Номер провадження: 22-ц/785/1910/16
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів:колегії - Панасенкова В. О.

Парапана В.Ф.,

при секретарі - Томашевській К.В.

за участю: відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 березня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину,-

В С Т А Н О В И Л А:

05 березня 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2009 року та є батьками неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони на даний час сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні, батько добровільно матеріальну допомогу не надає.

На підставі зазначеного ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Справа розгляднута за відсутності відповідача.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23 березня 2015 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповолітньої доньки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі по 1 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд зазначеного заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_6 не з'явилась, але про розгляд справи вона сповіщалась належним чином. Крім того, 29 березня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_6 про розгляд справи за її відсутності, а 30 березня 2016 року судом було отримано телеграму про відкладення розгляду справи у зв'язку із терміновим відрядженням, однак належних та допустимих доказів на підтвердження цього факту надано не було. Тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка позивача у судове засідання не перешкоджає подальшому розглядові справи та її доступі до апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та пояснення на апеляцію його представника ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії свідоцтва про народження, є позивач та відповідач. У теперішній час батьки дитини проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач повинен утримувати свою дитину та повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, але не згодна в частині визначення суми стягнення аліментів, оскільки на даний час ОСОБА_4 ніде не працює, тобто є безробітним та має мінливий дохід.

Так, судом першої інстанції були правильно застосовані норми ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але не був врахований матеріальний стан відповідача, що суперечить положенням ч.1 ст.182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у суду не було достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_6 у повному обсязі, так як на даний час, так і на момент пред'явлення позову ОСОБА_4 не має можливості сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у розмірі 1 500 гривень, у зв'язку із мінливим доходом та скрутним матеріальним становищем, а тому це є підставою для зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає зміні у частині визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а тому суд неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим рішення місцевого суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково, заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 23 березня 2015 рокузмінити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, у твердій грошовій сумі по 650 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, однак воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан