ухвала

іменем україни

15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення про подію дефолту та одностороннього розірвання договору фінансового лізингу, зобов'язання повернути майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 16 січня 2013 року він уклав з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») договір фінансового лізингу № DO00A+28260769.

На виконання договору позивач отримав від банку автомобіль LIFAN 320.

15 жовтня 2014 року позивач вказаний автомобіль добровільно повернув до лізингодавця, у зв'язку з невиплатою усіх платежів передбачених умовами укладеного договору. Вважав, що невиконання ним зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів було зумовлено відсутністю відділення банку у м. Мар'їнка Донецької області, а тому вилучення спірного автомобіля та одностороння відмова відповідача від угоди на його думку суперечить чинному законодавству.

Просив суд визнати рішення банку про подію дефолту та розірвання договору автолізингу незаконними й зобов'язати відповідача повернути автомобіль з комплектом ключів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_4 автомобіль марки LIFAN 320, 2012 року випуску, хетчбек, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційним номер НОМЕР_2, в особисте використання на умовах договору фінансового лізингу № DO00А+28260769 від 16.01.2013р., та передати ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та інші документи та цінності, передані Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» згідно акту повернення предмета лізингу від 15.10.2014р.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2015 року у скасовано та ухвалено нове рішення.

В задоволені заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, у розмірі 123 грн 50 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що порядок повернення предмету лізингу сторони обумовили укладеним договором й він є обов'язковим для виконання, а отже лізингоодержувач не позбавлений можливості щодо ініціювання перед лізингодавцем процедури повернення автомобіля відповідно до умов договору.

Так, позивач зазначив, що завчасному внесенню платежів йому перешкоджало те, що у м. Мар'їнка, на той час, було закрито відділення ПАТ КБ «ПриватБанк».

Однак, договором про надання фінансового лізингу не було визначено місце виконання його умов саме у м. Мар'їнка.

Також, посилання позивача на те, що подія дефолту встановлена банком необґрунтовано, а отже рішення з цього питання є незаконним спростовується умовами договору.

Згідно з п. 2.8.4.8.1 Умов про надання фінансового лізингу (далі - Умови) подія дефолту за укладеним договором настає у разі затримки одного місячного платежу.

Про подію дефолту лізингодавець приймає рішення і надсилає про це повідомлення лізингоотримувачу (п. 2.8.4.8.2.1 Умов).

Разом з тим рішення банком з цього приводу не приймалось, а тому вимоги позову про визнання незаконним рішення про подію дефолту є необґрунтованими.

Окрім того, за п. 2.8.4.8.2.2 лізингоодержувач зобов'язаний негайно усунути подію дефолту та повернути предмет лізингу до лізингодавця.

На виконання зазначених умов, позивач добровільно передав спірний автомобіль банку.

Сторони домовились, що повернення предмету лізингу здійснюється у разі сплати всіх платежів за договором та усунення усіх порушень за умови виплати витрат пов'язаних з доставкою та зберігання, утриманням предмета лізингу у сумах за розрахунком наведеним у п. 2.8.4.9.9 (пп. 2.8.4.8.2.2 Умов).

Доводи касаційної скарги щодо неможливості виконання умов договору у зв'язку з відсутністю відділення у м. Мар'їнка та вилучення автомобіля примусово, а не добровільно не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк О.М. Ситнік