РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Кремінна

Справа № 414/170/16-ц

Провадження № 2/414/104/2016

Кремінський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Харченко Г.А.,

при секретарі Давіян С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кремінна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності, в якому вказала, що з березня 1997 року до вересня 2015 року мешкала з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в квартирі за адресою АДРЕСА_1, яка належала брату позивача, з 1998 року - за адресою АДРЕСА_2, з травня 2002 року - Луганська область, Кремінський район, с. Кудряшівка та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, відзначали сімейні свята, піклувалися про одне одного, проводили відпочинок та купували необхідні речі. За період спільного проживання вони придбали наступне майно: земельну ділянку та житловий будинок за адресою АДРЕСА_3. Оскільки ОСОБА_4 та позивач мешкали спільно та придбавали майно, то остання просить суд встановити факт їх спільного проживання та визнати за нею право власності на 1 / 2 частину майна, яке було придбане за час спільного проживання. Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, в якій просив визнати за ним право власності на 1 / 2 частину вищевказаного майна, так як є спадкоємцем першої черги.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримала, а зустрічні позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, а зустрічний позов підтримав у повному обсязі,

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позови обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підстав наступного. Відповідно до ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позовів відповідачем та позивачем.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рубіжне Луганської області (а.с. 8). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою АДРЕСА_3, загальною вартістю 130800 грн. (а.с. 9-15). З наданих позивачем фотографій видно, що позивач та ОСОБА_4 мешкали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, після смерті останнього позивач поховала його за власний рахунок та отримувала допомогу на поховання (а.с. 45-52).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 256 ч. 2 п. 5 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкали разом без створення шлюбу з березня 1997 року по вересень 2015 року. За цей період вони спільно придбали житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою АДРЕСА_3 та це майно є об'єктом спільної сумісної власності.

Відповідачі ж по справі є спадкоємцями першої черги за законом та також претендують на спадкове майно.

Враховуючи визнання позову зі сторони відповідачів та визнання зустрічного позову позивачем, суд приходить до висновку про необхідність встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання за позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1 / 2 частині житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 та це майно є об'єктом спільної сумісної власності.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 21, 36, 60, 61, 63, 68, 69, 74 СК України, ст. ст. 355, 368, 1258, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст. ст.10,11, 60, 154, 174, 212-215, 256 ч. 1 п. 5, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною власністю подружжя, визнання права власності на майно як на частку в сумісній власності та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з 1 березня 1997 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,12 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3, вартістю 9400 грн., яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 428 від 9 квітня 2002 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_3, вартістю 121400 грн. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,12 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3, вартістю 9400 грн., яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 428 від 9 квітня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину житлового будинку АДРЕСА_3, вартістю 121400 грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, площею 0,12 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3, вартістю 9400 грн., яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 428 від 9 квітня 2002 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1 / 2 частину житлового будинку АДРЕСА_3, вартістю 121400 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти нотаріальні дії нотаріусу Рубіжанської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3, площею 0,120 га, та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до ухвали Кремінського районного суду від 1 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги через Кремінський районний суд.

Суддя Г.А. Харченко