Провадження № 22-ц/773/677/16 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар - Шугалова О.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

пр-ка позивача - ОСОБА_2,

пр-ка відповідача - ОСОБА_3,

пр-ка третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Друга Луцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 16 березня 2016 року в позові ОСОБА_1 у даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Вважає, що допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкодавцю ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1992 року належало право власності на квартиру АДРЕСА_1, тому до спадкоємця ОСОБА_6 в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України перейшло право власності на цю квартиру.

Оскільки право власності ОСОБА_7 у судовому порядку не оскаржувалося та договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 не визнавався недійсним, за таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст.1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що згідно виданого 26.06.1986 року реєстраційного посвідчення на домоволодіння, яке належить державним, кооперативним і громадським підприємствам і організаціям домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з одного житлового будинку зареєстроване за Луцькою міською радою народних депутатів на підставі рішення від 12.06.1986 року за № 231 (а.с.4).

Із оглянутого технічного паспорта на житловий будинок, складеного станом на 08.08.1990 року, вбачається, що будинок складається із двох жилих квартир (інвентарна справа № 1485 а.с.18-19).

Також у матеріалах даної інвентарної справи (а.с.16) наявна ніким не завірена, підписана головним інженером Костик В.С. довідка від 10.08.1990 року № 2664, видана управлінню житлово-комунального господарства м.Луцька про те, що величина ідеальної долі квартири № 1 (квартиронаймач ОСОБА_1.) у будинку АДРЕСА_1 становить 1/2 частину. Ідеальна доля визначена співвідношенням між загальною площею квартири і загальною площею будинку згідно міністерського роз'яснення (а.с.4-зворот).

Із договору купівлі-продажу квартири від 18.12.1990 року, укладеного між Луцькою міською радою народних депутатів та ОСОБА_9, мешканцем АДРЕСА_2, вбачається, що останнім на підставі рішення Луцької міської ради № 474 від 11.09.1990 року було придбано зайняту ним та його сім'єю 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1, яка складється із трьох кімнат, загальною площею 53,6 кв.м, у тому числі житловою - 46,0 кв.м. Квартира складється з коридора 1-5 площею 7,6 кв.м; кімнати 1-6 площею 15,7 кв.м; кімнати 1-7 площею 19,5 кв.м; кімнати 1-8 площею 16,8 кв.м (а.с.5, 6).

Таким чином, із назви договору, його тексту та переліку приміщень вбачається, що ОСОБА_9 придбав саме квартиру № 1 в будинку, яку займав зі своєю сім'єю.

Помилкова реєстрація за ним права власності не на квартиру, а на 1/2 частину будинку не є підставою для визнання недійсним виданого на ім'я відповідача ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 2 у цьому ж будинку, яку придбала спадкодавець ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1992 року, укладеного між виконавчим комітетом Луцької міської ради народних депутатів та нею (а.с.9-10).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Покликання позивача, що незаконна видача відповідачу свідоцтва про право на спадщину позбавила її права співвласника на переважне право купівлі частини будинку та створила їй перешкоди у реєстрації свого права спільної власності на 1/2 частину будинку - не заслуговують на увагу, оскільки з моменту заселення ні позивач, ні попередні спадкодавці ніколи не були співвласниками квартири № 2 будинку, будинок першочергово складався із двох окремих квартир, тобто різних об'єктів нерухомості, по яких окремо проводилися нарахування житлово-комунальних послуг.

Переважне право купівлі частини спільного об'єкта нерухомості і різних об'єктів нерухомості в одному приміщенні - поняття не тотожні.

Приведення позивачем у відповідність реєстрації свого права власності на квартиру № 1, яка першочергово була проведена помилково - не залежить від будь-яких дій відповідача.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України позивачем не доведено порушень будь-яких її прав відповідачем, а також порушень вимог чинного законодавства при видачі державним нотаріусом відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді