УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського управління юстиції Запорізької області Кулбаєвої Юлії Габідулівни, зацікавлена особа: ОСОБА_5 щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами та спонукання до вчинення певних дій, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою, просила визнати дії державного виконавця по складанню довідки-розрахунку незаконними; зобов'язати державного виконавця, у передбачені законом строки, скласти розрахунок.

Мотивувала тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Енергодарського управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавчий лист №2-1242 від 19 липня 2010 року, виданий Енергодарським міським судом Запорізької області, про стягнення з боржника - ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей. У вересні 2010 року ОСОБА_5 виїхав з території України та припинив сплачувати аліменти по виконавчому листу. Зазначає, що боржник ОСОБА_5 перебував на території Російської Федерації, де працював на підприємстві ЗАО «Атомтехекспорт». Про зміну місця перебування, місця роботи та свої фактичні сукупні прибутки боржник виконавчу службу не попередив, тому державний виконавець весь період перебування боржника за кордоном нараховував аліменти виходячи з середньостатистичних даних по Кам'янсько-Дніпровському району

Запорізької області. Вважає, що розрахунок заборгованості, зроблений старшим державним виконавцем Кулбаєвою Ю.Г. за вищезазначеним виконавчим листом, зроблений не вірно, не відображає дійсну суму боргу.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року, скаргу відхилено.

Представник ОСОБА_2, не погоджуючись з ухвалами судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних ухвал судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за період роботи боржника - ОСОБА_5 на території Російської Федерації, стягнення за виконавчим листом № 2-1241/2010 від 13 липня 2010 року, виданим Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення аліментів з останнього на користь ОСОБА_2, проводилось у примусовому порядку. Аліменти з боржника стягувалися на підставі постанови судового пристава Люблінського ОСП УФССП Росії по м. Москва від 29 березня 2013 року, на виконання постанови Московського міського суду від 20 липня 2012 року про примусове виконання на території Російської Федерації рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 липня 2010 року. Виконавче провадження закрито судовим приставом Люблінського ОСП постановою від 27 жовтня 2014 року у зв'язку із звільненням боржника - ОСОБА_5 з місця роботи в м. Москва. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, аліменти з боржника утримані за місцем роботи по вересень 2014 року включно. Даних про наявність боргу не зазначено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що не встановлено порушень в діях державного виконавця, щодо розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 2-1242/2010 від 19 липня 2010 року протягом спірного періоду (період роботи боржника на території Російської Федерації, на підприємстві ЗАО «Атомтехекспорт»).

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості ухвали місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали місцевого суду.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних ухвал.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даного питання судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського управління юстиції Запорізької області Кулбаєвої Юлії Габідулівни, зацікавлена особа: ОСОБА_5 щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами та спонукання до вчинення певних дій.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова