ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ШулікиАліни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом.

Зазначало, що 29 січня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 476 грн 80 коп. із сплатою 12 % річних та кінцевим терміном повернення до 25 січня 2008 року.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 316 грн 63 коп.

Станом на 04 липня 2014 року зазначене рішення суду не виконано, кредитні кошти відповідачем не повернуто, у зв'язку із чим банк просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором з урахуванням 15 316 грн 63 коп., що були стягнуті з нього за рішенням суду від 14 червня 2012 року, у розмірі 39 034 грн 86 коп.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2014 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі Шуліка А.В., яка діє від імені ПАТ КБ «ПриватБанк», просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволеннюз таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що період та розмір нарахування заборгованості позивачем є не обґрунтованим та не доведений належними доказами; позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» включають в себе заборгованість ОСОБА_3, яка вже була стягнута з нього за рішенням суду від 14 червня 2012 року; правовідносини між сторонами припинено з моменту ухвалення рішення про стягнення заборгованості.

Проте погодитись із такими висновками не можна, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що 29 січня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 476 грн 80 коп. із сплатою 12 % річних та кінцевим терміном повернення до 25 січня 2008 року.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 10 листопада 2011 року у розмірі 15 316 грн 63 коп., до якої входить заборгованість по кредиту у розмірі 1 490 грн 89 коп., заборгованість по відсотках - 11 152 грн 57 коп., заборгованість по комісії у розмірі 364 грн 08 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 500 грн, штраф (фіксована частка) у розмірі 500 грн та штраф (процентна ставка) у розмірі 1 309 грн 09 коп.

У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 04 липня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 39 034 грн 86 коп., що включає в себе різницю між розміром поточної заборгованості та розміром заборгованості стягнутої за рішенням суду у розмірі 36 699 грн 87 коп, штраф (фіксована частина) - 500 грн, штраф (відсоток від суми) у розмірі 1 834 грн 99 коп.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2012 року ОСОБА_3 визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуна ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 ‑ 609 ЦК України . Зокрема, згідно ст. 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 3.2.9 договору на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2 договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.3.3 умов договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у тарифах та заяві. Розраховані відповідно до цього пункту умов відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену в заяві суму щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу.

Рішення суду про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним зобов'язання та не позбавляє позичальника права вимагати покладення на останнього відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, зокрема, сплати процентів, пені до моменту належного виконання зобов'язання.

Обов'язок сплачувати проценти за весь період фактичного користування кредитними коштами передбачений ст. 536 ЦК України.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у позові, у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на зазначене уваги не звернув, не встановив фактичні обставини справи та не дослідив які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не з'ясував чи є підстави для покладення на відповідача відповідальності передбаченої договором у зв'язку із несвоєчасним поверненням отриманих кредитних коштів, залишив поза увагою, що сама по собі відсутність розрахунку, допущені в ньому неточності чи його помилковість не може бути підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303. 315 ЦПК України, переглядаючи рішення суду першої інстанції, вказані порушення суду не усунув, доводи апеляційної скарги належним чином не перевірив та не спростував, тому дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду не можуть вважатись законними і обґрунтованими та підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

ухвалила:

Касаційну скаргу Шуліки Аліни Володимирівни, яка діє від імені публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючиО.П. Касьян
СуддіВ.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук В.О. Савченко