У х в а л а

8 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 9 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а :

Сихівський районний суд м. Львова рішенням від 1 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив, ухвалив усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовив.

Апеляційний суд Львівської області 9 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив, ухвалив визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 тис. 558 грн 30 коп. судового збору.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 31 грудня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

29 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 9 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частини першої статті 202, статті 203 Сімейного кодексу України, статті 392, частин третьої, п'ятої статті 1224, частини другої статті 1258, частини другої статті 1259, статей 1261, 1262 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення суду касаційної інстанції, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2011 року та 11 березня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанови Верховного Суду України від 4 квітня 2011 року, 18 лютого 2015 року та 27 січня 2016 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу 31 грудня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, відмовляючи ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог з огляду на те, що спадкоємець (який є інвалідом ІІІ групи з дитинства, проживає в іншій державі) не ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, оскільки не мав можливості надавати таку допомогу, натомість сам спадкодавець не перебував у безпорадному стані, міг забезпечити свої потреби самостійно і не потребував такої допомоги. При цьому суд зазначив, що позивачка в добровільному порядку надавала спадкодавцю допомогу як у лікуванні, так і в догляді.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих заявницею для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 29 червня 2011 року касаційний суд, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що позивач мав можливість надавати допомогу спадкодавцеві, який перебував у безпорадному стані, проте ухилився від виконання своїх обов'язків щодо утримання та надання допомоги батьку (спадкодавцеві), а тому наявні правові підстави для усунення його від права на спадкування за законом;

- в ухвалі від 11 березня 2015 року касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з їх висновками про те, що спадкодавиця перебувала в безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, однак відповідач ухилився від надання такої допомоги, хоч мав можливість її надавати, а тому відповідно до положень частини п'ятої статті 1224 ЦК України підлягає усуненню від права на спадкування за законом.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2015 року у зв'язку з її невідповідністю висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 4 квітня 2011 року, 18 лютого 2015 року та 27 січня 2016 року, оскільки ці висновки викладені у справах з інших правовідносин.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду Львівської області від 9 грудня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк