер 02005:0027 (а.с. 12-13).

12 квітня 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, за яким ОСОБА_5 надав ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» у строкове платне користування вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8-9).

11 листопада 2010 року договір оренди землі був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 25.

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно акту приймання - передачі від 11 листопада 2010 року (а.с. 10-11).

ОСОБА_5 надав земельну ділянку ТОВ АФ «Косівщинська» в користування строком на 10 років на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 1147,59 грн., що становить 3% від нормативної грошової оцінки землі, яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця; передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п. п. 8, 10, 11, 12 договору).

Пунктами 13, 14, 28 договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, у разі несплати орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення; орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 36 вказаного Договору, його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом.

З видаткових касових ордерів від 29 листопада 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 29 листопада 2013 року було перераховано 1712,89 грн. за 2011-2012 роки та 1712,89 грн. орендної плати за 2013 рік (а.с. 16, 37).

Згідно ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611, ст. 625 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629, ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і пріоритетним перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі»).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Саттями 15, 21 вказаного Закону встановлено, що однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Орендна плата на землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 23, абзацу 5 ч. 1, абзаців 1-4 частини 2 статті 24 зазначеного Закону, орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати; орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою;

Згідно з вимогами абзаців 1, 2, 4 ст. 25, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи.

Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст. ст. 30, 32 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 36 цього Закону, у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом «д» ст. 141 ЗК України як підстава для припинення права користування земельною ділянкою передбачена систематична несплата орендної плати.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та наведені норми матеріального права і умови договору, суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про розірвання договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, і цього не спростував позивач, що орендна плата за 2013 рік була виплачена йому своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки виплачена 29 листопада 2013 року у повному обсязі, тобто із порушеннями визначених договором строків. Проте вказана обставина дає підстави для висновку про несвоєчасність виплати, а не про систематичну невиплату орендної плати. На день звернення до суду з позовом права позивача були відновлені.

Доводи позивача про неповну виплату йому орендної плати є безпідставними.

Заперечуючи проти позову, на підтвердження розміру орендної плати, яка, відповідно до умов укладеного договору, підлягала нарахуванню та виплаті позивачеві в спірному періоді, відповідач навів розрахунки (а.с. 31 - 35), згідно яких, враховуючи умови договору оренди землі, укладеного між сторонами, орендна плата за 2011- 2013 роки складає 3442,77 грн. (по 1147,59 грн. щорічно).

ТОВ Агрофірма «Косівщинська» нараховувало орендну плату з урахуванням індексів інфляції за 2011-2013 роки (104,60%, 99,8 %, 100,50%, відповідно) та пені:

- за 2011рік - 1284,41 грн. (1147,59 гр. * 104,6 (% інфляції) + 84,03 грн. (пеня));

- за 2012рік - 1185,92 гр. (1147,59 грн. * 99,80 (% інфляції) + 38,33 грн. (пеня));

- за 2013рік - 1153,33 гр. (1147,59 грн. * 100,5 (% інфляції)).

Відповідач на підставі ст. 168 Податкового кодексу України як податковий агент утримав та перерахував податок з доходів фізичних осіб (ПДФО) з виплаченого позивачеві за 2011-2013 роки доходу в сумі 543,55 гр.:

- за 2011рік - (1284,41 грн. * 15 (% ПДФО) = 192,66 грн.);

- за 2012рік - (1185,92 гр. * 15 (% ПДФО) = 177,89 грн.);

- за 2013рік - (1153,33 грн. * 15 (% ПДФО) = 173 грн.).

З урахуванням утриманого податку з доходів фізичних осіб, відповідач зазначає, що виплаті підлягала орендна плата в розмірі 3080,11 грн., у тому числі: за 2011рік - 1091,756 грн., за 2012 рік - 1008,03 грн., за 2013рік - 980,33 грн., але за 2011-2013 роки позивачеві сплачено 3425,78 грн., і сума переплати за договором оренди складає 345,67 грн. (3425,78 гр. - 3080,11 гр.).

Колегія суддів вважає, що, з врахуванням умов договору оренди, зокрема, п. п. 11, 14, згідно яких обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожний день прострочення, а також з врахуванням змісту позовних вимог ОСОБА_3 та тієї обставини, що виплати за спірний період відповідач здійснив 29 листопада 2013 року, розрахунок належних до виплати позивачеві станом на 29 листопада 2013 року коштів буде наступним:

Договір про оренду землі був зареєстрований 11 листопада 2010 року.

Орендна плата за 2011 рік, яка повинна була бути виплачена до 30 грудня 2011 року, з врахуванням індексів інфляції за листопад - грудень 2010 року, січень - червень, вересень, листопад 2011 року, які перевищують 100%, повинна була становити: 1147,59 гр. х (1, 005 х 1,003 х 1,008 х 1,01 х 1,009 х 1,014 х 1,013 х 1,008 х 1,004 х 1, 001 х 1,001) = 1147,59 гр. х 1,0732078 = 1231,60 гр.

Нарахування на орендну плату за 2011 рік на день її фактичної виплати 29 листопада 2013 року на підставі ст. 625 ЦК України складуть:

Інфляційне збільшення орендної плати на час її фактичної виплати з врахуванням індексів інфляції складе: 1231,6 гр. х (1,002 х 1,002 х 1,002 х 1,003 х 1,001 х 1,002 х 1,002 х 1,001 х 1,004) (індекси інфляції за грудень 2011 року, січень - березень, вересень, грудень 2012 року, січень, травень, жовтень 2013 року, які становлять більше 100%) = 1231,6 гр. х 1,0191577 = 1255,19 гр.

Тобто інфляційне збільшення орендної плати за 2011 рік складе 1255,19 гр. -1231,6 гр. - = 23,59 гр.

3% річних в зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати за 2011 рік складе:

за 2011 рік за один день - 31 грудня 2011 року: 1231,6 гр. х 0,03 : 365 = 0, 1 гр.

за 2012 рік: 1231,6 гр. х 0,03 = 36,95 гр.

за 2013 рік: 1231,6 гр. х 0,03 : 365 днів х 333дні = 33,71 гр.

Пеня за несвоєчасну виплату орендної плати за 2011 рік: 1231,6 гр. х 0,0001 х (1+ 366 +333 = 700 (днів)) = 86,21гр.

Загальна сума виплат за 2011 рік складає 1412,16 гр. (1231,6 гр. - орендна плата, 23,59 гр. - інфляційне збільшення орендної плати; 3% річних: 0,1 гр. + 36,95 гр. + 33,71гр. = 70,76 гр.; пеня 86,21 гр.).

За 2012 рік до 30 грудня 2012 року орендна плата повинна була становити:

1231,6 гр. х (1,002 х 1,002, 1,002 х 1,003 х 1,001) (індекси інфляції, більші 100%, за грудень 2011 року, січень - березень, вересень 2012 року) = 1231,6 гр. х 1,0100391 = 1243,96 гр.

Інфляційне збільшення орендної плати за 2012 рік станом на час її фактичної виплати 29 листопада 2013 року становить: 1243,96 гр. х (1,002 х 1,002 х 1,001 х 1,004) (індекси інфляції за грудень 2012 року, січень, травень, жовтень 2013 року) = 1243,96 гр. х 1,009028 = 1255,19 гр.

Тобто інфляційне збільшення орендної плати за 2012 рік складе: 1255,19 гр. - 1243,96 гр. = 11,23 гр.

3% річних в зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати за 2012 рік складе:

за 1 день грудня 2012 року: 1243,96 гр. х 0,03 : 366 днів = 0,1 гр.;

за 333 дні 2013 року: 1180,64 гр. х 0,03 : 365 днів х 333 дні = 34,05 гр.

Пеня в зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати за 2012 рік складе:

1243,96 гр. х 0,0001 х (1 + 333) = 41,55 гр.

Всього нарахування в зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати за 2012 рік складають:

1243, 96 гр. - орендна плата; інфляційне збільшення орендної плати 11,23 гр., 3% річних: 0, 1 гр. + 34,05 гр. = 34,15 гр., пеня - 41,55 гр., всього 1330,89 гр.

Орендна плата за 2013 рік станом на час її фактичної виплати повинна була скласти 1243,96 гр. х (1,002 х 1,002 х 1,001 х 1,004) (індекси інфляції більше 100% за грудень 2012 року, січень, травень, жовтень 2013 року) = 1,009028 х 1243.96 гр. = 1255,19 гр.

Разом за 2011 -2013 роки слід було нарахувати позивачеві : 1412,16 гр. + 1330,89 гр. + 1255, 19 гр. = 3998, 24 гр.

Враховуючи, що з вказаної суми підлягало відрахуванню 15 % в доход держави як податок з доходів фізичних осіб, підлягало всього сплаті: 3998,24 гр. х 0,85 = 3398, 5 гр.

Позивач не спростував доводів відповідача про те, що йому 29 листопада 2013 року всього було сплачено 3425,78 грн., тобто відповідач не має перед ним заборгованості за спірний період, і доводи позивача про несплату йому в повному обсязі орендної сплати за спірний період та наявність підстав для розірвання договору оренди, є безпідставними.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Посилання позивача на необхідність застосування при вирішенні спору положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» в частині визначення розміру пені, є безпідставними, оскільки, згідно преамбули вказаного Закону, він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних

фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи.

Таким чином, положення цього Закону не поширюються на спірні правовідносини, однією з сторін в яких є фізична особа.

Враховуючи, що позивач прийняв в 2013 році повне виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди за 2011-2013 роки, хоча і з порушенням строків, тим самим визнавши за ним право на усунення порушень умов договору щодо строків виплати орендної плати, не заперечував проти подальшого обробітку його земельної ділянки, права позивача таким чином були поновлені і в подальшому не порушувались, суд прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди.

З огляду на зазначене, є безпідставними доводи позивача про незастосування судом до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12, відповідно до якої договір оренди землі можна розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -