Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 316/2405/15 Головуючий у 1 інстанції: Курач І.В.
№ провадження 22-ц778/1346/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідач та третя особа по справі, є його батьками, які розлучились у 2004 році.

З цього періоду батько сплачував аліменти на утримання його та його сестри ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, а з моменту, коли сестрі виповнилося 18 років батько сплачує аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку.

09 жовтня 2015 року йому виповнилося 18 років, виплата аліментів від батька припинилася.

В 2015 році він вступив до Запорізького національного технічного університету (4 рівня акредитації), та є студентом 1 курсу Електротехнічного факультету денної форми навчання, бюджетної форми. Термін навчання з 01.09.2015 року по 31.05.2019 року.

Зазначає, що він потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків, оскільки навчання не денному стаціонарному навчанні позбавляє його можливості самостійно заробляти на життя.

Вказує, що він проживає в іншому місті, в гуртожитку, вимушений самостійно дбати про харчування, організацію побуту, проживання, купувати одяг, взуття, зошити та інші канцелярські приладдя для навчання.

Зазначає, що матеріальну допомогу здійснює тільки мати.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх його видів заробітку, починаючи х моменту подачу позову до 31.05.2019 року.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2016 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь повнолітньої дитини на період навчання ОСОБА_5 аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частини усіх видів його доходу щомісячно починаючи з 16.10.2015 року на період навчання до 31.05.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить змінити рішення суду та ухвалити нове рішення, яким встановити обовязок сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на період навчання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки Запорізького національного технічного університету № 2164 від 15.09.2015 року ( а.с.6) вбачається, що ОСОБА_5 з 01.09.2015 року зараховано на 1-й курс денної бюджетної форми навчання ( Е-115, «Електротехнічні системи електроспоживання». Термін закінчення навчання 31.05.2019 рік.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно навчається на денному відділенні університету, на бюджетній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Мати ОСОБА_5 ОСОБА_9 є приватним підприємцем і добровільно надає сину матеріальну допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним як за віком, так і за станом здоров»я, працює слюсарем з ремонту устаткування цеху з ремонту обладнання Запорізької ТЕС ТОВ «ІНТЕРЕНЕРГОСЕРВІС» має постій дохід у вигляді заробітної пати. Проте ні в суді першої інстанції ні апеляційному суду доказів про розмір отримуваних доходів не надав.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач не згоден з розміром визначеним судом для сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вказує на те, що погоджується сплачувати аліменти, але у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривен на місяць.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України ).

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Обґрунтовано встановивши наявність у ОСОБА_5 потребу у матеріальній допомозі у звязку із навчанням в Запорізькому національному технічному університеті та вказавши на обов»язок відповідача разом із третьою особою утримувати сина позивача по справі, а також те, що відповідач є працездатною особою, офіційно працює, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей немає, проте відповідач надає матеріальну допомогу пристарілій матері ІНФОРМАЦІЯ_3 суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів на повнолітню сина на період навчання у частці від заробітку ( 1/5 частину усіх доходів щомісячно).

Доводи апеляційної скарги, про необхідність зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих судом аліментів з частки від доходів на тверду грошову суму у розмірі 600 гривен щомісяця не мають свого підтвердження. Обставини, на які посилається відповідач були заявлені ним як заперечення проти позову у суді першої інстанції, які враховані судом при визначені розміру аліментів.

Інших обставин, які не враховані судом першої інстанції, відповідач не наводить.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог ст.ст. 182,199,200 СК України, ст.ст. 213,214 ЦПК України. Підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308,314,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 січня 2016 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Стрелець Л.Г.

Судді: Гончар М.С.

ОСОБА_2