З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі
головуючої судді Сарай А.І.
при секретарі Струтинська Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син 15 грудня 2015 року досяг повноліття, але не має можливості себе забезпечити матеріально, оскільки продовжує навчатися у державному навчальному закладі «Криворізький національний університет» за денною формою навчання із строком навчання до 30 червня 2019 року. Відповідач коштів на утримання сина не надає. Вона самостійно повинна нести витрати на харчування, одяг та проживання в гуртожитку. Крім того, син є молодою особою і потребує коштів для задоволення інших потреб молодої людини, а також грошей для пересування в міському транспорті. Їй не відомо чи має відповідач постійну роботу і розмір щомісячних його доходів. В той же час відповідач є працездатною особою і в змозі своєю працею задовольняти не тільки свої майнові потреби, а і нести витрати по утриманню свого повнолітнього сина, який продовжую навчання. До навчання і в період навчання син проживає з нею.
Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 800 грн. щомісячно в період його навчання по 30 червня 2019 року.
Позивачка в судове засідання не зявилася, так як відповідно до поданої нею заяви просить розглянути справу у її відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст.ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 12 серпня 2008 року між ними було розірвано (а.с. 9).
Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком значиться відповідач ОСОБА_2, а мати позивачка ОСОБА_1 (а.с. 7).
З довідки ДВНЗ «Криворізький національний університет» від 21 вересня 2015 року за № 03/04-952 та договору № 1035 про надання освітніх послуг від 18 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 навчається в ДВНЗ «Криворізький національний університет» на денній формі навчання, за кошти фізичних осіб, строк надання освітньої послуги з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року (а.с. 5, 6).
Позивачка працює у ТОВ «Парсіал» на посаді комірника, що стверджується довідкою про її доходи (а.с. 12).
Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Оскільки позивачка стверджує, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, то є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.
При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання, суд враховує майновий стан сторін, те, що позивачка допомагає повнолітній дитині, яка продовжує навчання, працездатний вік відповідача та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти, інтереси дитини.
Таким чином, враховуючи вищенаведене та вимоги ст.ст. 182, 184, 199, 200 СК України, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісячно на період його навчання, але не довше ніж до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.
Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Згідно вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
Як встановлено судом син сторін досяг повнолітнього віку 15 грудня 2015 року, з даним позовом позивачка звернулася до суду 08 грудня 2015 року, а тому, на думку суду, аліменти з відповідача слід стягнути починаючи з 15 грудня 2015 року, тобто з часу досягнення дитиною повноліття.
Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зі змінами від 01.09.2015 р.). Тому з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 487.2 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 169, 209, 213-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 182, 184, 199, 200 СК України суд,
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 (вісімсот) гривень щомісячно, починаючи з 15 грудня 2015 року на період його навчання, але не довше ніж до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.