УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1К звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсною заявою. Свої вимоги мотивувала тим, що ухвалою Автозаводського районного суду від 06.02.2013 року у справі №1601/13919/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області про визнання договору дарування недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити певні дії, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) в м.Кременчуці Полтавської області. 06.06.2013 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука у зазначеній справі позов ОСОБА_2 задоволено частково, вирішено: витребувати квартиру АДРЕСА_2 з незаконного володіння ОСОБА_1 шляхом скасування у реєстрі права власності запису про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1; виселити з квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1; Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2; зобов'язано не чинити перешкоди при закритті цеглою дверного отвору в стіні, яка розділяє квартири та при поновленні входу в квартиру. В задоволенні іншої частини позову відмовлено; вирішено питання про стягнення судових витрат.

Вказане рішення було виконано державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ, проте обтяження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_2 не знято.

Посилаючись на вказані обставини заявник просила скасувати обтяження щодо неї у вигляді арешту зазначеної квартири.

В судовому засіданні представник заявника, ОСОБА_5, підтримав заявлені вимоги. Надав суду пояснення про те, що наявність у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про обтяження, за прізвищем заявника у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_3 створює для неї перешкоди, зокрема при оформлені кредиту у банківських установах.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_2 та представник Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ в судове за не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.154 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення.

Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи №1601/13919/2012, оцінивши надані суду докази, приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Так, судом встановлено, що в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебувала цивільна справа №1601/13919/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області про визнання договору дарування недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.02.2013 року у справі №1601/13119/2012 за заявою ОСОБА_2 судом вжито заходів забезпечення позову: накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4, яка на праві власності належить ОСОБА_1

06.06.2013 року у даній справі постановлено рішення. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено витребувати квартиру АДРЕСА_5 із незаконного володіння ОСОБА_1 шляхом скасування у реєстрі прав власності запису про реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., м.Кременчук, вул. Бутиріна, буд.28., кв.72 за ОСОБА_1; виселити з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_1; Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_4; зобов'язати ОСОБА_1 К,В. не чинити перешкоди ОСОБА_2 при закритті цеглою дверного отвору в стіні, яка розділяє квартири №71 та №72 в буд.28 по вул. Бутиріна в м.Кременчуці Полтавської області та при поновленні входу в квартиру АДРЕСА_4; в іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання про стягнення судових витрат.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_6 не скасовано, що свідчить про неповне виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.06.2013 року у справі №1601/13919/2012 виконано не в повному обсязі, суд вважає, що скасування заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити чи зовсім унеможливити його виконання.

Статтею 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Як відзначив Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції", відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З метою захисту інтересів позивача по справі, суд приходить до висновку про те, що підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих відповідно до ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06.02.2013 року №1601/13919/2012 відсутні.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.154, 208-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Андрієць Д.Д.