Справа № 531/2035/15-ц
Провадження № 2/531/69/16
17 березня 2016 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого - судді Жмурко П.Я.
при секретарі Клименко Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-
17.11.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 266243,71 грн. та понесений ними судовий збір
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с. 32)
Жоден з відповідачів в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце розгляду справи кожен відповідач був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, а також за місцем проживання, що зазначене у позові. Причина неявки відповідачів суду не відома, жодних заяв від них не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Виходячи з п. 3 розділу №1 договору №490058089, позичальник ОСОБА_1, зобовязався повертати кредит, виплачувати проценти, сплачувати комісії, неустойку та інші передбачені договором платежі, в порядку, строки та на умовах, визначених договором. Підпис позичальника на Договорі, згідно п. 8 такого, є підтвердженням отримання позичальником свого примірника договору, включаючи розділи №1 та №2 - в дату його підписання, а також ознайомлення позичальника з інформацією про сукупну вартість кредиту, вартістю видів та предметів супутних послуг. У п. 7 розділу №1 зазначено, що договір підписується тільки на перших двох аркушах розділу №1. (а.с. 5)
В матеріалах справи міститься анкета ОСОБА_1 на отримання кредиту для придбання автомобіля, на підставі якої було укладено договір. (а.с. 15-16) До матеріалів справи також долучено розрахунок сукупної вартості кредиту (а.с. 11-12)
Невідємною частиною договору №490058089, згідно з умовами розділу №1 такого, - є розділ №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб». (а.с. 7-8)
Розділом №2 визначено загальні умови кредитування осіб у ЗАТ «Альфа-Банк». Пунктом 3.4 розділу №2 договору, встановлено, що у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту та/або сплати відсотків, комісій, згідно умов договору, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. (а.с. 7-8)
ЗАТ «Альфа-Банк» є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк», що вбачається зі статуту (а.с. 26-27) і має право на здійснення операцій з валютними цінностями, виходячи з Переліку затвердженого листом НБУ від 08.10.2001 року № 41-204/1948-6044.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1048 ЦК, положення якої застосовуються до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Право кредитодавця на отримання процентів, передбачено також ст. 1056-1 ЦК, відповідно до ч. 2 цієї статті, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана), порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Виходячи з положень ст. 1049 ЦК позичальник зобовязаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦКУ - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, між банком ОСОБА_1 з 12.03.2008 року існують кредитні правовідносини.
В забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 (включаючи всі додаткові угоди до договору), 12.03.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №490058089-П, в який було внесено зміни договором від 25.01.2010 року. (а.с. 13-14)
Згідно ст. 2 договору поруки, поручитель поручився за виконання позичальником обовязків, в тому числі і тих, що можуть виникнути в майбутньому, а саме: обовязок повертати банку кредит у терміни визначені кредитним договором; обовязок щомісяця сплачувати банку відсотки; обовязок повернути кредит, сплатити відсотки та виконати інші умови, у строк до 10 днів (в передбачених кредитним договором та Законом випадках); обовязок сплатити неустойку (пеню, штраф) і відшкодувати збитки, завдані неналежним виконанням умов договору. Згідно договору поручитель і позичальник є солідарними боржниками перед банком і така відповідальність настає у разі прострочення виконання позичальником будь-якого зобовязання (п. 3.1, п. 3.2 ст. 3). Підписуючи договір, поручитель підтвердила, що вона ознайомлена з умовами кредитного договору та обовязками позичальника (п. 5.1). Договір поруки діє до повного виконання зобовязань боржника за кредитним договором (п. 5.3). (а.с. 13)
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, ОСОБА_2 несе солідарну з ОСОБА_1 відповідальність перед банком, у разі порушення останнім умов договору №490058089.
В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитом, який свідчить про неналежне виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 В той же час, розрахунок та виписка по рахунку ОСОБА_1 свідчать про виконання банком умов договору, в частині надання кредиту. (а.с. 21-23)
З матеріалів справи вбачається, що відповідачам направлялась вимога про досудове врегулювання спору від 02.11.2015 року. (а.с. 24-25) Направлення такої вимоги банком, було передбачено пунктами 6.1, 10 Розділу №2 договору, у разі якщо у банку виникло право вимагати дострокового повернення кредиту і сплати заборгованості по ньому. (а.с. 8) Виходячи з позову вимога банку не виконана.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що банк має право на дострокове стягнення кредиту і заборгованості по кредиту в судовому порядку.
Банк просить суд стягнути заборгованість по кредиту 262438,21 грн. та заборгованість за відсотками 3805,50 грн., а всього в сумі 266243,71 грн.
Заборгованість нарахована банком, в межах визначених сторонами умов кредитного договору. Поручитель була ознайомлена з умовами кредитного договору, при підписанні договору поруки і несе відповідальність за невиконання позичальником своїх зобовязань, як солідарний боржник.
Кредит було надано в іноземній валюті на законних підставах. Банк просить суд стягнути заборгованість у гривнях, при цьому в розрахунку заборгованості зазначені суми боргу в доларах США.
Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з положеннями частин 1, 3 ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та наумовах встановлених законом.
Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.
Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Виходячи з зазначених норм Закону та висновків Верховного Суду України, що містяться в постанові від 24.09.2014 року по справі № 6-145цс14, борг по валютному кредиту повинен бути стягнутий в іноземній валюті. Переведення заборгованості з іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на час виникнення заборгованості, а не на час здійснення платежу - не узгоджується з вимогами частини другої статті 533 ЦК України.
Враховуючи вищезазначене, заборгованість по даному договору має бути стягнута з відповідачів в іноземній валюті.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову у повному обсязі з відповідача має бути стягнуто на користь позивача понесені ними судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3993,66 грн., що підтверджений меморіальним ордером №683798 від 09.11.2015 року (а.с. 4). Судовий збір має бути стягнутий з кожного з відповідачів окремо, в рівних частинах по 1996,83 грн.
Керуючись ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року, ст. ст. 3, 526, 553, 554, 551, 533, 526, 629, 192, 627, 549, 546, 1056-1, 1050, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 27, 31, 57, 60, 79, 88, 169, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд
Позов публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області, через Карлівський районний суд Полтавської області, протягом десяти днів з дня його проголошення або з дня отримання копії рішення.
Суддя Жмурко П.Я.