справа № 2/638/2247/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Штих Т.В.,

секретаря - Чаленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в Дзержинський районний суд м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 05.12.2003 року між сторонами було укладено шлюб.

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час мешкає з позивачем.

Так як відповідач не надавав матеріально допомоги на утримання неповнолітнього сина, позивач звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання сина та додаткових витрат на її користь з відповідача.

В судове засідання позивачка та її представник не з'явились. Надали через канцелярію суду заяву, де просили розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача заперечувала проти задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Визнала позов частково. Повідомила, що її довіритель приймає участь у вихованні дитини. Проводить платежі за навчання сина в гімназії, купує одяг та необхідні речі для навчання, продукти харчування. Також зауважила, що позивачка протягом десяти років, з моменту розлучення не мала до нього претензій майнового характеру щодо утримання сина, проте зараз з незрозумілих причин звернулась до суду, хоча відповідач продовжує сплачувати їй кошти на утримання дитини та купує речі, сплачує за навчання.

Вислухавши думку представника відповідача, який частково визнав позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 05.12.2003 року уклала шлюб з відповідачем. 03.10.2006 року шлюб між ними розірвано. З моменту розірвання шлюбу і до сьогодні дитина мешкає з позивачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4. Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ВЛ № 276739 від 05.06.2005 батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Вислухавши думку представника позивачки, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя до свого житла і кореспонденції.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Згідно ст. 28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на освіту.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан і здоров'я, та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на інших членів родини чи інших осіб.

З пояснень представника відповідача, суд вбачає, що відповідач проживає окремо, не працює, інших неповнолітніх утриманців не має, хронічних захворювань не має,. При таких обставинах суд зазначає, що сума аліментів на утримання дитини в розмірі 500 гривен щомісячно є справедливою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково, а саме в розмірі 500 гривен.

Разом з тим суд вважає за неможливе стягнення суму додаткових витрат на утримання дитини.

Так представником відповідача надано квитанції сплати відповідачем сум за навчання дитини у школі. Крім того представник запевнила, що відповідач і у подальшому буде приймати активні участь у вихованні та забезпеченні дитини.

Натомість позивачка лише зазначила в позові, що вона сплачує, але квитанцій сплати не надала. Надана копія договору між позивачкою та Харківським приватним навчально - виховним комплексом « Гімназія ОЧАГ» про сплату за навчання не свідчить про оплату саме позивачкою вказаних сум. При таких обставинах позивачка не довела позовні вимоги щодо додаткових витрат на дитину.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 180,181,182,184 СК України, ст.ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Харків, не працюючого, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1, виданий 04 липня 1995 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, на користь ОСОБА_1 суму аліментів на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 500 (п'ятсот) гривен щомісячно, починаючи з 11.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Харків, не працюючого, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1, виданий 04 липня 1995 року Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, суму судового збору в розмірі 551 гривна 20 копійок ( п'ятсот п'ятдесят одна гривна 20 копійок) в доход держави.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з моменту проголошення через районний суд.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя