Справа № 369/3056/15-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/2748/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 01.04.2016
УХВАЛА

01 квітня 2016 року місто Київ

Суддя апеляційного суду Київської області Верланов С.М., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частину у спільному майні та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року позов задоволено. Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/5 частини квартири № 3, яка розташована по вул. Єрмоленка, 33 у с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області та визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/5 частини вказаної квартири. А також перераховано з депозитного рахунку Державної судової адміністрації у Київській області на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/5 частину вартості спірної квартири у розмірі 5 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2016 року розяснено рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року, вказавши, що у резолютивній частині цього рішення суду слід розуміти, що право власності ОСОБА_2 на 3/5 частини квартири № 3, яка розташована по вул. Єрмоленка, 33 у с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області визнано з урахуванням 1/5 частини цієї квартири, право на яку належало ОСОБА_4 та 2/5 частини, що належали ОСОБА_2 Судом визнається право власності ОСОБА_2 на 3/5 спірної частини квартири, з яких 1/5 частина належала ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 29 березня 1994 року та 2/5 частин, що належали ОСОБА_2, згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 29 березня 1994 року.

На вказане рішення суду ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст.295 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 295 ЦПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено рішення або ухвала, що оскаржуються.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року та ухвалу цього ж суду від 02 березня 2016 року про розяснення рішення суду.

Тобто в апеляційній скарзі ОСОБА_2одночасно оскаржує рішення суду та ухвалу про розяснення рішення суду, яка підлягає оскарженню окремо від рішення суду, що суперечить вимогам п. 4 ч.2 ст. 295 ЦПК України.

Крім того, ОСОБА_2 пропущено строк на апеляційне оскарження.

Згідно із ч.1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч.1 ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи, у разі його пропущення з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 серпня 2015 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 отримала копія рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 64).

Останнім днем строку для подачі апеляційної скарги на рішення суду було 31 серпня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2подала 25 березня 2016 року, тобто з пропуском строку апеляційного оскарження, встановленого ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Тому посилання ОСОБА_2в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що позивачі та їх представники не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду від 13 липня 2015 року та посилання на те, що ОСОБА_2отримала копію оскаржуваного рішення суду лише у березні 2016 року, не є поважними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, з наведених вище підстав.

Відповідно до положень ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 не оформлена відповідно до вимог ст. 295 ЦПК України та подана після закінчення строків, установлених ч.1 ст. 294 ЦПК України і підстави для поновлення строку вказані нею у заяві, визнані неповажними, то апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши їй строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частину у спільному майні та визнання права власності, залишити без руху та надати їй строк для усунення недоліків на протязі тридцяти днів з дня отримання ухвали, в іншому випадку їй буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Київської області ОСОБА_1