Провадження № 2/638/1555/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

при секретарі - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Харківська міська рада про визнання договору дійсним, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 11.03.2014 року, укладений між громадянином України ОСОБА_2 і позивачем та визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлову будівлю літ. «Н-1», загальною площею 71,0 кв. м., що розташована за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, 51-В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 11 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1 якого ОСОБА_2 продав, а позивачка отримала у власність нежитлову будівлю літ. «Н-1», загальною площею 71,0 кв. м., що розташована за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, 51-В.

Між позивачем та ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору, що відображено в укладеному договорі купівлі-продажу від 11 березня 2014 року.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 не зявилася, надала письмову заяву з проханням розглядати дану справу та винести судове рішення без її участі, підтримавши свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав письмову заяву, відповідно до змісту якої він не заперечує проти задоволення позовних вимог та підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, виклав прохання розглядати дану справу без його особистої участі.

Представник 3 особи - Харківської міської ради до суду не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду відзив на позовну заяву.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне.

Між Позивачем та Відповідачем була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору від 11 березня 2014 року, що і було відображено в ньому. При цьому, були виконані усі умови правочину, зокрема на виконання п. 4 Договору від 11 вересня 2014 року продавець одержав в повному обсязі від покупця грошові кошти, на виконання п.5 Договору - Відповідачем був зобовязаний звільнити приміщення та передати Позивачу ключі від спірної будівлі, окрім нотаріального посвідчення договору. Після підписання договору між сторонами договору не підписувався акт прийому-передачі будинку, з боку Відповідача не надавалась технічна документація на будинок, також з боку Відповідача не передавалися договори з інженерними службами.

Також, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт тієї обставини, що засвідчити спірний правочин нотаріально не виявляється можливим, у звязку з ухиленням ОСОБА_2 від таких дій.

Крім того, Позивач у своїх позовних вимогах посилається на ту обставину, що ОСОБА_1 власними силами, за власні кошти виконала реконструкцію зазначеного нежитлової будівлі за адресою: м. Харків, пр. Л. Свободи, 51-В та постійно використовувала його без будь-яких претензій з боку громадян, юридичних осіб або органів державної влади, місцевого самоврядування.

Тобто, станом на день судового розгляду даної справи, за адресою: м. Харків, пр. Л. Свободи, 51-В знаходиться повністю закінчений реконструкцією обєкт нерухомого майна.

Одразу після реконструкції, ТОВ «Харківське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на вказану будівлю. Загальна площа будівлі згідно паспорту після реконструкції склала 71,0 кв. м., та складає з підвального приміщення площею 38,5 кв.м. (коридор площею 5,1 кв.м., підвальне приміщення площею 32,8 кв.м., комора площею 0,6 кв.м.); приміщень 1-го поверху площею 32,5 кв.м. (коридор площею 2,1 кв.м., санвузол площею 2,1 кв.м., комора площею 3,4 кв.м., кабінет площею 4,3 кв.м., операторська площею 20,6 кв.м.)

Реконструйована позивачем будівля повністю відповідає будівельним, санітарно-епідеміологічним, протипожежним, архітектурним та іншим нормам, а також не порушує права власників сусідніх домоволодінь.

Так, відповідно до наданого Дзержинського районному суду м. Харкова «Технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації нежитлових приміщень літ. «Н-1» у домоволодінні по пр. Л. Свободи, 51-В в м. Харкові», виконаного ПП «Спецбудпроект-1», встановлено, що спірна нежитлова будівля літ. «Н-1» з підвалом, його несучі конструкції знаходяться в задовільному технічному стані (стан конструкцій II), будівля відповідає вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, надувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. З ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

У зв'язку з тим, що позивачем було самовільно реконструйовано будівлю, на час звернення з відповідним позовом позивач не має можливості оформити права на нерухомість належним чином з вини відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

Виходячи із наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, вони підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані Відповідачем та суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 220, 319, 321, 328, 331, 332, 376, 392 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати договір купівлі-продажу від 11.03.2014 року, укладений між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на нежитлову будівлю літ. «Н-1», загальною площею 71,0 кв. м., що розташована за адресою: м. Харків, пр. Людвіга Свободи, 51-В.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя