Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 1 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути на її користь з обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго») заборгованість по заробітній платі у розмірі 21 020 грн 78 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 14 150 грн 01 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 15 березня 1996 року по 8 жовтня 2014 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Під час звільнення з нею не було проведено повного розрахунку. Вказувала, що заборгованість по заробітній платі за період з травня по жовтень 2014 року становить 21 020 грн 78 коп. Також зазначала, що відповідач має виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14 150 грн 01 коп., оскільки з нею не проведений фактичний розрахунок при звільненні,

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 13 168 грн 50 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 1 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі скасовано.

Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 21 020 грн 78 коп.

В іншій частині судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзіОКП «Донецьктеплокомуненерго», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, справу передати в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов про стягнення заборгованості по заробітній платі, виходив із того, що відповідачем порушено вимоги ст. 115 та ст. 116 КЗпП України при виплаті заробітної плати, а тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у відповідності до вимог, зазначених в ст. 17 КЗпП України, суд першої інстанції виходив із того, що відсутня вина відповідача в невиплаті позивачу заробітної плати.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та ухвалюючи в цій частині нове рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 21 020 грн 78 коп., виходив із того, що позивач надала довідку про заборгованість, видану відповідачем 15 жовтня 2014 року.

Крім того, суд зазначив, що посилання відповідача на захоплення фінансової та технічної документації не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки відповідачем не надано належних доказів щодо виплати позивачу заробітної плати за вказаний період.

Також апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Однак повністю погодитись з таким висновком апеляційного суду в частині стягнення заробітної плати не можна.

З мотивів касаційної скарги не вбачається, що відповідач оспорює судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог за ст. 117 КЗпП України, а тому судові рішення в цій частині в силу ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судовірішення не відповідають.

Судами установлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Єнакіївотепломережа» на посаді інженера по організації та нормуванню труда ІІ категорії ВО «Єнакіївотепломережа» з 15 березня 1996 року по 8 жовтня 2014 року.

ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Статтею 115 КЗпП України встановлено, що Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Під час звільнення з ОСОБА_1 не було проведено повного розрахунку та є наявна заборгованість по заробітній платі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі надала суду довідку та розрахункові листи, які мають протиріччя і яким апеляційний суд належної оцінки не дав.

Так, суд, ухвалюючи рішення, врахував дані, зазначені у довідці від 15 жовтня 2014 року, яка видана під час фактичного перебування підприємства на окупованій території, що є неможливими для перевірки, оскільки у довідці відсутня інформація щодо фактично відпрацьованого часу позивача, а також інформацію з листа Державної фіскальної служби України від 2 червня 206 року.

Натомість суд не надав належної оцінки довідці, виданій на підставі облікових даних ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, в порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України, не врахував доводів відповідача про те, що з вересня 2014 року все рухоме та нерухоме майно, а також фінансова та технічна документація ВО «Єнакіївотепломережа», що знаходиться на окупованій території, були захоплені невідомими особами, за фактом чого було порушено кримінальне провадження та наказом від 30 липня 2015 року № 186 були визнані недійсними печатки захоплених виробничих одиниць, у тому числі й ВО «Єнакієвтепломережа», тобто будь - які документи, видані від імені посадових осіб та засвідчені з використання печатки ВО «Єнакієвтепломережа», є недійсними та не можуть були доказами у справі.

Отже, апеляційним судом при розгляді позовних вимог не повно з'ясовано обставини справи і не надано їм належної оцінки, а з'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору.

Суд фактично послався на обставини та мотиви, які ґрунтуються на припущеннях, що заборонено в силу ст. 60 ЦПК України.

З огляду на викладене рішення апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим й воно підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 1 вересня 2015 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик