Справа № 2-1114/11
Провадження № 2-з/204/35/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

29 березня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права у спільній сумісній власності на квартиру та визначення частки учасників у праві спільної сумісної власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права у спільній сумісній власності на квартиру та визначення частки учасників у праві спільної сумісної власності на квартиру.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року, ухвалу Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області від 31 грудня 2015 року скасовано та питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України, передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснює п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем разом із заявою про забезпечення позову не надано жодних доказів того, що відповідач має намір утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також позивачем не надано доказів кому саме на момент звернення з даною заявою належить зазначене нерухоме майно.

У звязку з чим, судом було перевірено та встановлено, що на даний час відсутня реальна загроза в майбутньому не виконання рішення суду, оскільки позов позивачем подано про визначення часток у спільні сумісній власності, у якому позивач просить визначити частки співвласників квартири для отримання спадщини за заповітом, яка прийнята їм відповідно до ст. 1269 ЦК України.

Тому, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про припинення права у спільній сумісній власності на квартиру та визначення частки учасників у праві спільної сумісної власності на квартиру - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Дубіжанська