Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/7159/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Наумова І.Й.
Провадження № 22-ц/778/927/16 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2011 року з ОСОБА_4 на її користь було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2010 року і до повноліття дитини.

На підставі даного рішення видано виконавчий лис № 2-1710/11, який знаходиться на виконанні в Комунарському ВДВС Запорізького МУЮ. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за період з 19.11.2010 року по 31.08.2015 року у розмірі 34 978 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 288 278,72 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 19.11.2010 року по 31.08.2015 року в сумі 10 613,10 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

На підставі заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2011р. з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.11.2010 року і до повноліття дитини (а.с. 8-9).

На виконання зазначеного рішення 11.05.2011 року видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження (а.с. 10, 11).

Відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів.

Так, із розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Комунарського ДВС Запорізького міського управління юстиції вбачається, що сума заборгованостіОСОБА_4 по сплаті аліментів за період з 19.11.2010р. по 31.08.2015р. становить 34 978,00 грн. (а.с. 12-13).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме таких висновків дійшов суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог статті 196 СК України та правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 1 липня 2015 року № 6-94цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Таку правову позицію Верховний Суд підтвердив в постанові від 25 листопада 2015 року № 6-2022цс15.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при нарахуванні пені не застосував висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11 вересня 2013 року № 6-81цс13 та від 1 жовтня 2014 року № 6-149цс14 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції

Так, відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року Верховний Суд України є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції України, який забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До його компетенції відноситься, в тому числі, й забезпечення однакового застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

В силу частини п'ятої ст. 360-4 ЦПК України у постанові Верховного Суду України, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, що була неоднаково застосована.

Верховний Суд України змінив правову позицію щодо застосування судами ст. 196 СК України. При цьому в постанові від 1 липня 2015 року (справа № 6-94цс15) зазначив, що вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-81цс13) та 1 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14).

Інші докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: