Справа № 360/1527/15-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/2251/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 19 31.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Поліщука М.А.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області, Управління Держземагенства у Бородянському районі Київської області, Бородянська селищна рада Київської області, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування рішення селищної ради та відшкодування коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що в жовтні 2013 року вона домовилась з відповідачкою ОСОБА_3 про купівлю- продаж земельної ділянки та житлового будинку, який належить їй на підставі договору дарування, за адресою: АДРЕСА_1 за 47000 доларів США. 24 жовтня 2013 року між сторонами було укладено договори купівлі-продажу вказаних будинку та земельної ділянки площею 0,1352 га, при цьому за земельну ділянку, яку було оцінено в 144000,00 грн., відповідачка розрахувалась повністю, а за будинок за домовленістю між ними сплатила їй до підписання договору купівлі-продажу 64000,00 грн., що еквівалентно 8000,00 доларів США, решту суми 168000,00 грн., що еквівалентно 21000,00 доларів США, зобов'язалась передати їй повністю до 25 грудня 2013 року. 27 грудня 2013 року відповідачка сплатила їй 2000,00 доларів США, 2 січня 2014 року - ще 4000,00 доларів США, 26 січня 2014 року - 500,00 доларів США, 30 травня 2014 року - 1 000,00 доларів США, після чого взагалі припинила сплачувати кошти. Всього відповідачем було сплачено їй за будинок 15500,00 доларів США і залишок несплаченої суми становить 13 500 доларів США, що еквівалентно 283656,00 грн. Тому просила стягнути з відповідачки на свою користь вказану заборгованість в сумі 283 656 грн.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою обґрунтовуючи її тим, що влітку 2015 року, коли вона вирішила побудувати на земельній ділянці, придбаній за оспорюваним договором купівлі-продажу, гараж та встановити паркан, у неї виник конфлікт із власником сусіднього будинковолодіння по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 з приводу того, що його будинок знаходиться на межі їх земельних ділянок і паркан можна встановлювати на відстані не менше одного метра від будинку і взагалі приватизація земельної ділянки ОСОБА_2 проведена з порушенням вимог земельного законодавства, не здійснено відступ від будинку для його обслуговування та приватизовано землю, в якій проходить газова труба до його будинку. Таким чином, фактична площа та конфігурація придбаної нею (ОСОБА_3) земельної ділянки не відповідає площі та конфігурації, зазначеній в державному акті на право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_2, до того ж, через газову трубу, яка проходить по її земельній ділянці, вона обмежена в користуванні цією ділянкою за її цільовим призначенням. Укладаючи вказаний договір купівлі-продажу земельної ділянки, вона мала намір придбати іншу земельну ділянку, ніж фактично придбала, тобто, помилилась щодо самого предмету договору. У зв'язку з цим просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1352 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 укладений сторонами 24 жовтня 2013 року, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти, сплачені на виконання цього договору в розмірі 146320,00 грн., визнати недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_2, скасувати рішення Бородянської селищної ради від 15 липня 2005 року в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено частково,стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором купівлі-продажу житлового будинку від 24 жовтня 2013 року у розмірі 108000,00 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат по наданню правової допомоги 350,00 грн. та стягнуто з ОСОБА_3 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1080,00 грн., в іншій частині позову про стягнення коштів відмовлено. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині часткового задоволення її позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, посилаючись на його незаконність щодо часткового задоволення її позову, порушення судом норм матеріального. Вважає, що оскільки в договорі купівлі-продажу вартість будинку вказана в гривнях, що відповідало вимогам чинного законодавства, а не в доларах США, а сума 232000,00 грн. відповідала курсу НБУ 29000,00 доларів США, тому дане рішення не відповідає вимогам ст. 526 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що з самого договору купівлі-продажу, при його укладенні сторонами була визначена вартість будинку в розмірі 232000,00 грн. та залишок суми до сплати - 168000,00 грн., а оскільки, відповідачкою було сплачено позивачці після підписання договору купівлі-продажу 63729,50 грн., то залишок боргу ОСОБА_3 становить 104270,50 грн. (168 000 грн. - 63 729,50 грн.).

Відмовляючи у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що жодних доказів, які б підтверджували невідповідність фактичної площі та конфігурації придбаної ОСОБА_3 земельної ділянки площі та конфігурації, зазначеній в державному акті на право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_2 та навмисного введення ОСОБА_2 її в оману щодо вказаних обставин, суду не надано.

Крім того суд не прийняв до уваги посилання відповідачки на необхідність передачі сусіду ОСОБА_4 частини її земельної ділянки для обслуговування ним його будинку та газової труби, в зв'язку з чим її земельна ділянка має зменшитись, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с.4,86-102,115-131,158,169,192), приватизація обох земельних ділянок здійснена відповідно до фактичного користування даними земельними ділянками на протязі тривалого часу і жодних спорів щодо цього між землекористувачами на час передачі ділянок у власність не виникало.

Що ж до проходження газопроводу до будинку АДРЕСА_2 по краю придбаної відповідачкою земельної ділянки (як визнала позивачка, на відстані 20 см від межі), то суд першої інстанції виходив з того, що дана обставина не має істотного значення, доказів значного зниження її цінності або можливості використання за цільовим призначенням в зв'язку з цим суду не надано. До того ж, відповідачка не позбавлена права звернутися до власника даних комунікацій з вимогою про їх перенесення.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Встановлено, що 24 жовтня 2013 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким позивачка, як продавець продала, а відповідачка, як покупець, купила житловий будинок АДРЕСА_1. Цей продаж за домовленістю сторін було вчинено за суму 232000,00 грн., з яких 64000,00 грн. покупець ОСОБА_3 передала продавцю - ОСОБА_2 до підписання та нотаріального посвідчення цього договору, решту суми - 168000,00 грн., покупець зобов'язався передати повністю продавцю до 25 грудня 2013 року. Як зазначено в договорі, продавець ОСОБА_2 вважала вказану ціну продажу вигідною для неї, її розмір не був пов'язаний зі збігом якихось важких для неї обставин і повністю її задовольняв (а.с.10-12).

Як вбачається з копії розписки (а.с.3) та що визнається сторонами, після укладення даного договору ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_2 в рахунок оплати боргу за придбаний будинок: 27 грудня 2013 року - 2 000 доларів США, що на той час за курсом НБУ було еквівалентно 15986 грн. (2000 дол. США х 7,993 грн.), 2 січня 2014 року - 4000 доларів США, що еквівалентно 31 972 грн. (4000 дол. США х 7,993 грн.), 26 січня 2014 року - 500 доларів США, що еквівалентно 3 996,50 грн. (500 дол. США х 7,993 грн.), 30 травня 2014 року - 1000 доларів США, що еквівалентно 11775 грн. (1 000 дол. США х 11,77 грн.)., що в загальному розмірі становило 63 729,50 грн.

8 липня 2014 року ОСОБА_2 через Бородянську районну державну нотаріальну контору передала ОСОБА_3 заяву, якою просила останню не пізніше десяти днів з дня вручення цієї заяви провести повний розрахунок за вищезазначеним договором купівлі-продажу (а.с.18).

18 червня 2015 року ОСОБА_2 знову передала ОСОБА_3 через Бородянську районну державну нотаріальну контору заяву, якою просила не пізніше 1 липня провести повний розрахунок згідно договору, зазначивши, що залишилась неоплаченою сума в розмірі 108 000 грн., що еквівалентно 13 500 доларів США (а.с.19).

24 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким позивачка, як продавець продала, а відповідачка, як покупець, купила земельну ділянку площею 0,1352 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 Цей продаж за домовленістю сторін було вчинено за суму 144 000 грн., яку продавець ОСОБА_2 отримала повністю від покупця ОСОБА_3 до підписання цього договору. Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого відповідно до рішення Бородянської селищної ради від 15 липня 2005 року (а.с.4,13-15,105,129-130).

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки з самого договору купівлі-продажу, при його укладенні сторонами була визначена вартість будинку в розмірі 232000,00 грн. та залишок суми до сплати - 168000,00 грн., а оскільки, відповідачкою було сплачено позивачці після підписання договору купівлі-продажу 63729,50 грн., то залишок боргу ОСОБА_3 становить 104 270,50 грн. (168000 грн. - 63729,50 грн.). Крім того з визначеної ціни нерухомого майна, яка вказана в договорі була встановлена та сплачена сума обов'язкових платежів, в тому числі податків при посвідчені правочину.

Також, суд дійшов вірного висновку відмовляючи у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, оскільки жодних доказів, які б підтверджували невідповідність фактичної площі та конфігурації придбаної ОСОБА_3 земельної ділянки площі та конфігурації, зазначеній в державному акті на право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_2 та навмисного введення ОСОБА_2 її в оману щодо вказаних обставин, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що він продавав будинок за долари США, а в договорі була зазначена ціна в гривнях, оскільки так вимагали норми законодавства, а тому кошти з покупця необхідно стягнути з урахування перерахунку доларів США по відношенню до гривня на час стягнення коштів за рішенням суду, не заслуговують на увагу, оскільки обов'язковими істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет договору та його ціна. За погодженням сторін до договору можуть бути включені й інші умови стосовно яких сторони дійшли згоди. В договорах на які посилається позивач визначена ціна предметів нерухомості в гривнях.

Разом з тим, при укладанні договору позивач була ознайомлена з його змістом та погодилась з умовами, про що свідчить її підпис на в даному договорі, а отже укладаючи договір купівлі-продажу остання усвідомлювала його правову природу, права і обов'язки сторін, що з нього випливають.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: