АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Людмили Ігорівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року позивач звернувся із зазначеним позовом на обґрунтування якого зазначив, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року задоволено його позов та стягнуто на його користь із ОСОБА_1 411 480 грн. боргу. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 липня 2012 року у цій справі був накладений арешт на належну ОСОБА_1 квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1.

04 червня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо виконання цього рішення та 15 травня 2015 року виконавче провадження закрито у зв'язку з виконанням судового рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2015 року скасований раніше накладений арешт на квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 568 620 грн. додаткових сум за договором позики від 25 жовтня 2011 року.

28 травня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо виконання цього рішення та 08 червня 2015 року державним виконавцем накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 572 274 грн.

09 червня 2015 року державним реєстратором зареєстровано обтяження нерухомого майна належного ОСОБА_1

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 15 червня 2015 року, 04 червня 2015 року арешт на квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1 був знятий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ДонченкоО.О. на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року у справі № 478/1898/15-ц.

Проте за повідомленням Деснянського районного суду міста Києва справа № 478/1898/15-ц відсутня і не розглядалась, а ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року не постановлювалась.

04 червня 2015 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І.

Зазначав, що дівоче прізвище дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_6 (ОСОБА_6), а відтак договір купівлі-продажу від 04 червня 2015 року укладений його сторонами (ОСОБА_1 і ОСОБА_3.) з метою уникнення звернення стягнення на майно щодо примусового виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, та посилаючись на ст.ст.203, 215, 216, 230 ЦК України, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири 13 за адресою: АДРЕСА_1, укладений 04 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, скасувати рішення державного реєстратора - нотаріуса Київського МНО Голій Л.І. про державну реєстрацію права власності та внести запис про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказану квартиру. (а.с.1-4)

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. пояснила до суду, що 19 червня 2015 року випадково виявила несанкціоноване проникнення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від її імені і під її ключем за яким проведено 31 реєстрацію заяв про припинення обтяжень. За заявою нотаріуса відкрито кримінальне провадження № 0006084, проводиться досудове слідство. (а.с.50, 68)

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував. (а.с.117)

Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечував. (а.с.119-121)

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року позов задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 14 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідчений Приватним нотаріусом КМНО ГолійЛ.І., зареєстрований в реєстрі за № 458, в задоволенні інших вимог відмовлено, а також стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3 654,00 грн., по 1827,00 грн. з кожного. (а.с.138, 140-143)

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не звернув уваги на обставини та докази якими обґрунтовані заперечення проти заявленого позову і дійшов помилкового висновку про його задоволення.(а.с.148-154)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_8 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_9 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. (а.с.178-184)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначив, що внаслідок неправомірного виведення вищевказаної квартири ОСОБА_1 з під обтяження, яке було приховано під час укладення договору купівлі-продажу 04 червня 2015 року, позивачу завдано майнову шкоду на суму нездійсненого виконавчого провадження. За таких обставин просив визнати оспорюваний договір недійсним, як укладений внаслідок обману і послався на положення ст. 230 ЦК України. З такими доводами позивача погодився і суд першої інстанції.

Колегія суддів не погодилась з такими висновками районного суду враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2012 року задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто на його користь із ОСОБА_1 411 480 грн. боргу. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 липня 2012 року у цій справі був накладений арешт на належну ОСОБА_1 квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.15)

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09 червня 2015 року скасований раніше накладений арешт на квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з виконанням вищевказаного рішення суду. (а.с.15)

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 097 420 грн. додаткових сум за договором позики від 25 жовтня 2011 року, з яких: 537 750 грн. основної суми боргу та 560 070 грн. 2% річних за 34 місяці. (а.с.8-10)

28 травня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо виконання цього рішення та 08 червня 2015 року державним виконавцем накладений арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 572 274 грн. (а.с.11-12, 25-26)

09 червня 2015 року державним реєстратором зареєстровано обтяження нерухомого майна належного ОСОБА_1

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 15 червня 2015 року, 04 червня 2015 року обтяження (арешт) на квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1 було припинено із зазначенням вчинення такої дії приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. на підставі ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року у справі № 478/1898/15-ц. (а.с.18-21)

За повідомленням Деснянського районного суду міста Києва справа № 478/1898/15-ц в провадження суду не надходила і судом не розглядалась, а ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 02 червня 2015 року не постановлювалась.(а.с. 17)

04 червня 2015 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 квартиру 40 за адресою: АДРЕСА_1, за що покупець сплатив продавцю 1 029 148 грн. Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. Право власності ОСОБА_3 зареєстровано встановленим порядком. (а.с.23-24, 71-72, 135)

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб'єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. До відповідних правових висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 29 квітня 2014 р. у справі N 3-11гс14.

У справі, що розглядається, районний суд дійшов висновку про недійсність правочину (договору купівлі-продажу від 04 червня 2015 року) як такого, що вчинений внаслідок обману, зокрема продажу квартири, яка перебувала під арештом на час вчинення угоди, погодившись із такими вимогами позивача ОСОБА_2 який не є стороною у спірному договорі, його дії не були спрямовані на придбання саме цієї квартири, а відтак й не є суб'єктом введення в оману.

Неналежне виконання грошового зобов'язання не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним, тому положення ст. 230 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Враховуючи вищезазначене, визнання договору купівлі-продажу від 04 червня 2015 року з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України за позовом ОСОБА_2, який не є стороною оспорюваного правочину, колегія суддів визнала помилковим. Помилковими є і зазначені районним судом в резолютивній частині рішення номер будинку та вищевказаної квартири і дата правочину.

Рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позову про скасування державної реєстрації є законним і обґрунтованим, тому скарга підлягає задоволенню частково.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір має бути віднесений на рахунок позивача.

Керуючись ст. 303, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року скасувати в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 14 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідченим Приватним нотаріусом КМНО Голій Л.І., зареєстрованим в реєстрі за № 458, стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3 654,00 грн., по 1827,00 грн. з кожного і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/5254/2016

Унікальний номер 754/9269/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ШевчукО.П.

Доповідач Левенець Б.Б.