Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/5572/15 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
Провадження № 22-ц/778/1523/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 26 травня 2015 року вона звернулась до СТО ПП «Автоцентр ВОСТОК - ПЛЮС» з метою встановлення на свій автомобіль SKODA FABIA AKTIVE газобалонного обладнання (ГБО), у зв»язку з чим між нею як замовником та ФОП ОСОБА_2 як виконавцем було укладено договір № 26/05/2015-1 від 26.05.2015 року на установку, ремонт та технічне обслуговування газобалонного обладнання. Нею було сплачено вартість виконання робіт з встановлення ГБО у сумі 10 000 грн., про що їй було видано квитанцію № 117 до прибуткового касового ордеру, а також нею було оплачено 50 гривень за заправку 5,75 л газу на АЗС «Деймос». Отже, нею були виконані всі зобов'язання по оплаті послуг, зазначених у договорі. Як зафіксовано у договорі, пробіг автомобіль SKODA FABIA AKTIVE на момент встановлення ГБО склав 20 272 км.

26.06.2015 року на її автомобіль було встановлено ГБО та були видані документи для реєстрації установки ГБО у Державтоінспекції. 27.06.2015 року, після проїзду автомобілем всього 36 км (пробіг на приборах 20 308 км) на електронному табло висвітлилось позначення «несправність у системі контролю за відпрацьованими газами», про що нею було повідомлено майстра, який їй встановив ГБО. Проте виконавець за договором не зміг усунути несправність, що виникла у системі контролю у зв'язку з тим, що у нього не було у наявності відповідного обладнання для проведення комп'ютерної діагностики на автомобілях марки SKODA, та було запропоновано їй зробити комп'ютерну діагностику у інших фахівців та з цим висновком приїхати на регулювання.

Після проведення комп'ютерної діагностики у інших фахівців, яку вона вимушена була додатково оплатити, виконавець знову не зміг виконати роботи по наладці роботи ГБО та усуненню несправності у системі контролю за відпрацьованими газами. Таким чином, виконавець неодноразово порушив умови договору, зазначені у пп. 3.1.1-3.1.4, та не забезпечив справну і безпечну експлуатацію встановленого ГБО на її неодноразові звернення. Для забезпечення справної та безпечної експлуатації встановленого на її автомобілі ГБО вона змушена була звернутися до інших фахівців, які виконали роботи по діагностиці, наладці та усуненню несправності системи контролю за відпрацьованими газами. У зв'язку із зазначеними обставинами, вона вимушена була понести додаткові грошові затрати, а саме: додатково оплатити виконання робіт, які вже були нею оплачені за умовами договору № 26/05/2015-1 від 26.05.2015р., у сумі 950 гривень.

В подальшому у зв'язку з появою тріщини у шлангу подачі охолоджуючої рідини на редукторі STAG R02 15.08.2015р. та через руйнування кронштейну кріплення редуктора STAG R02 до корпусу автомобілю 26.08.2015р. експлуатувати автомобіль було не можливо, тому позивач змушена була провести заміну шлангу та ремонт кріплення редуктора STAG R02, додатково оплативши роботи в сумі 552,40 грн. Посилаючись на те, що додаткові витрати з обслуговування ГБО на її автомобілі вона понесла у зв»язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем, позивач просила суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 матеріальний збиток у розмірі 1502,40 гривень та моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 1502 (одна тисяча п'ятсот дві) гривні 40 копійок.

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд вищезазначеного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням, ФОП ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог позивача скасувати та ухвалити рішення про відмову у цих позовних вимогах ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 травня 2015р. ОСОБА_4 уклала з ФОП ОСОБА_2 договір № 26/05/2015 на установку, ремонт та технічне обслуговування газобалонного обладнання, згідно з яким підприємець як виконавець послуг зобов»язалась встановити на автомобіль замовника SKODA FABIA AKTIVE газобалонне обладнання, а замовник зобов»язалась оплатити вказані послуги та обладнання у комплекті ( а.с. 7).

В цей же день позивачем до ФОП ОСОБА_2 було надано автомобіль SKODA FABIA AKTIVE, а в договорі було зафіксовано його пробіг у 20 272 км.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру № 117 від 26.05.20105р. ОСОБА_4 оплатила суму в 10 000 грн., обумовлену договором, та 26.06.2015р. отримала свій автомобіль із встановленим ГБО та документацію для реєстрації установки у Державтоінспекції.

За умовами пункту 3.1.2 договору, виконавець забезпечує гарантійне обслуговування встановленого ГБО протягом 36 місяців за умови правильної експлуатації, але не більше чим у 100 000 км пробігу, із дня встановлення устаткування. Також за умовами пункту 3.1.3 договору, виконавець надає гарантію на виконані ремонтні роботи строком на 1 місяць, а на комплектуючі, встановлені в процесі ремонту 3 місяці.

Пунктом 3.2.3 договору замовник ОСОБА_4 зобов»язалась проводити ремонтні та регулювальні роботи, а також технічне обслуговування ГБО на своєму ТЗ тільки силами виконавця.

Після установки ГБО на автомобіль позивача, 27.06.2015р. після проїзду 38 км (значення пробігу 20 308 км), на електронному табло висвітилась позначка «несправність у системі контролю за відпрацьованими газами», про що позивач повідомила майстра, який встановив ГБО.

Виконавець за договором не зміг усунути несправність, у зв»язку з чим позивач вимушена була звернутись до фахівців іншого підприємства з автосервісу, які виконали роботи по діагностиці, наладці та усуненню несправності системи контролю за відпрацьованими газами, що підтверджується товарним чеком № 236 від 24.06.2015р. та актом виконаних робіт від 26.06.2015р., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 24-9 від 26.06.2015р.

15.08.2015р. у зв»язку з появою тріщини у шлангу подачі охолоджуючої рідині на редукторі STAG R02 позивач змушена була провести ремонт кріплення цього редуктора, додаткового оплативши вказані роботи у сумі 552 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 15.08.2015р., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 131 від 15.08.2015р. та товарним чеком від 15.08.2015р.

Вказані витрати з ремонту та усунення несправностей, які виникли у її автомобілі після установки ГБО 26.05.2015р. та які виконані не виконавцем як гарантійний ремонт за умовами договору з ФОП ОСОБА_2, а іншими підприємствами з автосервісу, позивач ОСОБА_4 вважала матеріальними збитками, тому просила стягнути їх з відповідача, яка відмовилась від гарантійного обслуговування, у загальній сумі 1 502 грн., а також на відшкодування моральної шкоди стягнути суму у розмірі 3 000 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми у розмірі 1 502 грн., суд послався на те, що витрати позивача з ремонту автомобілю за свій кошт у зв»язку із встановленням ГБО є її збитками, яких вона зазнала у зв»язку з невиконанням відповідачем умов договору, а також одночасно послався на ст. 1166 ЦК України, яка регулює відшкодування шкоди у деліктних правовідносинах.

Отже, з цих суперечностей вбачається, що судом не встановлено характер спірних правовідносин.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивач не чітко викладає обставини, допускаючи плутанину у датах подій щодо виникнення несправностей її автомобілю та здійснення їх ремонту, а також не підтверджує нічим, що зверталась з приводу усунення цих поламок до неї як до виконавця гарантійних ремонтів, пов»язаних з несправностями ГБО.

Дослідивши вказані обставини, колегія встановила наступне.

За змістом статей 614, 623 ЦК України, для застосування такої відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: порушення зобов»язання, збитки, причиннний зв»язок між порушенням зобов»язання та збитками, вина.

Позивач вказує, що 26.05.2015р. передала свій автомобіль відповідачу для встановлення ГБО, 26.06.2015р. забрала автомобіль із встановленим ГБО, 27.06.2015р. виникла несправність у системі контролю за відпрацьованими газами.

Саме таким чином і встановлюється судом хронологія подій, а саме, що несправність у системі контролю за відпрацьованими газами виникла у позивача 27.06.2015р., тобто більше, чим через місяць після встановлення ГБО.

Позивач цих встановлених судом обставин не оскаржила, а у запереченнях на апеляційну скаргу відповідача зазначила, що помилилась в датах, тобто вказана несправність виникла на наступний день після встановлення ГБО, а саме: 27.05.2015р.

Проте обидві сторони визнали, що ГБО було встановлено на автомобіль позивача 26.05.2015р., а тому наступним днем виникнення несправності є 27.05.2015р.

Крім того, в судовому засіданні позивач надала пояснення, що установку було зареєстровано в органах ДАЇ та 28.05.2015р. внесено зміни до техпаспорту на автомобіль, що виключає факт отримання автомобілю від ФОП ОСОБА_2 26.06.2015р.

В позові ОСОБА_4 зазначала, що неполадки у системі контролю за відпрацьованими газами виникли на наступний день після установки ГБО, тобто 27.05.2015р., та вона одразу звернулась до майстра, який встановив обладнання, щодо їх усунення.

Відповідно до п. 3.2.2 договору замовник зобов»язаний надавати виконавцю інформацію, необхідну для надання послуг з встановлення, ремонту та технічного обслуговування ГБО.

З пояснень позивача слідує, що вона лише усно зверталась до майстра, який працює у ФОП ОСОБА_2, який не зміг усунути ці несправності, посилаючись на відсутність комп»ютерної діагностики та відповідного обладнання. Так само за її усним зверненням не виконано обов»язків виконавцем за договором № 26/05/2015 і після пориву шлангу охолоджувальної рідини 15.08.2015р. та руйнування кронштейну 26.08.2015р.

Але ті обставини, що позивач зверталась до ФОП ОСОБА_2 та до майстра, що встановлював ГБО, нічим не підтверджені позивачем. Так, не мається з цього приводу ані будь-яких письмових доказів, ані пояснень свідків.

Позивач жодного разу не зверталась з письмовою претензією до ФОП ОСОБА_2 з приводу тричі виниклих поламок, а також до Управління захисту прав споживачів з приводу ненадання їй послуг як споживачеві, якому відмовлено у проведенні регулювальних робіт, обумовлених договором.

Отже, позивач не довела, що ФОП ОСОБА_2 була обізнана про неполадки у системі ГБО, які сталися 27.05.2015р., 15.08.2015р., 26.08.2015р., та відмовила позивачеві у їх усуненні.

До того ж, у справі не мається жодного висновку, з якої причини виникли вказані несправності у автомобілі позивача, оскільки гарантійний ремонт виконавцем може бути проведений лише за умовами правильної експлуатації обладнання автомобілю.

Таким чином, позивач, не звернувшись з письмовою претензією до ФОП ОСОБА_2 щодо несправностей її автомобілю, не звернувшись до управління із захисту прав споживачів із заявою про неналежне виконання виконавцем умов договору з гарантійного обслуговування, не отримавши висновку про причини несправностей, позбавила себе можливості належними і допустимими доказами довести свої вимоги про порушення відповідачем її прав на гарантійне обслуговування автомобілю, пов»язаного із встановлення ГБО, а самостійно і добровільно обрала інший спосіб усунення несправностей в іншого підприємства автосервісу.

В такому разі не можна вважати понесені позивачем витрати на усунення несправностей у інших підприємств з автосервісу збитками, спричиненими діями відповідача, оскільки не встановлено самого факту обізнаності відповідача про них та факту відмови позивачу відповідачем у полагодженні цих несправностей, тобто не мається жодного із складових елементів правопорушення з боку відповідача для настання відповідально, передбаченої ст. 614 ЦК України, а також не мається делікту, який дає підстави для застосування відповідальності за ст. 1166 ЦК України.

Беручи до уваги все вищенаведене, колегія у відповідності до вимог п.п. 2, 3, 4 ч. 1 статті 309 ЦПК України скасовує рішення суду в оскаржуваній частині та відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині.

Оскільки ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, судові витрати відповідача за подання апеляційної скарги покладаються на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року у цій справі в оскаржуваній частині скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Маловічко С.В.

ОСОБА_5