АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нову, якою повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилалася на те, що суд першої інстанції невірно вказав, що існує спір про право, оскільки на час розгляду справи не існувало особи, яка б заперечували проти факту, який вона просила встановити, зокрема, не має інших спадкоємців, які б претендували на спадщину. Посилання суду на заперечення Київська міська територіальна громада в особі Київської міської ради є безпідставними, оскільки право на спадщину та відумерлість спадщини є різними за правовим змістом поняття.

Представник Київської міської ради заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки суду не повідомила, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за її відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Справа № 755/12955/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3787/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вони проживали однією сім'єю майже 30 років, проте не реєстрували шлюб, оскільки не мали дітей. Встановлення даного факту потрібно їй для прийняття спадщини після чоловіка.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції, посилався на заперечення Київської міської територіальної громади в особі Київської міської ради, які заперечували проти встановлення даного факту, оскільки у разі відмови вони будуть мати право визнати спадщину відумерлою, та виходив з того що заявлені вимоги зводяться не тільки до встановлення факту, але і про право на спадщину.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 235 ЦПК України визначено порядок розгляду справ окремого провадження.

Так, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст. 143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Аналізуючи вказані положення законодавства та роз'яснення Верховного Суду України, суд, у разі, якщо зі змісту заяви не вбачається спору про право, повинен прийняти до розгляду заяву та вжити заходів для правильного, своєчасного та всебічного розгляду заяви.

Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду про те, що існує спір про право між ОСОБА_1 та Київською міською територіальною громадою в особі Київської міської ради.

Так, в своїй ухвалі суд послався на те, що у разі відмови у задоволенні заяви у Київською міською територіальною громадою в особі Київської м

Справа № 755/12955/15
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3787/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
іської ради з'явиться на визнання спадщини після ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відумерлою.

Проте, аналізуючи вказані вище положення цивільного процесуального законодавства, вбачається, що суд залишає заяву без розгляду у разі наявного на момент її розгляду спору про право.

Посилання суду, що у разі не визнання факту, який просить визнати заявник, у заінтересованої особи з'явиться право є припущенням, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що право на спадщину та відумерлість спадщини є різними за правовим змістом поняття.

Так, згідно ч.1 ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Тобто, подання заяви про визнання спадщини відумерлою є обов'язком органу місцевого самоврядування, який виникає саме у разі відсутності осіб, які мають право прийняти спадщину від померлої особи - його спадкоємців, а не його правом на спадщину.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 як раз і звернулася до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю з особою, встановлення якого надасть їй право являтися спадкоємцем 4 черги (ст.1264 ЦК України).

Суд першої інстанції не забезпечив повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, не забезпечив участі у розгляді справи усіх заінтересованих осіб, не перевірив існування інших спадкоємців ОСОБА_2, у разі їхнього існування не з'ясував їх ставлення до встановлення даного факту, що призвело до передчасного висновку про те, що в даному випадку існує спір про право.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді