Справа № 442/240/15 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/162/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою АТ «Банк Ренесанс Капітал» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до АТ «Банк Ренесанс Капітал» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним споживчий кредитний договір № GP 3591692 укладений 22.06.2012 року між АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_5. Вирішено питання стягнення судового збору.

Дане рішення оскаржив представник АТ «Банк Ренесанс Капітал» - Противень С.Л. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що банк про судове засідання, яке відбулося 07.05.2015р. дізнався з рішення суду, яке отримано 03.06.2015 року, будь-яких інших процесуальних документів про дату судового засідання банк не отримував, у зв'язку з чим був позбавлений можливості прийняти участь у судовому засіданні та надати суду відповідні докази. Вказує, що висновок суду про невідповідність форми кредитного договору вимогам чинного законодавства не відповідає дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що договором визначені всі необхідні умов для його чинності, в тому числі сума кредиту (п.п.2.2 ч.2 Пропозиції укласти договір (Оферти)) так і річна процентна ставка за кредитом (п.2.5 ч.2 Пропозиції укласти договір (Оферти)).

Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Перевірити зазначені банком факти, щодо порушень позивачем вимог чинного законодавства та у випадку їх підтвердження постановити окрему ухвалу, яку направити відповідним органам для реагування.

Заслухавши суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що згідно пропозиції укласти договори (оферта) від 22 серпня 2012р. ОСОБА_7 запропонувала АТ «Банк Ренесанс Капітал», який діяв від власного імені та в інтересах ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА-Життя» на підставі агентського договору на умовах зазначених в пропозиції, укласти договір страхування та надати їй кредит.

22 серпня 2012 року між ОСОБА_5 та АТ «Банк Ренесанс Капітал» підписано споживчий кредитний договір № GP 3591692, згідно якого позивачу було надано кредит у розмірі 18 240,00 грн., в тому числі 15 000 грн. - на загальні споживчі цілі та 3240,00 - на оплату договору страхування.

Також 22 серпня 2013 року сторонами узгоджено умови графіку платежів, що є частиною Пропозиції (оферти) ОСОБА_5 № GP 3591692 від 22.08.2012 р.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі заяви про перерахування коштів від 22 серпня 2012р., АТ «Банк Ренесанс Капітал» здійснено переказ ОСОБА_5 у розмірі 15 000 грн. згідно договору № GP 3591692 від 22.08.2012 року.

Статтями 628, 629, 638 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1047-149, 1055, 1056-1 ЦК України передбачено обов'язкову письмову форму договору, право кредитора на отримання процентів та обов'язок боржника повернути позику в строк та сплатити проценти.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 районний суд виходив з того, що кредитний договір GP 3591692 від 22.06.2012 року є нікчемним, оскільки він був укладений з недотриманням письмової форми.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судовою колегією в судовому засіданні оглянуто оригінали Пропозиції укласти договори (оферта) від 22.08.2012р., договору № GP 3591692 від 22.08.2012 р., графіку платежів від 22 серпня 2012 р., Заяви про перерахування коштів ОСОБА_5 у сумі 15 000 грн. та копії таких долучено до матеріалів справи.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що оскаржуваний кредитний договір № GP 3591692 від 22.08.2012 р. укладено у письмовій формі та відповідав вимогам встановленим ст. 203 ЦК України.

Колегією суддів в судовому засіданні оглянуто оригінали квитанцій та копії яких долучено до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_5 здійснювала платежі на погашення заборгованості по кредитному договору № GP 3591692 від 22.08.2012 р., чим визнавала укладений вищенаведений кредитний договір.

Слід зазначити, що згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

З моменту укладення договору, а саме 22.08.2012р. ОСОБА_5 не відкликала свою згоду на отримання кредиту.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Колегією суддів встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що районний суд на вищенаведені норми закону та обставини справи уваги не звернув, а тому приходить до висновку про скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до АТ «Банк Ренесанс Капітал» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним.

Згідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу АТ «Банк Ренесанс Капітал» задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 травня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до АТ «Банк Ренесанс Капітал» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська