АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/103/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1258/16Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П.Я. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк"

на ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2016 року

по справі за поданням виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016 року в.о. начальника ВДВС Карлівського РУЮ ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним поданням, в якому просив суд встановити подальший порядок виконання виконавчого листа №2/531/431/14, виданого 11.11.2014 року Карлівським районним судом, надавши дозвіл на примусову реалізацію описаного та арештованого майна, а саме житлового будинку з надвірними будівлями та приватизовану земельну ділянку, що знаходяться по вул. Лесі Українки, 9 в с. Ланна Карлівського району та належать на праві власності боржнику ОСОБА_3

Подання вмотивоване тим, що даний виконавчий лист про звернення стягнення на житловий будинок га земельну ділянку перебуває на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ. Державним виконавцем складено акт опису та арешту належного боржникові майна. Згідно довідки сільської ради у вказаному вище будинку зареєстрована неповнолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно п. 4.5.9 Інструкції з примусового виконання рішень, державний виконавець звернувся за дозволом на реалізацію майна, право користування яким має дитина, до органу опіки і піклування, який листом від 26.11.2015 року у наданні дозволу відмовив. За таких обставин, державний виконавець звернувся до суду із заявою про встановлення подальшого порядку виконання виконавчого листа.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2016 року в задоволенні подання виконуючого обовязки начальника відділу державної виконавчої служби Карлівського районного управління юстиції ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою ПАТ «Полтава-Банк» подало на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Вказує, що судом не прийнято докази стягувача, які спростовують факт проживання дитини в будинку, що є предметом іпотеки, і як наслідок відсутність будь-яких негативних наслідків для малолітньої дитини в ході виконання судового рішення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно зі ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконанні у ВДВС Карлівського РУЮ знаходиться виконавчий лист №2/531/431/14 про звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок та земельну ділянку, що розташовані по вул. Лесі Українки, 9 в с. Ланна Карлівського району, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1037 в сумі 362530,39 грн. (постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.01.2015 року). 09.06.2015 року складено акт опису та арешту такого майна, (а.с. 4-5)

Згідно довідки сільської ради від 13.02.3015 року, у вказаному будинку проживає неповнолітня ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

За змістом п.4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставне майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Частиною 8 даної статті визначено, що примусове звернення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку».

Згідно з ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, яке проводиться у порядку, встановленому законом. Таке рішення може бути прийнято судом, одночасно з рішенням про звернення стягнення, що вбачається з положень ч. 2 ст. 39 даного Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом.

Державний виконавець звертався до органу опіки і піклування виконавчого комітету Ланнівської сільської ради, де проживає дитина, з метою отримання передбаченого Інструкцією дозволу.

Рішенням від 25.12.2015 року Ланнівська сільська рада відмовила у наданні дозволу на реалізацію будинку по вул. Лесі Українки, 9 в с. Ланна, що належить ОСОБА_3 - за відсутності гарантій збереження прав дитини на житло.

В матеріалах справи також міститься лист служби у справах дітей Карлівської РДА від 26.11.2015 року, в якому вона зазначає, що не має правових підстав для надання дозволу ДВС на реалізацію житла, оскільки батьки дитини за таким дозволом не зверталися (а.с. 8-9)

З рішення суду від 31.10.2014 року, винесеного у справі №2/531/431/14 на виконання якого видано виконавчого листа №2/531/431/14 вбачається, що питання про виселення зареєстрованих осіб позивачем не ставилось, при цьому в матеріалах справи містилась довідка на а.с. 72 згідно якої в будинку, що є предметом іпотеки зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Орган опіки і піклування до участі у справі не залучався. З рішення не вбачається, що судом досліджувалось питання проживання в будинку неповнолітньої дитини. Дати укладення договору іпотеки та дата народження дитини свідчать, що остання народилась уже після укладення такого.

Частиною 3 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закон), укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Згідно ст. З Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральіі Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 р. - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Місцевий суд виходячи із пріоритетності прав дитини під час розгляду даної справи та з урахуванням наведених вище обставин та норм, прийшов до висновку, що питання які ставляться доцільно вирішувати в порядку позовного провадження, а не на стадії виконання рішення, оскільки при зміні способу та порядку виконання рішення, судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Рішенням від 31.10.2014 року судом чітко визначено спосіб і порядок його виконання (резолютивна частина). Судом звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах. Повторне надання дозволу на реалізацію предмету іпотеки не є встановленням способу та порядку виконання виконавчого листа.

За вказаного, суд не вбачав підстав для встановлення іншого порядку виконання, ніж це передбачено самим рішенням від 31.10.2014 року, а відтак відмовив у задоволенні подання.

При цьому, місцевий суд зауважив, що відмова в задоволенні даного подання не позбавляє стягувача права захисту порушеного права в інший спосіб.

Колегія суддів погоджуєтьсь з вказаним висновком місцевого суду та вважає його вірним та обґрунтованим.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не доводять належними доказами їх неправомірність.

Зокрема не беруться до уваги твердження апелянта про належність матері неповнолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_7, квартири в м. Полтаві, оскільки, як вірно було зазначено судом першої інстанції, під час розгляду справи про звернення стягнення на будинок та земельну ділянку і винесення рішення від 31.10.2014 року зазначені питання судом не досліджувались.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали Карлівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2016 року без змін.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтава-банк" - відхилити.

Ухвалу Карлівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_8 /підпис/ ОСОБА_9

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ________________ ОСОБА_1