УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

при секретарі Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області, орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про виключення з акту опису та звільнення з-під арешту нерухомого майна у виконавчих провадженнях № 47222419 та № 47331695, а саме: квартири АДРЕСА_1 загальною площею 98,2 кв.м. та квартири АДРЕСА_2, загальною площею 87,7 кв.м.

До початку розгляду справи по суті, в порядку забезпечення позовних вимог, позивач подала до суду заяву в якій просить накласти арешт на згадані вище квартири, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5, заборонити ВПВР Управління ДВС ГУЮ у Львівській області здійснювати реалізацію арештованого майна вищезгаданих квартир, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 та заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо обєктів спірної нерухомості. Мотивує тим, що у випадку реалізації в ході здійснення вищевказаних виконавчих проваджень неможливим буде виконання рішення у даній справі. Крім того, здійснення законної реалізації нерухомого майна неможливе без вирішення даної справи, а з протиправним позбавленням права власності вона та неповнолітні діти, що зареєстровані в квартирах позбавляються права на житло.

Оглянувши матеріали справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно розяснень Пленуму ВСУ, наданих у п. 2 Постанови № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, по суті, позивач просить забезпечити позов шляхом заборони виконання судового рішення, що є недопустимим згідно згаданих вище розяснень.

Крім того, відповідно до п. 4 згаданої Постанови Пленуму ВСУ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з підстав позову, предметом оскарження є законність примусової реалізації квартир в процесі виконання грошових зобовязань, що існують між відповідачами у даній справі ОСОБА_2, як боржником у виконавчому провадженні і одночасно, власником (іпотекодавцем) спірних квартир та ПАТ «УкрСиббанк» стягувачем у виконавчому провадженні та одночасно, іпотекодержателем.

Позивач, як про це зазначено в самій позовній заяві, не є учасником цих грошових зобовязань та крім цього, виходячи з обсягу заявлених вимог, не є власником спірних квартир та не оспорює права власності на них.

Тобто, за наявними у матеріалах справи доказами немає підстав для висновку, що між сторонами дійсно виник саме такий спір, внаслідок якого існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Мотивація заяви про те, що до вирішення справи неможливо здійснити законну реалізацію квартир висновків суду не спростовує, оскільки рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, що здійснюються в процесі виконавчого провадження мають самостійний спосіб оскарження, визначений Розділом VII ЦПК України.

У випадку встановлення протиправності примусової реалізації, законодавством передбачено такий спосіб захисту власника як визнання прилюдних торгів недійсними, внаслідок чого також немає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, обставини справи досліджені в сукупності не дають підстав для висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, визначених позивачем.

Більше того, як вбачається з заявок державного виконавця на реалізацію нерухомого майна, що долучені до позовної заяви, на даний час спірні квартири арештовані органами виконавчої служби.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області, орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Леньо С. І.