АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5603/2016 Головуючий в 1 інстанції -Лук'яненко Л.М.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дітей за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської РДА м. Києва про надання дозволу на виїзд дітей за межі України.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року її шлюб з ОСОБА_2 розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року місце проживання дітей визначено з нею. ОСОБА_2 відмовляється надати їй згоду на виїзд дітей за кордон.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов шляхом надання дозволу на виїзд дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон до країн прямування: Сполучених Штатів Америки, Канади, країн Євросоюзу: Австрійської Республіки, Королівства Бельгії, Республіки Болгарії, Швейцарської Конфедерації, Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, Грецької Республіки, Королівства Данії, Республіки Естонії, Республіки Ірландії, Королівства Іспанії, Італійської Республіки, Республіки Кіпр, Латвійської Республіки, Литовської Республіки, Великого Герцогства Люксембург, Республіки Мальти, Королівства Нідерландів, Федеративної Республіки Німеччини, Республіки Польщі, Португальської Республіки, Румунії, Республіки Словаччини, Республіки Словенії, Республіки Угорщини, Фінляндської Республіки, Французької Республіки, Республіки Хорватії, Чеської Республіки, Королівства Швеції, країн Південно-західної Європи, Азії, Африки, Туреччини, Тунісу, Арабської Республіки Єгипет, Об'єднаних Арабських Еміратів на період шкільних канікул під час 2015 - 2018 навчальних років, а саме: з 23.12.2015 по 11.01.2016 року, з 26.12.2016 по 09.01.2017року, з 25.12.2017 р. по 15.01.2018 року, з 20.03.2016 по 05.04.2016 року, з 20.03.2017 року по 05.04.2017року, з 20.03.2018 по 05.04.2018року, з 01.05.2016 по 10.05.2017 року, з 01.05.2017 р. по 10.05.2017року, з 01.05.2018 по 10.05.2018року, з 31.05.2017 р. по 31.08.2017 року, з 31.05.2016 по 31.08.2016року, з 31.05.2017 по 31.08.2017, з 31.05.2018 р. по 31.08.2018 р., з 25.10.2016 по 10.11.2016 року, з 25.10.2017 по 10.11.2017 року, з 25.10.2018 року по 10.11.2018 року, у супроводі матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 та надати ОСОБА_1 дозвіл як законного представнику малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на оформлення та виготовлення проїзних документів на право виїзду за межі України малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері - ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року у позові - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу, з підстав та доводів, викладених в ній.

Інші учасники процесу до суду не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

В поданих на адресу апеляційного суду запереченнях представник відповідача просив рішення районного суду залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначала, що вона бажає під час своєї відпустки виїхати разом із дітьми на відпочинок, але відсутність дозволу батька дітей позбавляє її такої можливості та просила надати дозвіл на виїзд дітей за межі України до країн прямування: Сполучених Штатів Америки, Канади, країн Євросоюзу, країн Південно-західної Європи, Азії, Африки в періоди осінніх, зимних, весняних, літніх шкільних канікул та період травневих святна майбутнє - 2015 -2018 роки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу другого з батьків без зазначення строку та часу перебування у конкретній країні законодавством України не передбачено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2003 р.

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14, 15).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року визначено місце проживання дітей разом з позивачем (а.с. 18-22).

04.09.2015 року, 22.09.2015 року та 13.10.2015 року позивач зверталася до відповідача з вимогою з'явитися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубінської О.О. для надання дозволу на виїзд дітей за межі України з метою оздоровлення у період весняних та літніх канікул у її супроводі та про надання дозволу на виготовлення проїзних документів (а.с.35-39).

На письмове звернення позивача ОСОБА_2 не відреагував та не надав нотаріально посвідченої згоди на виїзд їхніх дітей за кордон.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За змістом ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути лише на підставі рішення суду.

Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

За правилом ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що при зверненні до суду позивачем не зазначено конкретної країни та терміну, на який вимагається надання дозволу, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Окрім того, надання дозволу на виїзд дитини на майбутнє порушує баланс інтересів сторін, зокрема, співвідношення права матері, з якою проживають діти, та інтересів батька, який проживає окремо,

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скарга ОСОБА_1 - відхилити.

Заочним рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: