Справа № 135/791/15-ц
Провадження № 2/135/2/16
РІШЕННЯ

іменем України

11.03.2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Яруліній Н.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 26.03.2014 року помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому на праві власності майно. Один із об'єктів успадкування, це транспортний засіб марки ВАЗ-2107, 2006 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, сірого кольору, що належав нині покійному ОСОБА_6 на праві власності. У померлого ОСОБА_6 залишились двоє дітей (спадкоємці першої черги за законом): вона та її сестра ОСОБА_7. Вони прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини в ОСОБА_8 Тростянецьку нотаріальну контору в місті Ладижин.

За результатами розгляду спору Ладижинським міським судом, винесено рішення від 08.12.2014 року, згідно якого поділено спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 та визнано за нею право власності на транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, колір сірий, двигун V-1451, кузов № НОМЕР_2 державний номерний знак АВ 6211АІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА 671058.

Незважаючи на набуття права власності на автомобіль, вона не може провести державну реєстрацію транспортного засобу, оскільки автомобіль перебуває у володінні ОСОБА_9, яка зберігає його в гаражі, що належить ОСОБА_5.

ОСОБА_9 володіє автомобілем незаконно, тому вона 05.02.2015 року, вимагала повернення транспортного засобу на що отримала відмову.

Тому просила суд витребувати вказаний автомобіль а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія РСА 671058 у відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_5 та передати вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу їй.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Доповнив, що на даний час згідно ухвали суду про забезпечення позову по справі автомобіль описаний державним виконавцем та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4, в звязку з чим позов до ОСОБА_5 не підтримують.

Представник відповідача ОСОБА_2 заперечила проти позовних вимог та повідомила, що ОСОБА_4 оскаржується рішення Ладижинського міського суду від 08.12.2014 року по справі № 135/1589/14-ц в апеляційному порядку з тих підстав, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_4 під час спільного проживання. Вважає вказане рішення сумнівним, тому на її думку таке рішення не можна брати до уваги. А дане справу не можна вирішити доки не буде розглянути апеляційна скарга на рішення Ладижинського міського суду від 08.12.2014 року.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Заяв, клопотань про причини неявки відповідач суду не направив.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягаює частковому задоволенню з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть серії I-АМ №283414 вбачається, що 26.03.2014 року помер батько ОСОБА_3 - ОСОБА_6.

З копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.12.2014 року вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 поділено спадкове майно після смерті їх батька ОСОБА_6. Визнано за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, колір сірий, двигун V-1451, кузов № НОМЕР_2 державний номерний знак АВ 6211АІ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА 671058.

З копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.11.2015 року по справі № 135/1060/15-ц вбачається, що в задоволені позову ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю її та ОСОБА_6 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовлено.

З копії ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 03.12.2015 року вбачається, що рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 03.11.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.11.2015 року по даній справі було забезпечено позов та накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, колір сірий, двигун V-1451, кузов № НОМЕР_2 державний номерний знак АВ 6211АІ, який перебуває у володінні ОСОБА_4.

З копії акту опису та арешту майна, виданого державним виконавцем Планетою С.М. вбачається, що описане майно на яке накладено арешт: автомобіль марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, колір сірий, двигун V-1451, кузов № НОМЕР_2 державний номерний знак АВ 6211АІ перебуває на зберіганні у боржника ОСОБА_4.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Зі змісту ч. 2 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Даючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_6, який помер 26.03.2014 року, за життя був власником автомобіля марки «ВАЗ-2107», 2006 року випуску, колір сірий, двигун V-1451, кузов № НОМЕР_2 державний номерний знак АВ 6211АІ.

З 19.12.2014 року, тобто з часу набрання законної сили рішенням Ладижинського міського суду від 08.12.2014 року по справі № 135/1589/14-ц, власником вказаного автомобіля є позивач ОСОБА_3 Власність на автомобіль визнано за позивачем в порядку спадкування, та набуте позивачем у порядку, визначеному законом.

ОСОБА_3 є дочкою спадкодавця ОСОБА_6, тобто спадкоємцем першої черги. ОСОБА_4 не є спадкоємцем першої черги до майна померлого ОСОБА_6

Відповідачу відомо про те, що за ОСОБА_3 визнано право власності на автомобіль. Однак, ОСОБА_4 перешкоджає позивачу вільно володіти своїм майном автомобілем, який на даний час перебуває у володінні відповідача.

В звязку з чим, оскільки відповідач ОСОБА_4 чинить позивачу перешкоди у володіння автомобілем, позов про витребування автомобіля у неї та його передачу власнику підлягає задоволенню. Такий спосіб захисту порушеного права власника є належним, ефективним та таким, що не суперечить закону.

Разом з тим, позовні вимоги про витребування у відповідача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, що таке свідоцтво перебуває у відповідача, яка цього не підтвердила і позов не визнала. Позов до ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки встановлено, що автомобіль вибув з його володіння.

Посилання представника позивача на неможливість вирішення даного спору до розгляду апеляційним судом апеляції на рішення Ладижинського міського суду від 08.12.2014 року по справі № 135/1589/14-ц, на думку суду є необґрунтованими. Оскільки позивачем не доведено, що за апеляційною скаргою відкрито провадження. А подача апеляційної скарги по вказаній справі сама по собі не може бути підставою для зупинення провадження в даній справі. Спір по справі № 135/1589/14-ц відбувався між спадкоємцями першої черги, до яких ОСОБА_4 не відноситься. Крім того, по даній справі ОСОБА_4 не надано доказів того, що автомобіль був придбаний за спільні кошти її та ОСОБА_6 під час спільного проживання.

При цьому суд вважає за необхідне відмітити, що визнання за позивачем права власності на автомобіль, та витребування автомобіля не позбавляє відповідача права на компенсацію вартості частки автомобіля, в разі якщо вона вважає порушеним своє право власності через те, що придбала автомобіль за спільні кошти разом із померлим ОСОБА_6 в той час, коли вони проживали разом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 387, 388 ЦК України, ст. 6, 8, 10, 15, 60, 61, 88, 179, 208 - 215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 автомобіль марки Ваз-2107, 2006 року випуску, колір сірий, двигун V-1451, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, та передати автомобіль власнику - ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243,6 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Ладижинський міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: