Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2016 р. Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гудковій Є.С.,

за участю представників позивача, третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Миколаївської міської ради , третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2015 р. ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача,в якому просив про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 , що проживав за адресою АДРЕСА_1 щодо сина ОСОБА_1. Внести відповідні зміни в запис акту про народження позивача, вказавши прізвище - ОСОБА_1, а батьком зазначити ОСОБА_4.

Свої вимоги мотивував тим, що з 1985 року його мати ОСОБА_3, проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5 , тобто позивач. З 1991 року мати переїхала жити до с.Капустна Балка, а згодом до Херсонської області, а він фактично з чотирьохлітнього віку проживав та виховувася разом з батьком та дідусем ОСОБА_6, та бабусею ОСОБА_7 Запис про батька дитини, в зв'язку з тим, що мати не перебувала на той час з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, у Книзі реєстрації народжень вчинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові - записано за її вказівкою як ОСОБА_4 Батько завжди бажав, що він змінив прізвище на ОСОБА_4, проте мати була проти.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, від народження до моменту його смерті він проживав разом з батьком за зазначеною адресою.

Посилаючись на викладене, представники позивача ОСОБА_3, та адвокат Семенов Ю.С. просили суд задовольнити позов в поновму обсязі. Також суду пояснили, що позивач проживав за вказаною адресою з моменту народження, спочатку з батьком , а після його смерті - разом з бабусею та дідусем ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після його смерті відкрилася спадщина на цей житловий будинок, в якому він проживає, від народження, отже для того йому і потрібно встановити батьківство. В обгрнутування пропуску строку позовної давності зазначили, що про порушення своїхх прав дізналися лише після того, як на спадкове майно стали претендувати інші родичі дідуся, адже за життя і батько і дід визнавали позивача своїм сином і онуком відповідно , отже не було необхідності для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 26 листопада 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про вступ у справу в якості третьої особи , оскільки він є власником на теперішній час спадкового майна. Представники позивача заперечували проти заявленого клопотання, вважаючи, що даний спір не стосується прав та обов'язків ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність . Він заперечував викладені в позові обставини, навіть сам факт проживання позивача за вказаною адресою , окрім останніх двох років перед смертю ОСОБА_6 Зазаначив, що є спадкоємцем майна ОСОБА_6, його право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом визнано за рішенням суду, позивач був учасником процесу у даній справі і рішення суду не оскаржував.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про рохзгляд справи у його відсутність, просив вирішити справу у відповідності до діючого законодавства..

Заслухавши пояснення представників позивача, третьої особи та показання свідків , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народився ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про народження , складеного виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 12 листопада 1987 року проведено запис за № 34, відомості про батька - ОСОБА_4 ( без зазначення дати народження та місця проживання батька) записані за вказівкою матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер. Заяву до державного органу реєстрації актів цивільного стану про визнання себе батьком позивача - не подавав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6, який був батьком ОСОБА_4.

Як пояснили сторони , позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ніколи не був, а був зареєстрований в с.Капустіно за місцем реєстрації матері - ОСОБА_3

Рішенням Центрального районного суду м.миколаєва від 25 вересня 2015 року , яке набуло законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , про визнання права власності . Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за азаконом після смерті двоюрідного брата ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З матеріалів даної цивільної справи, дослідженої в судовому засіданні, вбачається , що спадкова справа № 463/2013 до майна померлого ОСОБА_6 була заведена за заявою від 20 серпня 2013 року ОСОБА_2, який є двоюрідним братом померлого. Відповідно до Довідки від 04.04.2014 року Управління ДМС України в Миколаївській області, ОСОБА_6 був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 24 жовтня 1963 року до моменту смерті. Інформації про громадян , які з ним проживали на день смерті, а також їх родинні відносини - відсутні, інформація про реєстрацію громадян за вказаною адресою - не має.

06 лютого 2015 року позивачем направлена на адресу Другої Миколаївської державної нотаріальної контори заява про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_6, а також з проханням не видавати свідоцтво іншим спадкоємцям, оскільки має намір звернутися до суду за захистом своїх майнових прав.

Більше позивач до нотаріфальної контори не звертався, не зважаючи на відповідні роз'яснення нотаріуса, його представник, який приймав участь при розгляді вищезазначеної цивільної справи, заперечень суду не надав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснила, що є сусідом , проживає АДРЕСА_1 з 2001 року, з того ж часу знає ОСОБА_6 .Знає , що з ним проживав онук Саша, але хто був батьком цього хлопця - їй невідомо.

Допитані в судовому засіданні як свідкі ОСОБА_13, який був співробітником ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які були його сусідами , пояснили, що знали померлого протягом багатьох років, знали, що у нього є один син ОСОБА_5, про наявність онука він ніколи не розповідав, ніколи в будинку діти не проживали (окрім сина, коли він був маленький).

З наданих представником позивача довідок, прямо не вбачається, що позивач навчався у загальноосвітній школі та перебува на медичному обліку саме за аресою по АДРЕСА_1. Також і не слідує з матеріалів справи і взагалі факт постійного проживання позивача за вказаною адресою і перебування його на утриманні та вихованні ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р., при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручі до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 53 КпШС України 1969 р.( який діяв на момент народження дитини), в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Проте жодних достеменних доказів наведених обставин , які б свідчили про те, що ОСОБА_4 є його рідним батьком , позивачем суду не надано.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» , встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, стосовно заяви третьої особи про застосування строку позовної давності, оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові за недоведеністю позовних вимог , це є самостійної підставоюдля відмови у позові.

Керуючись ст.ст.14, 209-215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконкому Миколаївської міської ради , третя особа ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після його проголошення чи отримання копії повного тексту рішення суду.

Суддя О.А.Гуденко