Провадження № 2/521/1114/16
30 березня 2016 року
Малиновський районний суд м.Одеси у складі
головуючого судді Мурзенка М. В.
при секретарі Гончарук Х. А.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання трудового договору, стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та моральної шкоди,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання укладеного між ними 02.04.2010 р. трудового договору з підстав, визначених п. 1 ст. 40 КзПП України.
ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом про розірвання вказаного трудового договору з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 КзПП України, стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги та моральної шкоди.
Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 30.03.2016 року позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору залишено без розгляду через повторну неявку позивача у судове засідання.
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач до судового засідання не зявилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у звязку із чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, проти чого представник позивача не заперечує.
Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між сторонами по справі 02.04.2010 року укладено трудовий договір, відповідно до умов якого позивача було прийнято на роботу на посаду продавця промислових товарів, що підтверджується копією договору (а.с. 6), вказаний договір було зареєстровано Одеським міським центром зайнятості 08.04.2010 р.
З 08.09.2015 року позивач без попередження з боку відповідача, магазин, в якому працювала позивач, було закрито, з вересня 2015 року заробітна плата позивачу не сплачувалась, що підтверджується поясненнями позивача, показаннями свідка ОСОБА_5
Відповідно до ч. 3 ст. 38 КзПП України, Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання укладеного між сторонами трудового договору через (ч. 3 ст. 38 КзПП України), й задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ст. 113 КзПП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).
Суд доходить висновку, що період з дати закриття магазину 08.09.2015 р. є простоєм, що виник не з вини працівника. Враховуючи відсутність у позивача інших джерел заробітку, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за час простою заробітної плати в повному обсязі.
З відомостей, що надійшли на запит суду з УПФУ в Малиновському районі м.Одеси (а.с. 112-113) вбачається, що заробітна плата позивача в період з січня по серпень 2015 року включно складала 1350 грн. на місяць, з вересня 2015 р.1400 грн. на місяць, з листопада 2015 року зарплата позивачу не нараховувалась.
Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення заробітної плати за період з вересня 2015 р. по лютий 2016 р., виходячи з суми місячної зарплати в розмірі 1400 грн. на місяць, в загальній сумі 8209 грн. 09 коп.
Відповідно до ст. 44 КзПП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору- у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.
Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку.
Відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці", частини 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, який обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.
Останніми місяцями роботи позивача є липень та серпень 2015 року, кількість робочих днів у липні 2015 року складає 23, у серпні 2015 р. 20. Згідно відомостей УПФУ в Малиновському районі м. Одеси, заробітна плата, нарахована позивачу в липні, серпні, 2015 року складає 1350 грн. на місяць.
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає 62 грн. 79 коп.,(1350 грн.*2/43), середньомісячна зарплата складає 1349 грн. 99 коп. (62,79*(20+23)/2).
Виходячи з викладеного, сума вихідної допомоги, що підлягає стягненню з відповідача складає 4049 грн. 97 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 83 КзПП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
З копії трудового договору між сторонами вбачається, що позивачу встановлено щорічну оплачувану відпустку тривалістю 24 календарні дні.
Суд враховує, що протягом 2015 року позивач фактично працювала неповний рік, кількість днів відпустки за 2015 рік з урахуванням відпрацьованого по 08.09.2015 року часу складає 20 календарних днів, за повний відпрацьований 2014 рік 24 календарних дні.
З пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що нею за 2014 рік використано відпустку тривалістю 2 тижні, за 2015 рік 1 тиждень.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку за період 2014 рік 10 днів, за період 2015 рік 13 днів.
При розрахунку суми компенсації за невикористану відпустку, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходив з такого.
Відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
Відповідно до п. 7 зазначеного порядку, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Кількість днів року, за останні 12 місяців роботи позивача, за винятком святкових та неробочих днів дорівнює 355.
Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи характер та глибину страждань та переживань, які зазнала позивач у звязку з порушенням її законних прав, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 600 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 892 грн. 90 коп.
Керуючись ст.38, 44, 83, 113, 237-1 КЗпП України, ст. 10, 11, 14, 60, 88, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з вересень2015 р.- лютий 2016 р. включно в сумі 8209 грн. 09 коп., вихідної допомоги4049 грн. 97 коп., компенсації за невикористану відпустку1027 грн. 18 коп. (суми визначені без утримання податків й інших обов'язкових платежів).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 600 грн. 00 коп.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 892 грн. 90 коп.
В частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 1400 грн. 00 коп. рішення підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, або протягом 10 днів з дня отримання його копії у разі, якщо рішення постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя Мурзенко М.В.