У х в а л а

іменем україни

25 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське» про стягнення коштів, за касаційною скаргою Малюти Д.В., який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське», на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 15 січня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Можайське» (далі - ТОВ «Можайське») та ОСОБА_3, з однієї сторони, та ним, з іншої сторони, було укладено договір. Відповідно до п. 3 цього договору затрати, які будуть внесені в діяльність товариства на підставі відповідних документів та договорів, при розподілі прибутку товариства повертаються сторонам 100 % -во. Він вніс у діяльність товариства матеріальні цінності. Відповідно до п. 6 договору оцінка результату господарської діяльності і розподіл прибутку сторонами здійснюється до 15 грудня кожного року. Посилаючись на те, що відповідач не повернув понесені позивачем затрати, просив задовольнити позов.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 листопада 2015 року, стягнуто з ТОВ «Можайське» на користь ОСОБА_1 кошти з урахуванням індексу інфляції в розмірі 335 978 грн 25 коп., проценти за час порушення виконання грошового зобов'язання - 14 133 грн 79 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі МалютаД.В., який діє від імені ТОВ «Можайське», просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 3 укладеного 15 січня 2012 року між ТОВ «Можайське» та ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_1, з іншої сторони, договору затрати, які будуть внесені в діяльність ТОВ «Можайське» на підставі відповідних документів та договорів, при розподілі прибутку товариства повертаються сторонам 100 % -во.

Як установлено судами та вбачається із матеріалів справи, актами № 1 від 3 травня 2012 року, № 2 від 30 червня 2012 року, № 4 від 30 серпня 2012 року, № 6 від 30 серпня 2012 року ОСОБА_1 в діяльність товариства внесені затрати шляхом надання матеріальних цінностей, вартість яких визначена у грошовому вигляді.

Згідно п. 6 зазначеного договору оцінка результату господарської діяльності і розподіл прибутку сторонами здійснюється до 15 грудня кожного року.

Таким чином після 15 грудня 2012 року відповідач повинен був повернути позивачу затрати, які він вніс у діяльність товариства, а оскільки умовами договору не передбачено їх повернення, у разі внесення матеріальних цінностей, шляхом надання останньому таких же цінностей, то відповідач був зобов'язаний сплатити ОСОБА_1 їх вартість.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що відповідачем не виконано умови п. 3 договору від 15 січня 2012 року щодо повернення позивачу внесених ним у діяльність товариства затрат, розмір яких визначено у гривнях, а відтак таке зобов'язання є грошовим у зв'язку з чим останнє має сплатити 3 % річних та інфляційні втрати за користування грошовими коштами.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваних судових рішеннях висновків, які відповідають встановленим на підставі поданих сторонами доказів обставинам і ґрунтуються на нормах матеріального права.

Розмір стягнутих інфляційних втрат та 3 % річних відповідачем не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Малюти Д.В., який діє від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Можайське», відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова