САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1224/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 року Самарський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 04.11.1989 року, зареєстрованим в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, актовий запис №672. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Через різні погляди на життя, між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання з початку 2010 року, зберігати шлюб з відповідачем він не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04.11.1989 р., шлюб зареєстровано в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №672 (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання з 2010 року через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 54-60, 88, 169, 174, 208, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 04.11.1989 року в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №672, від якого вони неповнолітніх дітей не мають - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.П.Румянцев