УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» про визнання правочинів недійсними та повернення сплачених грошових коштів,

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, у якому просила:

- визнати недійсними договори № 04087/15 та № 04087 від 27 лютого 2015 року, укладені між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» (далі - ТОВ «ЕкономКомфорт»);

- стягнути з ТОВ «ЕкономКомфорт» на її користь 7 000 грн, сплачених за договором № 04087 та 705 грн 56 коп., сплачених за договором № 04087/15.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 27 лютого 2015 року між нею та ТОВ «ЕкономКомфорт» укладено два договори № 04087/15 та № 04087, за умовами договору № 04087 відповідач взяв на себе зобов'язання за плату: забезпечити дбайливе оформлення договору про участь у програмі для замовника з дотриманням вимог чинного законодавства; надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі; за умовами договору № 04087/15 ТОВ «ЕкономКомфорт» зобов'язалось за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного додатком № 1 до договору: сформувати групу учасників, забезпечити її адміністрування, присвоїти та повідомити учаснику його номер групи та персональний код у групі, організовувати та проводити розподіли свідоцтв, здійснити оплату товару на користь учасника та/або надати учаснику відповідну суму в позику, надавати інші послуги та здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені таким договором та додатками до нього.

Посилаючись на те, що зазначена діяльність відповідача містить ознаки фінансової послуги та підлягає ліцензуванню, але здійснювалася ним без відповідної ліцензії, ОСОБА_4 просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсними договори, укладені між ОСОБА_4 та ТОВ «ЕкономКомфорт»: № 04087/15 та № 04087 від 27 лютого 2015 року.

Стягнуто з ТОВ «ЕкономКомфорт» на користь ОСОБА_4 7 000 грн, сплачених за договором № 04087 від 27 лютого 2015 року та 705 грн 56 коп., сплачених за договором № 04087/15 від 27 лютого 2015 року

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «ЕкономКомфорт» відхилено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «ЕкономКомфорт», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував, що предметом спірних договорів є послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання спірних договорів недійсними з огляду на те, що зазначені в них послуги вважаються фінансовими і регулюються Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», а ТОВ «ЕкономКомфорт» надає їх без отримання відповідної ліцензії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2389цс15.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

За приписами ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана