Номер провадження: 22-ц/785/2762/16
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Драгомерецького М.М.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки домоволодіння,

в с т а н о в и л а:

24 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на те, що він є власником 7/10 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 липня 2006 року, з співвласником 3/10 частин вказаного будинку відповідачкою ОСОБА_3, виник спір щодо здійснення його прав як співвласника належного йому майна, просив здійснити виділ в натурі його частки домоволодіння (т.1. а.с. 1).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2014 року відкрите провадження у справі (т.1, а.с. 15).

24 квітня 2015 року представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, звернувся до суду з клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи та поставив питання, на які потрібна відповідь експерта, мотивуючи тим, що для з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, а саме, можливості поділу будинку в окреме домоволодіння та визначення розміру земельних ділянок, які були виділені позивачу та відповідачу, потрібні спеціальні знання в галузі будівництва (т.1, а.с. 156-157).

Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала проти призначення судової будівельно-технічної експертизи, посилаючись на те, що вимоги ОСОБА_4 є безпідставними, в матеріалах справи є достатньо доказів, які спростовують обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог (т.1, а.с. 162-164).

Ухвалою суду першої інстанції клопотання представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задоволено. Суд призначив судову будівельну технічну експертизу та зупинив провадження у справі на час проведення експертизи (т. 1, а.с. 165-168).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанцію, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме, ухвала суду про призначення експертизи постановлена поза межами судового засідання, без виходу до нарядчої кімнати (т.1, а.с. 252-256).

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи сповіщені належними чином. Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 звернулись до апеляційного суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи: відповідачка з у зв'язку з хворобою, її представник у зв'язку з відрядженням м. Черкаси, але не надали доказів у підтвердження поважності причин неявки в суд. Тому колегія судів вважає, що законних підстав для задоволення клопотання немає.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідачки задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Згідно із частинами ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості.

Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу.

У частині 1 ст. 144 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Дійсно, для з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, а саме, можливості поділу будинку в окреме домоволодіння та визначення розміру земельних ділянок, які були виділені позивачу та відповідачу, потрібні спеціальні знання в галузі будівництва.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Посилання відповідачки ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки ухвала суду про призначення експертизи постановлена поза межами судового засідання, без виходу до нарядчої кімнати, не приймаються до уваги, за таких підстав.

У п. 13 постанови № 5 Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулює провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року Верховний Суд України роз'яснив, що при з'ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов'язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом, зокрема статтею 61 ЦПК. У деяких випадках тягар доказування регулюється нормами матеріального права. Наприклад, згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів (частина четверта статті 10, стаття 137 ЦПК).

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними (стаття 136 ЦПК). Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Докази, які не стосуються справи й предмета доказування (стаття 58 ЦПК), або одержані з порушенням порядку, встановленого законом, або якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи (стаття 59 ЦПК), судом не повинні прийматися.

Враховуючи те, що сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що вказаний доказ стосується предмету доказування по справі.

З матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2015 року відбулось судове засідання, на якому обговорювались необхідність призначення експертизи та питання для проведення експертизи, після чого головуюча у справі вийшла до нарядчої кімнати та по виходу з неї проголосила ухвалу про призначення експертизи, що підтверджується журналом судового засідання від 28 травня 2015 року (а.с. 165, 167-168).

Відповідачка ОСОБА_3 згідно із ст. ст. 11, 27, 143 ЦПК України скористалась своїми права на власний розсуд і не подала суду свої питання, на які потрібна відповідь експерта, про свідчать її заперечення проти проведення судової експертизи від 25 травня 2015 року з посиланням на те, що вимоги ОСОБА_4 є безпідставними (т.1, а.с. 162-164).

03 лютого 2016 року висновок №2952 судової будівельно-технічної експертизи, складений Одеський науково-дослідний інституту судових експертиз 05 січня 2016 року, надійшов до Малиновського районного суду м. Одеси (т.2, а.с. 1, 2-42).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року відновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 29 лютого 2016 року (т.2, а.с. 43-44).

Аналізуючи зазначені норми, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи наведені в позовній заяві обставини, перевіряючи матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для призначення судової експертизи й призначив цю експертизу у встановленому законом порядку, й оцінка необхідності призначення експертизи є повноваженнями суду першої інстанції, а не суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 2012 цього Кодексу.

Посилання відповідачки ОСОБА_3 на те, що суд не з'ясував коло учасників, яких слід було повідомити та залучити до участі у справі, не мають правового значення для вирішення апеляційної скарги на ухвалу суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення цього питання.

Отже, законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції немає.

Ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з огляду на вимоги ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік