Справа № 645/8142/15-ц
Провадження № 2/645/374/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Горпинич О.В.,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, в остаточно уточненій редакції якого просили стягнути солідарно з ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 6671,20 грн., та на відшкодування моральної шкоди 4000 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди - 6000 грн., а також понесені ним витрати по оплаті проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1033, 20 грн.; стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову посилалися на те, що 27.11.2014 року близько 17 години, ОСОБА_4 керував транспортним засобом SAIРА ТІВА SХ, державний номер НОМЕР_1 в районі будинку № 32 по вул. Кооперативній у м. Харкові, не вибрав безпечну швидкість руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем FAW, державний номер НОМЕР_2, який на праві власності належить ОСОБА_5, та яким керував ОСОБА_3. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. 23.04.2015 року Харківським НДІ судових експертиз ім. засл. ОСОБА_6 Бокаріуса було складено експерте дослідження № 3174, відповідно до якого сума матеріальної шкоди, спричинена автомобілю FAW, державний номер НОМЕР_2 становить 6671,20 грн. В позову зазналося, що своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 4000 грн., оскільки в результаті протиправних дій ОСОБА_4 був пошкоджений належний йому транспортний засіб, та він був позбавлений можливості тривалий час привести належний йому автомобіль в належний стан, був порушений звичайний уклад життя, він витрачав свій час на ремонт автомобілю, витрачав свій час на відвідування спеціалістів, органи дізнання, звертався за юридичною допомогою. Також ОСОБА_4 своїми діями спричинив позивачу ОСОБА_3 моральну шкоду, оскільки в результаті неправомірних дій відповідача він зазнав душевних страждань, отриманих в момент ДТП, а також у звязку з порушенням звичайного ритму життя він був позбавлений можливості тривалий час експлуатувати автомобіль, вимушений був витрачати час на ремонт автомобіля, відвідувати спеціалістів, органи дізнання, суд, звертатися за отриманням правової дороги до юристів. Крім того, у звязку з оплатою ремонтних робіт, оплатою проведення автотоварознавчого дослідження він зазнав матеріальні затрати, що погіршило його матеріальний стан. Крім того, цивільна відповідальність ОСОБА_4 по забезпеченню його автомобіля була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Україна»», що підтверджується відповідним полісом. Відповідно до полісу, ліміт відповідальності за шкоду, спричинену життю та здоровю, встановлений в сумі 100 000 грн., за шкоду, спричинену майну 50 000 грн., при цьому строк дії поліса до 09.01.2015 року.

На підставі викладеного, до суду було подано відповідний позов.

До судового засідання позивачі не зявилися, проте присутній їх представник підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у даному рішенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, присутній в судовому засіданні його представник просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди у повному обсязі, відмовити позивачу у задоволенні позову в частині, що не підлягає відшкодуванню як франшиза за договором про цивільну відповідальність власника транспортного засобу, в запереченнях зазначалося, що відповідачем було укладено договір цивільної відповідальності власника транспортного засобу, що підтверджується полісом. Сума матеріальної шкоди становить 6671,20 грн., яка повністю, за виключенням франшизи, покривається страховою виплатою, що має зробити ПАТ «Страхова компанія «Україна»». В частині виплати, що не покриває франшиза, відповідач згоден сплатити матеріальну шкоду, спричинену транспортному засобу, що належить ОСОБА_2. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то представник відповідача зазначав, що позивачі не обґрунтували моральну шкоду, так як не надали відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнали, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості, відновлення тощо). Більш того, з матеріалів, доданих до позову, вбачається, що ушкодження автомобіля позивача були незначні, ремонтні роботи не є довготривалими, в матеріалах справи немає доказів фінансового та матеріального стану позивачів, дати проведення ремонту та період ремонтних робіт, про звернення позивачів за медичною допомогою у звязку зі стресом, не зазначено, в який саме період часу позивачі не могли використовувати автомобіль та інших доказів. Витрати позивача по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1033,20 грн. були з невідомих підстав зроблені позивачем ОСОБА_3, який не є власником транспортного засобу. Також зазначалося, що відповідач проживає разом з хворою мамою у двокімнатній малогабаритній квартирі разом з дружиною та дитино, мати відповідача є пенсіонером та має ряд захворювань.

Представники ПАТ «СК «Україна»» в судове засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень проти позову не подали.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27.11.2014 року близько 17 години в м. Харкові, ОСОБА_4 керував автомобілем марки SAIРА ТІВА SХ, державний номер НОМЕР_1 та в районі будинку № 32 по вул. Кооперативній не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки FAW, державний номер НОМЕР_2, у звязку з чим, автомобілям було заподіяно матеріальну шкоду.

Автомобіль FAW, державний номер НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Проте під час ДТП даним автомобілем керував водій ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ДАІ та відповідає вимогам п. 2.2 ПДД України, відповідно до якого власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати користування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2014 року було встановлено наявність у діях водія ОСОБА_7 порушень Правил дорожнього руху України, які знаходились у причинному зв′язку з вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою та останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У даній постанові зазначалося, що в судове засідання ОСОБА_4 не зявився, у письмовому поясненні визнав свою вину в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Постанова набрала законної сили 05.01.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов′язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Виходячи з положень ст.61 ЦПК України, яка передбачає постанову суду у справі про адміністративне правопорушення як підставу звільнення від доказування, суд вважає встановленим, що шкоду майну позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 22.12.2014 року завдано з вини відповідача.

Відповідно до полісу № АС/3988765 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «Страхова компанія «Україна»» та ОСОБА_4, був забезпечений транспортний засіб SAIРА ТІВА SХ, державний номер АХ 8022 ОСОБА_8 дії полісу з 09.09.2014 року по 09.01.2015 року та ліміт відповідальності щодо здоровя потерпілого - 100 000 грн., майна 50 000 грн..

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

1 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого об'єкта, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 3174 від 24.04.2015 року величина матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобілю FAW, державний номер НОМЕР_2, в результаті ДТП складає 6671,20 грн..

Висновок атотоварознавчого дослідження суд вважає законним та обґрунтованим, оскільки ґрунтується на технічному огляді автомобіля, проведенні необхідних розрахунків та на підставі спеціальної літератури та нормативних актів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі викладеного суд вважає необхідним стягнути з ПАТ «Страхова компанія Україна»» матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума страхового відшкодування заподіяної шкоди майну зменшується на розмір франшизи.

Відповідно до зазначеної норми закону франшиза встановлюється в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи.

Відповідно до Полісу сума франшизи становить 1000 грн..

З врахуванням вищезазначеного, відшкодувати франшизу в розмірі 1000 грн. має відповідач ОСОБА_4.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ «СК «Україна»» має компенсувати позивачу страхове відшкодування з відрахуванням суми франшизи в розмірі 1000 грн., оскільки доведено наявність страхового випадку та право позивача на страхове відшкодування матеріалами справи.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.9 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.

Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода, завдана порушенням немайнових прав (ушкодження здоровя, смерть при ДТП), компенсується в усіх випадках, а ось моральна шкода, яка стала наслідком порушення майнових прав (ушкодження транспортного засобу), тільки в спеціально передбачених законом випадках.

Для компенсації моральної шкоди при ДТП вимагається: звернутися по медичну допомогу для отримання даних про те, що саме ДТП вплинуло на здоровя потерпілого зафіксувати ці зміни в медичній карті; при складанні протоколу огляду місця події поінформувати співробітників ДАІ і свідків про ваш стан.

Під час розгляду справи про відшкодування моральної шкоди при ДТП суд повинен встановити, які саме моральні страждання були заподіяні потерпілому, які існують докази, які обставини спричинення моральної шкоди. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачам ніяких тілесних ушкоджень внаслідок ДТП спричинено не було, а сам факт ДТП, в результаті якого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, ніяким чином не міг вплинути на стан здоров'я позивачів, на їх стосунки з оточуючими людьми. Окрім того, позивачами не надано жодного доказу на підтвердження того, що вони дійсно душевно і фізично страждали, а також стосовно регулярного використання автомобілю для вирішення життєвих питань, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є їх обов'язком.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір.

Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим.

Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що в стягненні моральної шкоди позивачам необхідно відмовити в повному обсязі.

Позовні вимоги в частині відшкодування витрат позивача по оплаті проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1033,20 грн. підлягають задоволенню, оскільки є фактичними витратами позивача, пов′язаними з завданою позивачу матеріальною шкодою внаслідок дорожньо транспортної пригоди, який відповідно до п. 2.2 ПДР України, керував транспортним засобом.

Витрати позивача по оплаті висновку спеціаліста автотоварознавця у розмірі 1033,20 грн. підтверджуються квитанцією від 19.03.2015 року.

Судові витрати суд присуджує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-г, ідентифікаційний номер 30636550) на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 5 671 грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) франшизу в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1 033 грн. 20 коп..

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Страхова компанія «Україна» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-г, ідентифікаційний номер 30636550) на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та на користь ОСОБА_3 судовий бір в сумі 609 грн..

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та на користь ОСОБА_3 судовий бір в сумі 609 грн..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -