АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/712/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

при секретарі Кошельнику В.М.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення пені за несплату аліментів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) до ОСОБА_7 ОСОБА_4 вказувала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2014 року. Рішення набрало законної сили 22.12.2015 р.

Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість по сплаті аліментів у сумі 13500 грн., прострочення сплати становить 52 дні.

Тому, відповідно до ст. 196 СК України, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача пеню від суми несплачених аліментів в розмірі 7155 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення пені за несплату аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення суду, яким позов задоволити.

На підтвердження незаконності рішення зазначається, що суд не взяв до уваги, що твердження представника відповідача про відсутність в ОСОБА_7 реквізитів розрахункового рахунку для переказу коштів не є поважною причиною несплати аліментів, оскільки аліменти можна перерахувати шляхом пошти, міжнародних платіжних систем банківських установ, а також відкрити розрахунковий рахунок на ім'я отримувача аліментів в банківській установі за вимогою, про що можна було б повідомити позивача про фактичні зарахування аліментів.

Лист, який був направлений представником ОСОБА_7 з проханням надати рахунок на який добровільно перераховуватимуться аліменти був направлений лише 01.02.2016 р., проте рішення Хмельницького міськрайонного суду набрало законної сили ще 22 грудня 2015 року.

Таким чином, суд дав невірну оцінку доказам по справі, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2014 року. Рішення набрало законної сили 22.12.2015 року.

1 лютого 2016 року представник ОСОБА_7 направив ОСОБА_4 лист з проханням повідомити рахунок на який добровільно перераховувати аліменти, проте ОСОБА_4 відповіді не направила.

3 лютого 2016 року ОСОБА_4 направила до Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції заяву про примусове виконання виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 04.02.2016 року відкрито виконавче провадження.

19 лютого 2016 року представник ОСОБА_7 направив лист до Державної виконавчої служби з проханням повідомити реквізити ОСОБА_4 для сплати аліментів згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.12.2015 року.

Вказані обставини судом першої інстанції встановлені правильно та підтверджуються наявними в матеріалах справи та дослідженими судом доказами.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_4, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, не надала суду доказів того, що відповідач умисно не здійснював сплати аліментів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_7 пені за несплату аліментів в порядку ст. 196 СК України.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Апеляційним судом встановлено, що 17.09.2014 р. Хмельницьким міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дочки в сумі 1500 грн щомісячно.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 р. заочне рішення цього ж суду від 17.09.2014 р. було скасоване. Підставою для скасування заочного рішення була та обставина, що ОСОБА_7 не отримував повістку про виклик в судове засідання, а докази, на які він посилався, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

10 грудня 2015 року ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2014 року.

1 лютого 2016 року представник ОСОБА_7 направив ОСОБА_4 лист з проханням повідомити рахунок на який він добровільно буде перераховувати аліменти. ОСОБА_4 відповіді на вказаний лист відповідачу не надала.

19 лютого 2016 року представник ОСОБА_7 - ОСОБА_6 направив лист до Державної виконавчої служби з проханням повідомити реквізити ОСОБА_4 для сплати аліментів згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10.12.2015 року. Такі реквізити були надані представнику відповідача ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції тільки під час розгляду справи в апеляційному суді.

Згідно довідки Другого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 лютого 2016 року ОСОБА_4 не утримувала аліменти від ОСОБА_7 у період з 22.12.2015 р. по 12.02.2016 р. згідно з виконавчим листом № 686/15004/14.

Такі дії відповідача свідчать про те, що ОСОБА_7 не ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто, заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини.

Крім того, в засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_7 надав квитанцію № КП-294/1 про оплату відповідачем 28 березня 2016 р. аліментів ОСОБА_4 у сумі 1500 грн. на рахунок, який був наданий Другим міським відділом ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 19 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Суддя: підпис

Суддя: підпис

З оригіналом згідно: с уддя Апеляціного суду Пастощук М.М.

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Мазурок О.В.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 50