Справа № 546/240/16-ц
Провадження № 6/546/4/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Горулька О.М.,

при секретарі - Гудзенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В :

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 25 березня 2016 року звернулося до суду із заявою, в якій просить поновити йому пропущений строк для предявлення до виконання виконавчого документа судового наказу № 2-н-84/11 від 22 вересня 2011 року, посилаючись на те, що 22 вересня 2011 року Решетилівським районним судом Полтавської області було видано судовий наказ № 2-н-84/11 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь заборгованості за послуги з теплопостачання та судових витрат. 22 січня 2014 року стягувач звернувся до суду із заявою про видачу йому даного судового наказу і отримав його 13 лютого 2014 року. У звязку з цим строк предявлення для виконання даного виконавчого документа стягувачем пропущено, стягувач вважає причину пропуску цього строку поважною.

В судове засідання представник стягувача та боржники не зявилися, представник стягувача звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути заяву за його відсутності, боржники про причину своєї неявки суд не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

За таких обставин суд визнав за можливий розгляд заяви за відсутності сторін, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 100 ЦПК України у разі, якщо боржником у заяві про видачу судового наказу, щодо якої відсутні підстави для її повернення чи відмови у видачі судового наказу, вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи боржника має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Питання про відкриття наказного провадження або відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду, закінчення строку, встановленого для усунення недоліків заяви про видачу судового наказу та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи боржника.

Згідно ч. 1 ст. 104 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно ч. 1 ст. 105 ЦПК України боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування.

Згідно ст. 105-1 ЦПК України копія ухвали суду про прийняття заяви про скасування судового наказу разом з повідомленням про час і місце її розгляду надсилається стягувачу та боржнику. Заява про скасування судового наказу розглядається судом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви.

Згідно ст. 106 ЦПК України у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для предявлення до виконання.

Згідно ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа та обовязково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу.

Розділом ІІ ЦПК України не визначено порядок видачі судового наказу стягувачу.

Разом з тим частиною 2 статті 368 ЦПК України передбачено порядок видачі судом виконавчих документів стягувачу, де зазначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Враховуючи те, що судовий наказ є одною із форм судового рішення та виконавчим документом, з урахуванням того, що отримання виконавчого документа та предявлення його до виконання є правом, а не обовязком стягувача, при видачі стягувачу судового наказу, який набрав законної сили, слід керуватися порядком, визначеним ч.2 ст. 368 ЦПК України.

Із матеріалів цивільної справи № 2-н-84/11 вбачається, що стягувач звернувся до суду із заявою про видачу зазначеного вище судового наказу 22.08.2011 року. Оскільки підстав для повернення заяви про видачу судового наказу чи відмови у видачі судового наказу не вбачалося, суддею Решетилівського районного суду Полтавської області після виконання процедури, передбаченої розділом ІІ ЦПК України, 22 вересня 2011 року було видано даний судовий наказ і 07 жовтня 2011 року цей судовий наказ набрав законної сили.

Заяви про видачу судового наказу для предявлення його до виконання до 22 січня 2014 року від стягувача до суду не надходило.

Суд не приймає до уваги посилання стягувача на несвоєчасне отримання судового наказу як на підставу визнання судом поважності спливу строку предявлення його до виконання, оскільки, як вбачається із вищевикладеного, не отримавши від суду ухвал про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу, про відмову у видачі судового наказу, про прийняття заяви про скасування судового наказу чи про скасування судового наказу, стягувач мав достовірно знати, що такий судовий наказ судом видано, і мав можливість своєчасно його отримати, а тому, не звернувшись до суду із заявою про видачу судового наказу протягом строку предявлення його до виконання, визначеного статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач таким чином допустив пропущення строку зі своєї вини.

Більше того, отримавши 13 лютого 2014 року зазначений судовий наказ, стягувач без поважних причин до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення судового наказу до виконання не звертався, протягом більше двох років не предявив його до виконання, і лише 25.03.2016 року, поза межами строків предявлення виконавчого документа, звернувся до суду із даною заявою.

За таких обставин суд не вбачає законних підстав для поновлення стягувачу пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Керуючись ст.371 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про поновлення пропущеного строку для предявлення до виконання виконавчого документа судового наказу № 2-н-84/11 від 22 вересня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за послуги з теплопостачання та судових витрат - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду Полтавської області через Решетилівський районний суд.

Головуючий: