АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/6375/14-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/721/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 27 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря: Євтодій К.С.

за участі: представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3;

представника Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - ОСОБА_4;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (надалі ПАТ «Банк Форум») звернулось із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Уточнивши позовні вимоги 10.06.2015 року позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості в розмірі, яка станом на 23 квітня 2015 року становить 3 522,03 долара США та 41 933,54 грн., з яких:

- прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі 3091,07 доларів США, що еквівалентно 69 679,50 грн.;

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 430,96 доларів США, що в еквіваленті становить 9 714,78 грн.;

- сума нарахованої пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами в розмірі 1 638,42 долара США, що в еквіваленті становить 36 933,54 грн.;

- порушення умов договору п. 3.3.7 у розмірі 5 000,00 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 22 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0069/08/05-А (далі - Договір), відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 13 490,00 доларів США строком по 21.04.2015 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних.

Зобовязання за вказаним договором було забезпечено договором застави.

Крім того, у забезпечення виконання зобовязань умов позичальника за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_6А було укладено договір поруки № 0069-П від 22.04.2008 р., відповідно до умов якого ОСОБА_6 зобовязувалася відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 кредитним зобовязань шляхом погашення заборгованості по кредитному договору.

З вересня 2013 року позичальник не вносить відсотки за користування кредитом та обовязкове часткове повернення кредитних коштів, чим суттєво порушує умови договору. З вимогою сплатити заборгованість позивач 27.05.2014 звернувся до відповідачів з повідомленням, які вони залишили без відповіді та задоволення, і до теперішнього часу заборгованість не погашена.

21 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про визнання кредитного договору недійсним посилаючись на те, що відповідно до умов договору, він взяв кредит в розмірі 13 490,00 доларів США при курсі 5,05 грн. за 1 долар США, що становило 68 124,50 грн., однак тепер змушений здійснювати погашення при курсі 15 грн. 80 коп. за 1 долар США, тобто його борг виріс більш ніж в три рази, завдавши йому майнової шкоди. Тобто банк надавши йому кредит в іноземній валюті переклав ризики, повязані із знеціненням національної валюти, на нього, тобто вніс у договір положення, які є завідомо невигідними для нього, позичальника.

Вважає, що умови договору є несправедливими, тому просив визнати кредитний договір № 0069/08/05-А від недійсним.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2016 року, в якому виправлено арифметичні помилки ухвалою того ж суду від 17 лютого 2016 року, позовні вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по кредитному договору № 0069/08/05-А від 22.04.2008 року в сумі 3522 (три тисячі пятсот двадцять два) долари 03 центи США, що в еквіваленті складає 79394 (сімдесят девять тисяч триста девяносто чотири) гривні 50 копійок, з яких 3091,07 долар США заборгованості за кредитом, еквівалент - 69679,50 гривень, проценти за користування кредитом 430,96 доларів США, еквівалент 9714,78 гривень, також пеню в сумі 36933 (тридцять шість тисяч девятсот тридцять три) гривні 54 копійки, штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 5000 (пять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_6, з кожного окремо, на користь держави судовий збір в розмірі по 689 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «БАНК ФОРУМ» про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволення його позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним.

Зокрема ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що відповідно до умов договору, він взяв кредит в розмірі 13 490,00 доларів США при курсі 5,05 грн. за 1 долар США, що становило 68 124,50 грн., однак тепер змушений здійснювати погашення при курсі 15 грн. 80 коп. за 1 долар США, тобто його борг виріс більш ніж в три рази, завдавши йому майнової шкоди. Тобто банк надавши йому кредит в іноземній валюті переклав ризики, повязані із знеціненням національної валюти, на нього, тобто вніс у договір положення, які є завідомо невигідними для нього, позичальника.

Крім того, умовами договору встановлено сплата позичальником неустойки у вигляді пені у розмірі 0,2% процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Тобто банком порушено п.5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого розмір пені не повинен перевищувати половину розміру процентної ставки згідно договору, що є підставою для визнання п. 4.1. кредитного договору недійсним, оскільки вказані дії ПАТ «БАНК ФОРУМ» є способом зловживання правом, що категорично заборонено законом.

Крім того, судом першої інстанції не враховано, що рішенням суду його притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення двічі, стягнення пені та штрафу, що є порушенням Конституції.

В звязку з несправедливими умовами договору, порушення норм ст. 524 ЦК України щодо вираження зобовязання в національній валюті, ОСОБА_2 просить визнати кредитний договір № 0069/08/05-А від недійсним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0069/08/05-А.

Відповідно до п. п. 1.1 - 1.3. договору банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у сумі 13490 доларів США для придбання автомобіля строком до 21 квітня 2015 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних.

