УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/457/15-ц

07 квітня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в особі головуючого судді Олійника П.В.

з участю секретаря Федас І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Костопіль справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції щодо закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Костопільського районного суду про визначення йому способу спілкування з дитиною.

Вважає протиправною постанову про закінчення виконавчого провадження і просить її скасувати, оскільки дитина не досягла повноліття, а боржник ОСОБА_2 чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною за судовим рішенням. Просить поновити строк звернення до суду, оскільки про спірну постанову він дізнався лише 15.03.2016 року.

В судовому засіданні заявник скарги ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3, скаргу підтримали, та просили задоволити.

Представник ВДВС Костопільського РУЮ вважав скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Суд, заслухав пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 21.04.2015 року, що набуло законної сили 08.06.2015 року, задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2: зобов"язано ОСОБА_2 виконати рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 листопада 2014 року у справі №564/1561/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Костопільської районної державної адміністрації про зміну способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною , а саме:

- зобов"язати ОСОБА_2 давати ОСОБА_1 дочку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної другої і четвертої неділі місяця о 10 годині та забирати дитину у вказанні дні о 19 годині;

- зобов"язати ОСОБА_2 давати ОСОБА_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, першого та третього тижня місяця у будні дні о 07 годині 30 хвилин з метою відведення дитини до навчального закладу на навчання та з можливістю забирати її після закінчення уроків до свого місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов"язати ОСОБА_2 забирати дитину у вказані дні о 19 годині;

- зобов"язати ОСОБА_2 давати ОСОБА_1 дочку, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в інші дні за бажанням дитини та забирати дитину по закінченню спілкування.

08.06.2016 року Костопільським районним судом, за вищевказаним судовим рішенням видано виконавчий лист №564/457/15-ц.

22.12.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконавчому лісті №564/457/15-ц 28.12.2015 року від ОСОБА_2 надійшла заява, відповідно до якої вона не заперечує щодо спілкування, виховання та побачень з дитиною.

30.12.2015 року до відділу ВДВС Костопільського РУЮ надійшла заява ОСОБА_2, згідно якої просила відкласти провадження виконавчих дій по виконавчому провадженні №49689058 у зв»язку з неможливістю виконання данного рішення, оскільки її дитина з 30.12.2015 по 10.01.2016 року перебуває на шкільних канікулах. На підставі даної зави державним виконавцем винесено постанову про відкладення виконавчих дій від 30.12.2015 р. по 11.01.2016 року.

11.01.2016 року державним виконавцем здійсено перевірку виконання ОСОБА_5 рішення суду, згідно якого встановлено, що ОСОБА_6 перешкод у виконанні рішення не чинила.

Постановою державного виконавця Костопільського РУЮ у Рівненській області від 10.02.2016 року у звязку виконанням рішення, виконавче провадження №49689058 по виконавчому листу №564/457/15-ц закінчено. Копія постанови 11.02.2016 року відправлена сторонам виконавчого провадження.

Докази про отримання вказаної постанови сторонами відсутні.

Листом № 2414 від 15.03.2016 р. ОСОБА_1 роз"яснено, що виконавче провадження закінчено 10.02.2016 року.

19.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов"язання поновити виконавче провадження за виконавчим листом про зобов"язання встановлення способу спілкування з дитиною.

При розгляді скарги судом не встановлено, коли заявник скарги дізнався або повинен був дізнатися про закінчення виконавчого провадження, оскільки сторонами не надано доказів отримання ОСОБА_1 копії постанови про закінчення виконавчого провадження.

Розглядаючи скаргу по суті, суд виходить з того, що відповідно до ч. 5ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 14 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно дост. 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього законута інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконання

Згідно з ч. 1ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно дост. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно п. 8 ч. 1ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження закінчується у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Оскільки рішенням суду ОСОБА_2 зобовязана не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою та встановлений порядок такого спілкування, рішення суду має зобов"язальний характер.

За приписами ч.4 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла як на момент відкриття виконавчого провадження, так і його закінчення) державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складання акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що такий акт державним виконавцем був складений 11 січня 2016 року і в ньому вказано, що в цей день стягувач отримав дитину і повернув її боржнику.

Разом з тим, рішенням суду та виданим на підставі цього рішення виконавчим листом було передбачено, що дії боржника чи утримання від певних дій не мають разовий характер, оскільки порядок участі ОСОБА_1 у виховані малолітньої дочки встановлений судом без обмеження у часі.

В з"язку з цим акт від 11.01.2016 року не може служити доказом повного виконання рішення суду.

Відповіднодост. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ст. 49, 51, 75 Закону України «Про виконавче провадження» суд приходить до висновку про задоволення скарги, визнавши незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав недотримання вимог ч.4 ст. 75 вказаного вище закону та зобовязання ВДВС усунути встановлені порушення шляхом відновлення виконавчого провадження за ч.1 ст. 51 Закону України «про виконавче провадження».

Керуючись ст. 383-388 ЦПК України, ст. ст. 8, 68 Конституції України, ст. ст. 49, 51, 75 Закону України « Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 лютого 2016 року задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови начальника відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції ОСОБА_7 від 10 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 лютого 2016 року задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції ОСОБА_7 від 10 лютого 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 49689058 та зобов"язати відділ державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції вжити заходів для примусового виконання виконавчого документа по виконавчому провадженні № 49689058.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення та протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

СуддяОСОБА_8