Справа № 426/1543/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2016 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Гашинської О.А., при секретарі Концур А.І., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на отримання проїзних документів та виїзд дітей за кордон без згоди батька,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з 30.10.1999 р. вона перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому у Відділі РАГС Артемівського району м. Луганська. 11.12.2004 р. шлюб між ними було розірвано, що підтверджується штампом про розірвання шлюбу в її паспорті.

Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Після припинення шлюбних відносин діти проживають з нею ,та з чоловіком вона фактично не спілкується.

Діти зареєстровані як переселенці з окупованої території разом з нею, про що мається інформація в довідці № 930005496 від 21.08.2015 р.

Так як діти постійно проживають з нею, вони знаходяться на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні. Їм організовані навчальний процес, відвідування спортивних секцій, кружків, інших додаткових занять, організовано дитяче дозвілля та інше.

Батько майже не приймає участі у житті дітей, бо має іншу родину. Останній час їхня донька ОСОБА_3 почала з ним спілкуватись та дізналась про його місце проживання. Оскільки батько проживає у м. Луганську, у нього відсутня можливість надати належним чином (нотаріально) оформлений дозвіл на оформлення проїзних документів для дітей, та на їх переміщення через державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованою територією. Ця можливість відсутня через те, що у м. Луганську не працюють нотаріальні реєстри та вчинення будь-яких нотаріальних дій унеможливлено.

Ці документи їй необхідні для того, щоб мати можливість відвідувати свій будинок, який знаходиться в м. Луганську, виїздити до родичів у Російську Федерацію, а також перетинання лінії розмежування при поверненні до м. Сватове.

Відповідач не заперечує проти надання відповідного дозволу, але через обставини викладені вище, не має такої можливості.

Згідно чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р., в разі виїзду неповнолітніх дітей за межі України з одним із батьків, інший, в разі його відсутності у пункті пропуску, повинен надати свою згоду на такий виїзд, що оформлюється у вигляді нотаріально посвідченої заяви.

З урахуванням ситуації, що склалась, на підставі норм чинного законодавства України, вважає обґрунтованою вимогу щодо надання дозволу на виїзд за кордон дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без згоди батька до повноліття дітей. Це позбавить її від необхідності кожного разу звертатись до суду з відповідними позовами.

Окрім письмової згоди батька, для виїзду неповнолітніх дітей за межі України із матір'ю необхідна наявність проїзного документу дитини для виїзду за кордон, що вона також не може отримати без згоди батька. Відповідно до ч. 2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Просить суд надати їй дозвіл на отримання проїзних документів дитини, виїзд за кордон та перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди їх батька ОСОБА_2, до досягнення вісімнадцятирічного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 просять суд позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.10).

Представник третьої особи, служби у справах дітей Сватівської РДА , Ктітарєв В.В. , позов вважає таким , що підлягає задоволенню, оскільки таке рішення буде відповідати інтересам дітей.

Суд, заслухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони , позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду.

Як вказала позивач , а відповідач зазначив у своїй заяві суду, останній мешкає у м. Луганську , зв'язок з ним відсутній, через що немає можливості надати нотаріально оформлений дозвіл позивачці на виїзд дітей за кордон.

Згідно ст.. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Ч.2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.

Відповідно до ст.. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.

Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Відповідно до ст.. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом ; поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на отримання проїзних документів дитини, на виїзд дітей за кордон та перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територію України до повноліття дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Конвенцією про права дитини, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на отримання проїзних документів дитини, виїзд за кордон та перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди їх батька ОСОБА_2, до досягнення вісімнадцятирічного віку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Гашинська