Пунктом 5.3. вказаного договору сторони домовилися, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобовязань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобовязань, передбачених п.3.3 цього договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів банку, сплачує банку проценти за користування кредитними коштами. Для цього банк надає під розписку уповноваженій особі, або надсилає рекомендованим листом позичальнику письмову вимогу про повернення позичальником кредитних коштів, сплату ним процентів за користування кредитними коштами з можливим нарахуванням штрафних санкцій та пені. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми, банк по закінченню 15-ти денного строку з дати надіслання такої вимоги, звертає стягнення на заставне майно у розмірі наданих кредитних коштів, заборгованості по сплаті процентів, неустойки, збитків та інших витрат Банку, у порядку, визначеному цим договором, договором застави та чинним законодавством України.

Пунктом 2.1. кредитного договору сторони погодили, що забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є: договір застави № 0069-З від 22 квітня 2008 р., укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 та договір поруки № 0069-П від 22 квітня 2008 року, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_6

Згідно п. 1.1. договору поруки, ОСОБА_6 як поручитель поручається перед банком як поручителем за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором № 0069/08/05-А від 22 квітня 2008 р., у повному обсязі, а також згідно п. 2.1. зобовязується в разі невиконання та/або порушення ОСОБА_2 своїх зобовязань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно п. 2.2. договору поруки, ОСОБА_6 зобовязувалась відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном.

Банк свої зобовязання по наданню кредитних коштів виконав належним чином, надавши відповідачу суму 13490 доларів США, однак ОСОБА_2 порушив взяті на себе зобов'язання, допустивши прострочення в погашенні суми кредиту і відсотків.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «БАНК ФОРУМ» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не виконував належним чином умови кредитного договору, а отже порушив взяті на себе грошові зобовязання, тому з відповідачів як солідарних боржників підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином , в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

За ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом ( ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України).

Виходячи з наведених норм матеріального права колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір споживчого кредиту укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позичальник ОСОБА_2 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише втому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Цей висновок узгоджується з Правовою Позицією Верховного Суду України у справі № 6-1341цс15 від 02 грудня 2015 року.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні зустрічних позивних вимог ОСОБА_2

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідно до умов договору, він взяв кредит в розмірі 13 490,00 доларів США при курсі 5,05 грн. за 1 долар США, однак тепер змушений здійснювати погашення при курсі 15 грн. 80 коп. за 1 долар США, тобто його борг виріс більш ніж в три рази, завдавши йому майнової шкоди. Тобто банк надавши йому кредит в іноземній валюті переклав ризики, повязані із знеціненням національної валюти, на нього, тобто вніс у договір положення, які є завідомо невигідними для нього, позичальника з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли договірні правовідносини з приводу отримання, користування та повернення кредитних коштів, а також визнання укладених правочинів недійсними. Позичальник під час укладання спірних правочинів був ознайомлений з їхніми умовами та погодився з ними.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача - враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.(ст.627 ЦК України).

ОСОБА_2 погодився на умови надання кредиту як такі, що його влаштовували. Банк не примушував, не нав'язував своїх послуг відповідачеві та не вимагав укладення договору. Це була ініціатива особисто позичальника.

Отже, наявність підписаного обома сторонами кредитного договору свідчить про те, що обидва його учасники бажали укласти договір та розуміли його, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не була примушена до укладення такого договору, а відтак, волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договору позивачу були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили його прийняти умови договору на вкрай невигідних для себе умовах.

Не здобуто доказів на підтвердження заявленого ОСОБА_2 позову, в частині твердження про відсутності у банку відповідача підстав надання кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до ч.2 ст.192 та ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом.

Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується.

Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Ліцензією № 62 від 03.12.2001 року та Дозволом № 62-1 від 03 грудня 2001 року з додатком, Дозволом № 62-3 від 10 червня 2005 року та додатком, Ліцензією № 62 від 30 квітні 2010 року та Дозволом №62-5 від 30 квітня 2010 року та додатком, Генеральною ліцензією № 62 від 06.10.2011 року з додатком, виданих Національним Банком України - ПАТ «Банк Форум», який є правонаступником АКБ «Форум» надане право на здійснення банківських операції в іноземній валюті.

У звязку з наведеним, колегія суддів приходить до переконання, що АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» мав право видавати кредити в іноземній валюті.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір пені не повинен перевищувати половину розміру процентної ставки згідно договору, що є підставою для визнання п. 4.1. кредитного договору недійсним, оскільки вказані дії ПАТ «БАНК ФОРУМ» є способом зловживання правом, що категорично заборонено законом не заслуговують на увагу та спростовуються умовами кредитного договору.

Також спростовуються умовами кредитного договору, зокрема п.4.4, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідача притягнуто до відповідальності за одне і теж правопорушення двічі, стягнення пені та штрафу, оскільки вказаним пунктом договору передбачено, що за кожний випадок невиконання або неналежне виконання зобовязань, передбачених п. 3.3 (крім п.3.3.2) Договору, позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги щодо неповного зясування обставин, що мають значення для справи та про недоведеність обставин, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, в межах доводів скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: