У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Вусо» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Вусо» на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Вусо» (далі - ПрАТ «СК «Вусо») звернулось до суду із указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь в порядку регресу сплачене страхове відшкодування у розмірі 6 105 грн 91 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначало, що 16 лютого 2013 року на вул. Леніна в смт. Біловодськ Луганської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Daewoo Nexia, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, у зв'язку із чим автомобіль останньої зазнав механічні пошкодження.

Вина відповідача у вчиненні зазначеної ДТП встановлена постановою Біловодського районного суду Луганської області від 26 березня 2013 року.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 травня 2012 року, цивільна-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Вусо», у зв'язку із чим 29 травня 2013 року страховиком було виплачено страхове відшкодування на користь ОСОБА_5 у розмірі 6 105 грн 91 коп.

Посилаючись на те, у порушення вимог п. п. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач не повідомив страховика про настання страхової події, у зв'язку із чим у останнього виникло право вимоги відшкодування завданої шкоди в порядку регресу.

Враховуючи наведене, просило позов задовольнити.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Вусо» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що ОСОБА_4 з поважних причин не мав змоги виконати обов'язок закріплений у п. п. 33.1.4. п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що останнім підтверджено належними доказами та звернувшись 28 лютого 2013 року із письмовою заявою до страховика, ОСОБА_4 виконав свій обов'язок закріплений у зазначеному законі.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Вусо» відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська