Ухвала

іменем україни

4 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ТкачукО.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Печерської районної у м. Києві ради, Фонду приватизації комунального майна Печерського району м. Києва, товариства з обмеженою відповідальністю «Кросс ЛТД», ОСОБА_4, Головного управління комунальної власності м. Києва про скасування наказу та свідоцтва, визнання договорів купівлі-продажу недійсними,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та співвласником допоміжних приміщень загального користування, що знаходяться у даному багатоквартирному будинку. Рішеннями Печерської районної у м. Києві ради від 27 березня 2008 року та від 19 червня 2008 року дозволена приватизація шляхом викупу підвальних приміщень у вказаному багатоквартирному будинку. На підставі договору купівлі-продажу від 9 вересня 2008 року Фонд приватизації комунального майна Печерського району у м. Києві передав у власність товариству з обмеженою відповідальністю «Кросс ЛТД» (далі - ТОВ «Кросс ЛТД») нежитлові приміщення площею 93 кв. м. у вказаному багатоквартирному будинку, яке в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2009 року відчужило їх ОСОБА_4 Посилаючись на те, що відчуження вказаних нежитлових приміщень відбулося всупереч чинному законодавству та порушує його права як співвласника, позивач просив визнати незаконним рішення Печерської районної у м. Києві ради від 27 березня 2008 року, яким дозволена приватизація орендарями нежитлових приміщень у зазначеному багатоквартирному будинку та зазначені вище договори купівлі-продажу.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 7 червня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано наказ Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу від 29 липня 2008 року про видачу свідоцтва про право комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва на нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 35) площею 93 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 незаконним. Скасовано свідоцтво про право комунальної власності територіальної громади Печерського району м. Києва на вказані нежилі приміщення. Визнано незаконними рішення Печерської районної у м. Києві ради від 19 червня 2008 року № 8 та рішення Печерської районної у м. Києві ради від 27 березня 2008 року № 11 щодо приватизації шляхом викупу орендарями вбудованих нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 35) площею 93 кв. м. у вказаному будинку. Визнано договір купівлі-продажу від 9 вересня 2008 року зазначених нежилих приміщень, укладений між Фондом приватизації комунального майна Печерського району м. Києва та ТОВ «Кросс ЛТД», недійсним. Визнано договір купівлі-продажу від 30 березня 2009 року вказаних нежилих приміщень, укладений між ТОВ «Кросс ЛТД» та ОСОБА_4, недійсним.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2013 року відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2014 року у допуску справи за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовлено.

У травні 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, звернулася до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду міста Києва від 4 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» надало документи першої інвентаризації, проведеної після прийому зазначеного вище будинку в експлуатацію, після чого з'ясувалися обставини про початкове призначення спірних приміщень, а також незаконне змінення у технічній документації будинку нумерації приміщень з римської на арабську і, як наслідок, зміну статусу приміщень з отриманням свідоцтва на право комунальної власності територіальною громадою Печерського району м. Києва на спірні нежилі приміщення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 -ОСОБА_5 - про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 -просить скасувати судове рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Одночасно заявником порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подалакасаційну скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, вважаю за можливе поновити його.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, апеляційний суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, виходив з того, що підстави на які посилався заявник в обґрунтування своїх вимог не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки існували на час розгляду справи та могли бути відомі заявнику, а також могли бути надані під час розгляду справи в суді.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. 342 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду м. Києва від 4 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Печерської районної у м. Києві ради, Фонду приватизації комунального майна Печерського району м. Києва, товариства з обмеженою відповідальністю «Кросс ЛТД», ОСОБА_4, Головного управління комунальної власності м. Києва про скасування наказу та свідоцтва, визнання договорів купівлі-продажу недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником - ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук