Ухвала

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_9 - на рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 травня 2007 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір на суму 50 тис. доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення 03 травня 2012 року. На забезпечення виконання зобов'язань за указаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, на якій він розміщений. Крім того, між позивачем та ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договори поруки. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 умови кредитного договору не виконала, просило задовольнити позов.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 10 жовтня 2012 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року в розмірі 73 029,57 доларів США, що еквівалентно 577 656 грн 59 коп., звернуто стягнення на будинок загальною площею 125,2 кв. м, житловою площею 67,6 кв. м, з надвірними будівлями біля нього та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_8, які зареєстровані та проживають у зазначеному будинку, зі зняттям з реєстраційного обліку.

Вирішено питання про судові витрати.

Останнім рішенням апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року № Д 07-02-83 МК у розмірі 69 491,77 доларів США, що еквівалентно 549 672 грн 95 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, що перебуває в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк», у вигляді будинку загальною площею 125,2 кв. м, житловою площею 67,6 кв. м, та надвірних будівель біля нього: сараю літ. «Б» з цегли, сараю літ. «В» в одну дошку, туалету літ. «Г» в одну дошку, літнього душу літ. «Д», обшитого плоским шифером, дерев'яної огорожі у металевих стовпах № 1, 2, 4 ,6, 7, колодязя № 3 із залізобетонних кругів, зливної ями № 5 із залізобетонних кругів, навісу літ. «Е» в одну дошку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1

Суд ухвалив: предмет іпотеки, який перебуває у власності ОСОБА_4 та користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_8, підлягає реалізації шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; визначити початкову ціну предмета іпотеки - 378 750 грн згідно з оцінкою, зазначеною у договорі іпотеки від 07 травня 2007 року, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна.

У частині позовних вимог про виселення відповідачів відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_9 - просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки і справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Проте рішення апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Судом установлено, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 грудня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість, яка утворилась станом на 10 жовтня 2008 року, у сумі 217 106 грн 06 коп., із яких: 42 981,94 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 484,71 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом та 113 грн 65 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Скасовуючи попереднє рішення апеляційного суду Київської області від 23 квітня 2014 року та передаючи справу на новий розгляд до апеляційного суду, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 04 лютого 2015 року виходила, зокрема, із того, що апеляційний суд не з'ясував, чи увійшла частина заборгованості, яка утворилася станом на 10 жовтня 2008 року та стягнута за рішенням суду від 11 грудня 2008 року, у загальний розмір заборгованості, яка утворилась станом на 12 жовтня 2010 року, а відповідно, чи не заявлені банком вимоги про стягнення з позичальника коштів, питання про стягнення яких вирішене судовим рішенням, та можливість розгляду позову до ОСОБА_3 у цій частині.

Задовольняючи частково указаний позов та звертаючи стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року № Д 07-02-83 МК у розмірі 69 491,77 доларів США, що еквівалентно 549 672 грн 95 коп., апеляційний суд виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог, при цьому зазначив, що наявність судового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості за кредитним договором не позбавляє кредитора права на отримання стягнутих коштів шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

Разом із тим суд вважав установленим факт, що частина заборгованості, яка утворилася станом на 10 жовтня 2008 року та яку стягнуто рішенням суду від 11 грудня 2008 року, ввійшла до загального розміру заборгованості, яка утворилася станом на 12 жовтня 2010 року, проте не встановив правових наслідків, які з цього випливають.

Визначаючи при зверненні стягнення на предмет іпотеки загальний розмір заборгованості за кредитним договором від 04 травня 2007 року № Д 07-02-83 МК у сумі 69 491,77 доларів США, що еквівалентно 549 672 грн 95 коп., суд у достатньому обсязі не з'ясував, чи можуть ввійти до нього грошові кошти, питання про стягнення яких вирішене вищевказаним рішенням суду, та можливість розгляду позову до ОСОБА_3 у цій частині, та чи не призведе це до подвійної відповідальності за одне і те саме правопорушення.

На вищевказане звертав увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у попередній ухвалі від 04 лютого 2015 року при направленні справи на новий апеляційний розгляд, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, однак вказаних висновків і мотивів у повному обсязі апеляційний суд помилково не врахував.

Вказані порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_9 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В. Ступак