Номер провадження 2/754/355/16
Справа №754/4114/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2016 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючого судді Мальченко О.В.

при секретарі Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , 3-я особа : Служба у справах дітей Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації про виселення ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів ,в якому зазначив про те , що позивач є власником гуртожитку за адресою : АДРЕСА_1 . Відповідачі та їх малолітня дитина проживають в зазначеному гуртожитку без правових підстав та реєстрації , а тому підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення .

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з обставин , що викладені у позовній заяві .

Відповідачі в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, у поданих до суду письмових запереченнях ( а.с. 109-111 ) зазначили про те , що позов є безпідставним та необґрунтованим . Посилання позивача про те , що він є власником гуртожитку за адресою : АДРЕСА_1 є спірним. При укладенні трудового договору між позивачем та ОСОБА_1 було обумовлено , що підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер , який видає адміністрація підприємства на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення . Щомісячно ними проводилась оплата за проживання в гуртожитку , що вказує на правомірність їх вселення та користування гуртожитком .

Представник 3-ої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився , у направленому на адресу суду листі від 16.09.2015 р. розгляд справи просив проводити у його відсутності .

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріли справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено , що 21.07.1993 року між Фондом державного майна України, Організацією орендарів орендного підприємства «Птахофабрика «Київська» та Акціонерним товариством «Птахофабрика «Київська», правонаступником після зміни організаційно - правової форми якою є ТОВ «Птахофабрика Київська», (позивач по справі), було укладено

договір викупу державного майна і передачі його акціонерному товариству, за умовами якою

Фонд державного майна України зобов'язався передати, а Організація орендарів орендною підприємства «Птахофабрика «Київська» купити та Акціонерне товариство «Птахофабрика «Київська» прийняти у власність частку цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Птахофабрика «Київська» .

На виконання умов договору викупу 31.12.1993 року Фонд державного майна України за актом прийому - передачі державної частки цілісного майновою комплексу орендного підприємства «Птахофабрика «Київська» передав, а Акціонерне товариство «Птахофабрика «Київська» прийняло державну частку цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Птахофабрика «Київська» .

На підставі договору викупу та акту прийому - передачі державної частки цілісного майнового комплексу Фондом державною майна України 31.12.1993 року видано Акціонерному товариству «Птахофабрика Київська» свідоцтво про право власності на майно АТ «Птахофабрика Київська» - на державну частку цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Птахофабрика «Київська», реєстраційний № П-145 .

19.11.2003 року за реєстровим №950-з Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна майновий комплекс, розташований в м. Києві по пр. Броварський 16 кілометр зареєстровано за Акціонерним товариством «Птахофабрика «Київська» на праві колективної власності ( а.с. 72- 91 ) .

Будівля розташована за адресою : АДРЕСА_1 перебуває у складі вищезазначеного майнового комплекса , зареєстровано за Акціонерним товариством «Птахофабрика «Київська» на праві колективної власності .

На підтвердження тієї обставини, що будівля за адресою: АДРЕСА_1 має статус гуртожитку позивачем надано суду Розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.04.2015р., згідно якого вказана будівля використовується під гуртожиток у Деснянському районі міста Києва та балансоутримувачем якої є ТОВ «Птахофабрика «Київська»( а.с.143-148 ) .

Згідно з наказом № 79-КП від 10.08.2011 р. відповідач ОСОБА_1 була прийнята на посаду професіонала з енергетичного менеджменту КПФ Енергетична служба ЗАТ « Птахофабрика Київська » ( а.с. 56 ) .

З 07.09.2013 р. відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі ( а.с. 59 ) та мають спільну дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 60 ) .

Згідно з наказом директора ТОВ «Птахофабрика Київська» № 99-к від 27.11.2014 р. ОСОБА_1 , бухгалтер бухгалтерії , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27.11. 2014 р. по 10.10.2017 р. ( а.с.58 ) .

Згідно довідки ТОВ «Птахофабрика Київська» від 11.09.2015 р. № 424 ОСОБА_3 в трудових відносинах з ТОВ «Птахофабрика Київська» не перебував ( а.с. 97 ) .

Сторони в судовому засіданні не заперечували обставину , відповідно до якої відповідачі проживають в гуртожитку без реєстрації.

Відповідно до ст. 127 ЖК УРСР, п. 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» указав, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК УРСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

У Постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року, у справі № 6-6цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, зазначено, що вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, суди повинні з'ясовувати, чи є гуртожитком будинок, приміщення в якому займає особа, зокрема: чи зареєстрований він як гуртожиток у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів; чи побудований будинок як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи є дозвіл санітарно-епідеміологічної станції на його заселення як гуртожитку; чи видавався, відповідно до статті 129 ЖК України та Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208, ордер на зайняття особою жилої площі в гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу; чи укомплектований будинок (жиле приміщення) меблями, спеціальним устаткуванням, інвентарем, культурно-побутовими предметами, необхідними для проживання, занять і відпочинку громадян; чи є штати для обслуговування гуртожитку; як оплачується проживання тощо.

З встановлених по справі обставин вбачається , що відповідачам не надавався спеціальний ордер на зайняття жилої площі в гуртожитку, який відповідно до чинного законодавства та правової позиції Верховного Суду України є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Доказів на спростування зазначеної обставини відповідачами не надано .

Таким чином , судом встановлено , що будівля за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу, за своїм правовим статусом є гуртожитком, а відповідачі та їх малолітня дитина проживають у ньому без належних правових на те підстав, що дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими .

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу .

Відповідачами не надано доказів на спростування доведеності вимог позивача та обґрунтованості своїх заперечень .

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача , відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача в рівних частках підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10,11,60,88, 212-215 ЦПК України , суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити .

Виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з гуртожитку за адресою : АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» витрати по сплаті судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахофабрика Київська» витрати по сплаті судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп .

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення .

Суддя :

.