АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

14 квітня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання кредитного договору, договорів поруки та договору іпотеки недійсними, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

26.12.2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором № 486/П/РП/2007-840 від 30.11.2007 року в сумі 150 094,83 доларів США та 291 506,78 гривень, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 30.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №486/П/РП/2007-840, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти в розмірі 96 191,55 доларів США зі сплатою 12,39 %річних строком повернення до 29 листопада 2024 року.

30.11.2011 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

30.11.2011 р. договір поруки було укладено також з відповідачем ОСОБА_3

У зв'язку з тим, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, станом на 05.11.2014 року за кредитним договором виникла заборгованість в сумі 171 692,71 доларів США, в тому числі: 92 971,65 доларів США - непогашений кредит; 57 123,18 доларів США - несплачені відсотки; 11 978,72 доларів США - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань ( п.5.2 кредитного договору); штраф за порушення умов договору( п.5.3 кредитного договору) - 9 619,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 317 338,51 грн., в тому числі: 1 254 839,48 грн. - непогашений кредит; 770 992,25 грн. - несплачені відсотки; 161 676,93 грн. - пеня за прострочення строків виконання зобов'язань; 129829,85 грн. - штраф за порушення умов договору.

У зв'язку тим, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань щодо повного погашення всієї заборгованості за кредитним договором, просило позов задовольнити.

13.08.2015 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «КБ «Надра» з зустрічним позовом, в якому просила: визнати недійсним кредитний договір № 486/П/РП/2007-840 від 30.11.2007 року; визнати недійсним договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., зареєстрований у реєстрі за №8045; визнати недійсним договір поруки між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 б/н від 30.11.2007 року; визнати недійсним договір поруки між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 б/н від 30.11.2007 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в порушення п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» ПАТ «КБ «Надра» не надав відповідачам за первісним позовом, як споживачам фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, що є підставою для визнання його недійсним з моменту вчинення.

У зв'язку з недійсністю основного зобов'язання, просила визнати недійсними правочини, вчинені на забезпечення його виконання.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 486/П/РП/207-840 від 30.11.2007 року, яка станом на 05.11.2014 року становить 150 094,83 долари США та складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 92 971,65 доларів США, простроченої заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 57 123,18 доларів США, а також заборгованості у розмірі 291 506,78 грн., яка складається з пені за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 161 676, 93 гривень та штрафу за порушення умов договору у розмірі 129 829, 85 грн.

Стягнутосолідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 486/П/ РП/207-840 від 30.11.2007 року, яка станом на 05.11.2014 року становить 150 094,83 долари США та складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 92 971,65 доларів США, простроченої заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 57 123,18 доларів США, а також заборгованості у розмірі 291 506,78 грн., яка складається з пені за прострочення строків виконання зобов'язань у розмірі 161 676, 93 гривень та штрафу за порушення умов договору у розмірі 129 829, 85 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра»,треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3про визнання недійсними кредитного договору, договорів поруки та договору іпотеки відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року та задовольнити зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом не надано належної оцінки діям позивача при укладенні кредитного договору, які призвели до порушень прав споживача та укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах. За період з 31.11.2007 року до 26.01.2015 року ОСОБА_1, сплачуючи фактично грошові кошти щомісячно до 12.02.2009 року, сплатила тільки 3 219,90 доларів США, заплативши загалом банкові 27 463,93 доларів США.

У розрахунку заборгованості зазначено, що станом на дату укладення договору 30.11.2007 року заборгованість становить 33,11 доларів США, що є незрозумілим.

Почальник не виконувала умови договору щодо щорічного поновлення договору страхування предмету іпотеки, а позивач не звертався до суду з відповідною вимогою. Звернувши в подальшому стягнення на предмет іпотеки позивач фактично отримає два виконавчих документи за однією й тією ж вимогою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник ПАТ «КБ «Надра» - Цвєтков В.М. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.11.2007 р. між позивачем та ОСОБА_1 ( позичальник) укладено кредитний договір №486/П/РП/2007-840, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 96 191,55 доларів США в порядку і на умовах,визначених цим Договором за програмою «Нове житло» строком до 29 листопада 2024 р. зі сплатою 12,39 % річних.

