Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 131 776 грн 22 коп. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 11 березня 2016 року, рішення місцевого суду змінено, зменшивши розмір стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 до 104 400 грн та вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Встановивши те, що у зв'язку із неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 основного зобов'язання відбулося задоволення іпотекодержателем своїх вимог за рахунок проданого належного майновому поручителю ОСОБА_3 предмета іпотеки, місцевий суд, з висновками якого в цій частині погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивач набув права кредитора за основним зобов'язанням та ОСОБА_2 має повернути йому кредит і сплатити проценти в якості розміру вартості реалізованого предмета іпотеки.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення апеляційного суду та рішення місцевого суду, в частині, що залишена без змін, не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик