Справа № 645/4747/15-ц
Провадження № 2/645/123/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Алфьорової Т.М.,
за участю секретаря Ляхової І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця,
В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3помер 03.07.2012р. і після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як правонаступники і тому відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України повинні сплачувати вказану заборгованість. Відповідно до ст. ст. 608, 1218,1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до вимог закону просять стягнути зі спадкодавців заборгованість у розмірі 4949,70 грн. за кредитним договором.
Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не заявилися, про день і час слухання справи сповіщалися належним чином., заперечень на позов не надали.
Суд, вислухавши пояснення сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 03.07.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанкта ОСОБА_3був укладений договір. Позичальник отримав кредит у розмірі 7300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Позичальник особистим підписом у заяві-анкеті позичальника від 03.07.2012 рокупідтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає між нею та банком кредитний договір.
03.07.2012р. ОСОБА_3помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 8228 від 05 червня 2014 року.
Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, ч. 1 ст. 1231 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобовязанням.
Як розяснено у п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року (із подальшими змінами) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Тобто, спадкоємці зобовязані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за його життя.
На день смерті заборгованість позичальника перед банком складає у розмірі 4949,70 грн., яка складається із наступного: 4901,90 грн. - заборгованість за кредитом:та 47, 80 грн. - заборгованість за відсотками.
Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Відповідно до ч.ч.3 та 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Статтями 1297 та 1299 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.
Невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Пунктом 2.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої першою заяви про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Згідно відповіді Дванадцятою державно нотаріальної контори м. Харкова від 21.08.2015 року № 2411 після померлого ОСОБА_3 з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Судом перевірялося наявність майна спадкоємця ОСОБА_3 Згідно відповіді Управління ОСОБА_6 України в Харківської області від 24.09.15р. транспортні засоби за ОСОБА_5 не зареєстровані.
Відповідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на 26.01.2016 року за ОСОБА_5 право власності не зареєстровано.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З звязку з тим, що спадкоємці відповідають перед кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а доказів того, що після смерті спадкодавця залишилося будь яке майно, позивачем не надано.
З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволення вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст. 1216, 1281, 1282 1297 та 1299 ЦК України, суд,
Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2про стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.

Суддя-