Категорія 20 Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Жданкіна В.В., Пащенко Л.В.

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 лютого 2016 року у цій справі,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2014 року, яке набрало законної сили, задоволено її позов та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь заборгованість у розмірі 1000 доларів США, що станом на 13 червня 2014 року становить 11 654 грн. 66 коп.

Дане рішення відповідачем повністю не виконано, тільки 25 червня 2015 року боржник ОСОБА_3 перерахувала стягувачу ОСОБА_2 1 000 грн. Враховуючи прострочення виконання грошового зобов'язання, позивач просила стягнути з відповідача 6 890 грн. 50 коп. - інфляційних витрат та 472 грн. 66 коп. - 3% річних.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 лютого 2016 року вказаний позов задоволено частково, зокрема, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму інфляційних втрат у розмірі 186 грн. 80 коп. та 3% річних у розмірі 358 грн. 90 коп., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись із ухваленим рішенням у частині визначення розміру інфляційних втрат, ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та процесуального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції змінити в оскаржуваній частині, визначивши розмір інфляційних втрат у сумі 6 839 грн. 63 коп.

Рішення суду оскаржується в частині вирішення вимог щодо розміру інфляційних втрат, тому, з огляду на положення ст. 303 ЦПК України, в іншій частині воно не підлягає перевірці щодо його законності та обґрунтованості.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржуване рішення суду таким вимогам в оскаржуваній частині не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2014 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 1000 доларів США, що станом на 13 червня 2014 року становить 11 654 грн. 66 коп. (а.с. 6-8).

8 липня 2014 року на підставі вказаного рішення видано виконавчий лист та постановою старшого державного виконавця Дячука В.В. від 17 липня 2014 року відкрито виконавче провадження (а.с. 10-11).

Відповідно до розпоряджень вказаного державного виконавця: № 44041549/15, № 44041549/15, № 44041549/15, № 44041549/15,№ 44041549/15, кошти у загальній сумі 2090 грн. 92 коп., що надійшли у відповідні дати на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні зазначеного виконавчого документу перераховано ОСОБА_2 (а.с. 12-16).

Суд встановивши вказані обставини та керуючись наведеною вище нормою права, в оскаржуваному рішенні вказав на невірність розрахунку позивачкою інфляційних втрат та самостійно провівши таких розрахунок дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_2 186 грн. 80 коп. інфляційних втрат.

Однак, із такими висновками суду погодитись на можна, оскільки він дійшов їх із порушенням норм матеріального права.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Такий висновок щодо застосування ст. 625 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року № 6-771цс15, який враховується колегією суддів відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України.

Оскільки зазначеним вище рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 червня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1000 доларів США, яка була предметом договору між ними, хоча і вказано гривневий еквівалент цієї суми, тому до даної суми індекс інфляції не може бути застосовано.

З огляду на наведене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до посилань на те, що судом невірно проведено розрахунок інфляційних витрат і їх слід стягнути у більшому розмірі.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині залишатися в законній силі не може та підлягає скасуванню відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 лютого 2016 року - скасувати у частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат у розмірі 186 грн. 80 коп., у цій частині вимог - відмовити повністю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.В. Жданкін

Л.В. Пащенко