АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 666/81/16-ц Головуючий в І інстанції Рядча Т. І.
Провадження №22-ц/791/1208/16 Доповідач: Воронцова Л. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоСтародубця М. П.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПісоцька Т. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_5 договору № DNH4KP27690244 від 02.06.2006 року останній отримав кредит у розмірі 2 493 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідач у порушення умов договору належним чином зобов'язання не виконував, внаслідок чого станом на 24.12.2015 року має заборгованість в сумі 12 142,44 грн., яку Банк просив стягнути з останнього та судові витрати у справі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11.03.2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено за спливом строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та порушення норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу Банку не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку, суд І інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк на звернення за захистом свого порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 02 червня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № DNH4KP27690244, за умовами якого останньому надано кредит в сумі 2 493 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 02.06.2008 року /а. с. 7/.

Згідно наданого позивачем розрахунку за відповідачем, станом на 24.12.2015 року, обліковується заборгованість в сумі 16 449,43 грн., що складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2 815,75 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 13 633,68 грн.; штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. і (процентна складова) 554,40 грн., з яких 5 361,39 грн. заборгованість за кредитом, раніше стягнута судом, поточна заборгованість становить 12 142,44 грн. /а. с. 6/.

Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2009 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 5 361,39 грн. З заяви банку про видачу судового наказу вбачається, що вказана заборгованість існувала станом на 07.11.2008 року /а. с. 5, 32/.

Із постанови ВДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні про закінчення виконавчого провадження від 31.08.2011 року та платіжних доручень, вбачається, що судовий наказ виконано, заборгованість по кредитному договору погашено /а. с. 25 - 31/.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки за судовим наказом останній платіж надійшов до Банку 02.09.2011 року, останній мав право на стягнення відсотків і штрафних санкцій за період з 08.11.2008 року по 02.09.2011 року. Таким чином позивач мав право звернення до суду з позовом з 02.09.2011 року протягом трьох років - до 02.09.2014 року.

Доводи апеляційної скарги Банку, що за умовами Договору сторони погодили збільшені строки позовної давності, тому він не пропустив вказані строки при зверненні з позовом до суду підлягають відхиленню, оскільки умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких встановлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача, тому не можна їх вважати погодженими сторонами. При цьому слід зазначити, що матеріали справи не містять належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались, оскільки зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам залучений позивачем, як доказ у справі і цей же пункт 4.2 в заяві позичальника, містять розбіжності.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, прийнятій у справі № 6-16цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні норми матеріального права у спірних правовідносинах.

Тому суд першої інстанції за наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності /а. с. 22/ обґрунтовано застосував загальний строк позовної давності, передбачений ст. ст. 253-257, 260, 261 ЦК України - 3 роки, який слід обчислювати з 02.09.2011 року до 02.09.2014 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду 13.01.2016 року, тобто з пропуском строку на звернення до суду за захистом свого права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не містять нові факти та засоби доказування, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М. П. Стародубець
Судді: Л. П. Воронцова П. Я. Ігнатенко