Справа № 216/1060/12 Провадження № 22-ц/772/854/2016Головуючий в суді першої інстанції Тучинська Н. В.
Категорія 5 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чорного В.І., Медвецького С.К.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21.12.2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Михайловецької сільської ради, треті особи: ОСОБА_2, КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за набувальною давністю, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2012 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1. В позові зазначено, що у зв'язку з тим, що за життя власник будинку не отримала належні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими спорудами, він не міг оформити спадкові права на це майно в нотаріальній конторі, а тому звернувся з позовом у Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області і рішенням суду від 08.07.2010 року визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1. 28.07.2010 року право власності зареєстровано в КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», однак рішенням апеляційного суду Вінницької області від 02.12.2010 року рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08.07.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Позивач вказує, що протягом двадцяти років він добросовісно, відкрито та безперервно володіє зазначеним домоволодінням, а тому з посиланням на положення ст. 344 ЦК України, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21.12.2012 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 100% житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_3 та його представник, а також представник Михайловецької сільської ради в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вказавши на її безпідставність і законність та обґрунтованість рішення суду.

Представник КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому ним надано заяву про розгляд справи у відсутність представника.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідач визнає позов і визнання права власності на житловий будинок за позивачем не порушує права чи законні інтереси інших осіб.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 26.05.2010 року КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» складено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду, розташований по АДРЕСА_1 Мурованокуриловецького району, в якому власником будинку зазначено ОСОБА_4, користувачем - ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 20.05.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Мурованокуриловецького районного управління юстиції Вінницької області.

З матеріалів справи видно, що свідоцтво про право власності на будинок по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 чи інших осіб не видавалося.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08.07.2010 року за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом визнано, зокрема, право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані по АДРЕСА_1.

28.07.2010 року в КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 02.12.2010 року рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08.07.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Згідно довідки КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №158 від 20.11.2012 року, реєстрація права власності на житлові будинки з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, скасована згідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 02.12.2010 року.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимогу про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за набувальною давністю, при цьому вимога обґрунтована тим, що протягом двадцяти років він добросовісно, відкрито та безперервно володіє зазначеним домоволодінням, де зареєстрований та проживає, що підтверджується довідками Михайловецької сільської ради №894 від 15.10.2012 року та №835 від 02.10.2012 року, а також виписками з погосподарських книг.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК).

У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи видно, що позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів, які б достовірно свідчили, що житловий будинок прийнятий в експлуатацію або право власності на нерухоме майно було зареєстроване в установленому законом порядку.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_3 права власності на житловий будинок, є таким, що не відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону і відповідно апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки право власності на нерухоме майно, яке не прийняте в експлуатацію та яке не зареєстровано в установленому законом порядку не може бути набутим в порядку ст. 344 ЦК України.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішеннясуду першої інстанції, яке не ґрунтується на вимогах закону, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, а також відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_2 мають бути стягнуті понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 938,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 21.12.2012 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Михайловецької сільської ради, треті особи: ОСОБА_2, КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за набувальною давністю - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 938,60 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.І. Чорний

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно з оригіналом: