У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 22 серпня 2003 року по 10 серпня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_8, 2004 рокународження.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 жовтня 2004 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання - у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 березня 2005 року розмір аліментів, що були стягнуті на утримання сина ОСОБА_8, було зменшено до 1/6 частки заробітку ОСОБА_5 з тих підстав, що останній також сплачував аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, а саме: на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_10, 1995 рокународження, до досягнення останнім повноліття.

Позивач ОСОБА_4 вважала, що на даний час матеріальний стан відповідача покращився, оскільки його син від першого шлюбу, на користь якого стягувалися аліменти, досяг повноліття, крім того, на її утримання аліменти з відповідача не стягуються.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_11, 2004 року народження, у розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Відкликано виконавчий лист № 2-281/04, виданий на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 березня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_12 і ОСОБА_9 про зменшення розміру аліментів.

У касаційній скарзі заявник просить змінити рішення суду першої інстанції та скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та стягнення на її користь з ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_11, 2004 року народження, у розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому вирішуючи питання щодо збільшення розміру аліментів, суди прийняли до уваги, що син відповідача від першого шлюбу ОСОБА_13, 1995 року народження, досяг повноліття, у зв'язку з чим припинено стягнення аліментів з відповідача на його утримання. Крім того, припинено стягнення аліментів на користь позивача на її утримання до досягнення сином ОСОБА_8 трирічного віку. Сукупність цих обставин свідчить про покращення матеріального становища позивача та наявність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_11 з 1/6 частини до 1/5 частини заробітку (доходу) ОСОБА_5

Такий висновок судів відповідає встановленим у справі обставинам та ґрунтується на вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_7, відхилити, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна А.О. Леванчук
А.В. Маляренко

Колегія суддів: