Справа № 127/3503/16-ц
Провадження № 2/127/2354/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що відповідно до листа, надісланого Вінницькою психоневрологічною лікарнею ім. акад. ОСОБА_2 № 1437 від 28.02.1997 р. матір позивачки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходилась на лікуванні в XI відділенні Вінницької обласної психіатричної лікарні до 27.02.1997 р. переведена в Рожнятівську психіатричну лікарню Томашпільського району. Станом на дату даної позовної заяви Рожнятівська психіатрична лікарня Томашпільського району реорганізована шляхом перетворення в комунальний заклад «Рожнятівська обласна наркологічна лікарня». 05 грудня 2015 року позивач приїхала до комунального закладу «Рожнятівська обласна наркологічна лікарня, щоб відвідати свою матір, однак медичним персоналом було повідомлено, що вона померла. Отримана інформація позивача приголомшила,тому як жодного повідомлення щодо смерті матері ні позивач, ні будь-які інші родичі не отримували. 17 грудня 2015 року позивач звернулась до головного лікаря комунального закладу «Рожнятівська обласна наркологічна лікарня» із письмовою заявою про надання інформації та документів, відповідно до якої позивачу повідомлено, що її матір ОСОБА_3 дійсно померла 20 квітня 2005 року. Комунальним закладом «Рожнятівська обласна наркологічна лікарня» надано довідку про те, що про смерть матері заклад повідомляв телеграмою, однак як виявилось внаслідок звернення позивача, - в телеграмі було зазначено невірну адресу. Оскільки, від часу надіслання телеграми та звернення позивача пройшло більше 10 років, встановити якісь інші факти в звязку з якими допущено фатальну помилку неможливо. З наданої виписки з історії хвороби очевидним є те, що відповідна телеграма про смерть матері позивача була надіслана на адресу: м. Вінниця, провул. Глінки, 37. Відповідно до інформації, якою володів комунальний заклад мати позивача була зареєстрована за адресою: м. Вінниця, 3-й провул. Глінки, 19/4. В січня 2016 року позивач звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_4 щодо оформлення спадкових справ, однак нотаріусом було письмово розяснено щодо відсутності правових підстав для прийняття заяви про прийняття спадщини в звязку з пропущенням строку. Просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, 15.02.1932р.н., яка була зареєстрована за адресою: м. Вінниця, 3-й провул. Глінки, 19/4.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 04.08.1993 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Шевчук» (а.с.7).

Відповідно до виписки комунального закладу «Рожнятівська обласна наркологічна лікарня» від 17.12.2015 року з журналу реєстрації смертельних випадків втім, що 20.04.2005 року за ;5 зареєстровано смерть ОСОБА_3, 15.02.1932рн. (а.с.12).

Згідно змісту телеграми поданої комунальним закладом «Рожнятівська обласна наркологічна лікарня» по адресі провулок Глянки, 37 було повідомлено про те, що ОСОБА_3 померла (а.с.13).

Відповідно до довідки комунального закладу «Рожнятівська обласна наркологічна лікарня» №138 від 17.12.2015 року ОСОБА_3 дійсно померла в Рожнятівській лікарні про що було повідомлено родичів телеграмою в якій помилково вказана неправильна адреса. В звязку з неявкою родичів та відсутністю документів підтверджуючих особистість зареєструвати смерть не було можливим (а.с.14).

Згідно свідоцтва про смерть 20.04.2005 року померла ОСОБА_3 (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, зокрема, ? частина квартири №4 в будинку №19 по 3-му провулку Глінки в м. Вінниці (а.с.15).

В установлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини ОСОБА_1 спадщину після ОСОБА_3 не прийняла, а звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після спливу визначеного законом строку, в зв'язку з чим отримала відмову державного нотаріуса у заведенні спадкової справи (а.с. 18).

Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Листі № 24-753/0/4-13Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування строку поважними визнаються такі причини, як тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, а саме те, що їй не було відомо про смерть рідної матері та те, що працівниками лікарні відправлено телеграму на іншу адресу, не повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ст. 58 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обєктивно перешкодили їй своєчасно прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3, тому суд не знаходить можливим визнати причини пропуску строку, на які вказує позивач, поважними, а відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

Таким чином, оцінивши в сукупності усі надані докази, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 без поважних на те причин, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного згідно ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: