Справа № 686/7094/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ЖБК «Парковий Бульвар» про стягнення заборгованості, яку повернуто позивачу ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року внаслідок не усунення недоліків.

Також позивач надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на платежі ЖБК «Парковий Бульвар» розрахункові рахунки в межах ціни позову 7 130 815 грн. 56 коп., накласти арешт на все рухоме майно в межах ціни позову 7 130 815 грн. 56 коп., яка належить ЖБК «Парковий Бульвар», накласти арешт на все нерухоме майно в межах ціни позову 7 130 815 грн. 56 коп., яка належить ЖБК «Парковий Бульвар».

Вказану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без руху ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 березня 2016 року, проте в наданий судом строк недоліки заяви усунуті на підставі заяви від 04 квітня 2016 року.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач не буде виконувати будь-яких зобовязань, а також ухилятися від виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Частиною третьою цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на наведені норми закону, заява про забезпечення позову має містити обґрунтування необхідності вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема обставин цивільної справи, особи відповідача та з посиланням на конкретні факти, що свідчать про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду без вжиття таких заходів.

У відповідності з п.1, п.2 ч.1, ч.3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати,що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Проте, у заяві зазначеного обґрунтування не міститься, а лише зазначається про припущення позивача щодо можливого відчуження відповідачем свого майна. Разом з цим, у заяві не зазначається про те, з яких саме підстав позивач вважає, що відповідач вчинятиме такі дії. За наявними у позовній заяві відомостями також неможливо вирішити питання про співмірність запропонованих позивачем заходів забезпечення позову заявленим вимогам.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 151 - 153, 208, 210, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. Стефанишинин