АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 227/1677/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/846/К/15 ОСОБА_1
Категорія 5 (І) Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

секретар: Чубіна А.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5,

відповідача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року про передачу справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту родинних відносин, за підсудністю на розгляд іншому суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними, визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту родинних відносин, який уточнила у січні 2016 року, зазначивши в якості співвідповідача по справі ОСОБА_6 та розширивши позовні вимоги.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року справу передано на розгляд Оболонського районного суду м. Києва за підсудністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норми процесуального права. Свої доводи мотивує тим, що враховуючи вимоги ч.4 ст.116 ЦПК України, після відкриття судового засідання 29.01.2016 року, у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України для направлення даної справи за підсудністю до іншого суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Передаючи справу на розгляд Оболонського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно земельна ділянка розташована в Оболонському районі міста Києва.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України встановлено перелік випадків, коли суд передає справу на розгляд іншому суду:

1) якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування);

2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;

3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи;

4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

Таким чином, правила ст. 116 ЦПК України мають вичерпний перелік підстав передачі справи з одного суду до іншого та містять заборону передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 45 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, що впливають на визначення підсудності справи, крім випадків, установлених ч. 1 цієї статті.

Якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - ст. 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК).

Статтею 109 ЦПК України встановлено загальні правила підсудності, відповідно до ч.1 якої, позови до фізичної особи предявляються в суд за місцем її проживання.

При цьому в ст. 114 ЦПК України наведено вичерпний перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність і який розширеному тлумаченню не підлягає. До зазначеного переліку, зокрема, відносяться й позови, що виникають з приводу нерухомого майна, які повинні предявлятися за місцезнаходженням цього майна або основної його частини - ч.1 ст. 114 ЦПК України.

Аналогічне положення міститься у п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» відповідно до якої,виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Наприклад, це позови про право власності на нерухоме майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом поданого позову, окрім іншого є визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на ? частку у праві власності на земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею 0,0623 га. та садового будинку з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Київ, с/т «Дніпровське 1», по вул Садовій, 1, ділянка №39, що знаходиться в Оболонському районі м. Києва, а отже справа не підсудна Апостолівському районному суду Дніпропетровської області

Враховуючи те, що спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, то можливість застосування інших правил територіальної підсудності, в тому числі загальної виключаються.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що при постановленні ухвали судом порушено ст. 116 ЦПК України, а саме, що суд вирішив питання про передачу справи до іншого суду після початку судового розгляду, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 07 грудня 2015 року винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у звязку з п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу та п. 2.3.50 Засад використання АСДС. Відповідно до протоколу від 08.12.2015 року дану цивільну справу було розподілено судді Чумак Т.А.

29 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненими позовними вимогами та клопотанням про передачу цивільної справи за підсудністю.

За змістом статті 173 ЦПК України, розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання, після чого з'ясовується, чи підтримує позивач свої вимоги, чи визнає відповідач вимоги позивача та чи не бажають сторони укласти мирову угоду або звернутися для вирішення спору до третейського суду.

Як убачається з вищевикладеного, станом на дату винесення оскаржуваної ухвали судовий розгляд справи фактично не розпочався, у звязку з чим доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та вирішуючи питання щодо передачі справи на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва, суд першої інстанції врахував положення ст. 114 ЦПК України, а саме того, що спірне майно земельна ділянка та садовий будинок з господарськими спорудами розташовані в Оболонському районі міста Києва, що територіально не відноситься до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Постановлена по справі ухвала суду є законною і обґрунтованою, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 311, 312 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_8