УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Сумської міської ради, Сумського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про зобов'язання надати жиле приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору найму на користування службовим житловим приміщенням та ордеру № 1609 від 27 червня 2013 року йому було надано у користування квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2014 року зазначений ордер на житлове приміщення визнано недійсним та виселено його з квартири.

Зазначав, що ордер було визнано недійсним не з підстав, передбачених ч. 1 ст. 117 ЖК України, а тому, відповідно до приписів ст. 9, 109, ч. 2 ст. 117 ЖК Української РСР йому має бути надане інше житлове приміщення.

Враховуючи викладені обставини, позивач просив зобов'язати виконавчий комітет Сумської міської ради (далі - ВК Сумської МР) надати йому у користування іншу квартиру у межах м. Суми, яка відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, а також відповідає за розміром і благоустроєм наданому за ордером житлу.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 7 грудня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення ст. ст. 31, 34, 36, 37, 117, 118, 121, 122 ЖК Української РСР, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для зобов'язання ВК Сумської МР надати ОСОБА_4 жиле приміщення у м. Суми поза чергою та без перебування на відповідному обліку.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

За змістом ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Забезпечення житлом відбувається згідно з чергою.

Порядок надання службового жилого приміщення врегульовано ст. 121 ЖК Української РСР, відповідно до якої службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Тому, суди правильно зазначили, що питання надання житла у кожному випадку вирішується в порядку, встановленому законом.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди з рішенням суду (а.с. 8) у справі про визнання ордеру недійсним.

Інші доводи заявника зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.І. Журавель
Судді:С.Ф. Хопта
С.П. Штелик