Сторони визначили, що кредит буде використано на проведення розрахунків по договору купівлі-продажу №8043 від 30.11.2007 р., згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, витрати пов'язані з оформленням кредиту та оплатою комісії за розрахунками за цим договором (п. 1.2 кредитного договору).

З метою забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, 30.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого сторони визначили квартиру АДРЕСА_1

Крім цього, 30.11.2007 р. між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого останні поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №486/П/РП/2007-840 (а.с.15 т.1).

30.11.2007 року договір поруки було укладено між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 (а.с.17 т.1).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними в матеріалами справи доказами, що позивачем виконано свої зобов'язання щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів.

Відповідно до п.3.3.3 кредитного договору позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у п.п 3.3.1 цього договору щомісячно до 10 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс ( повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 13 числа поточного місяця застосовує до позичальника штрафні санкції,передбачені цим договором.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п..3.3.3 цього договору, а також у випадку невиконання умов, передбачених у п. 4.3. 6 цього договору.

Відповідно до наданого суду розрахунку, останній платіж на погашення кредитної заборгованості позичальником було здійснено 17.06.2014 р. в сумі 125 доларів США (а.с.46 т.1).

Станом на 05.11.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 150 094,83 доларів США та 291 506,78 грн., з яких : 92 971,65 дол. США - заборгованість за кредитом; 57 123,18 доларів СІІІА - заборгованість по сплаті відсотків; пеня за прострочення сплати кредиту, нарахована за період з 05.11.2013 р. по 04.11.2014 р. в сумі 161 676,93 грн.; штраф - 129 829,85 грн. (а.с.8 т.1).

Правильно визначивши правовідносини, що виникли між сторонами, та застосувавши норми матеріального права, що їх регулюють, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ПАТ «КБ «Надар» з огляду на доведеність обставин надання позичальнику ОСОБА_1 грошових коштів та невиконання останньою своїх зобов'язань по їх поверненню у визначений договором строк.

Враховуючи вимоги ст.552, 554 ЦК України суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що боржник ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позичальник, сплачуючи щомісячно кошти до 12.02.2009 р. фактично сплатила тільки 3 219,90 доларів США є необґрунтованими, оскільки вказана сума є лише сплатою коштів за тілом кредиту.

Інші платежі були зараховані банком у відповідності до п. 3.4 кредитного договору, відповідно до якого, якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитом; пені та штрафи; прострочена сума кредиту; сума кредиту.

Як вбачаться з наданого суду розрахунку, позичальник сплатила проценти за кредитним договором 12.12.2007 р. в сумі 33,11 доларів США, спір з цього приводу відсутній (а.с.6 т.1).

Невиконання позичальником умов договору щодо страхування предмету іпотеки, а також та обставина, що позивач не заявив вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, не є підставами для відмови в задоволенні позову.

Можливість звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки є правом, а не обов'язком позивача.

При цьому задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за тим самим кредитним договором у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не буде погашена.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є поручителем за договором поруки та не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Остання також не є стороною кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки, укладеного з ОСОБА_3

Колегія суддів вважає такі висновку суду правильними, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, договір чи його частина можуть бути визнані недійсними у випадках, передбачених ст. 215 ЦК України.

Відповідно до положень статей 3, 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Умови договору визначаються і погоджуються на розсуд сторін, крім тих, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Підписавши кредитний договір особисто і без застережень, ОСОБА_1 погодилась з усіма його умовами. При цьому остання мала можливість відмовитись від укладення договору, а також у відповідності до п. 6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» мала право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, проте своїм правом не скористалась, що також свідчить про її згоду з умовами договору.

З огляду на те, що позичальник ОСОБА_1 з позовом про визнання кредитного договору недійсним з підстав порушення її прав, як споживача банківських послуг, до суду не зверталась, доводи апеляційної скарги в тій частині, що остання не була повідомлена про умови договору кредитування ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, і дають можливість апеляційному суду вийти за межі доводів апеляційної скарги для перевірки законності ухваленого рішення не встановлено.

Тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/5295/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.