Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/15/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Мягкий О. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.04.2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів : Дуковського О.Л., Єгороовї С.М.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2, правонаступником якого являється ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, правонаступником якого являється ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2014 року,

ВСТАНВОВИЛА:

28 листопада 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, шляхом виділення йому частку зі складу земельної ділянки пропорційно належній йому частці у праві власності на будівлю та споруди. Позов обґрунтовано тим, що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 Частки кожного з співвласників визначаються відповідно є різними: ОСОБА_4 належить 9/40 частин, ОСОБА_5 належить 9/40 частин, ОСОБА_11 належить 23/100 частини, ОСОБА_12 належить 1/5 частина; ОСОБА_8 належить 3/50 частини; ОСОБА_9 належить 3/50 частини. Всі співвласники користуються будинком та земельною ділянкою спільно, проте кожен має окремий вхід до своєї квартири. З метою приватизації частини земельної ділянки у нього виникла необхідність виділення частки, яка відповідає розміру його частки у праві власності на будинок та господарські споруди.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 лютого 2013 до участі у справі залучений ОСОБА_13, як правонаступник померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року відповідача ОСОБА_10

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2014 року позов задоволено, визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, а саме: залишено в загальному користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_14 та ОСОБА_9 двір площею 123,0 кв. м., обмежений лініями 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-Б-1, в графічному додатку № 2 до висновку земельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 № 36 зображено білим кольором; виділено ОСОБА_2 в особисте користування: частину земельної ділянки площею 43,91 кв. м. обмежену лініями 10-9-8-26-27-10; частину земельної ділянки площею 299,59 кв. м. обмежену лініями 1-2-3-4-5-6-11-12- В-1 уздовж правої бокової межі та задньої межі,в графічному додатку № 2 до висновку земельно-технічної експертизи від 28.02.2014 № 36 зображено синім кольором; виділено ОСОБА_8, ОСОБА_9 в особисте користування: суцільну земельну ділянку обмежену лініями 8-7-6-11-18-25-26-8, площею 36,95 кв. м., земельну ділянку, що знаходиться під самовільно побудованою прибудовою, площею 69,6 кв. м. та земельну ділянку, що прилягає до самовільно побудованої прибудови площею 43,25 кв. м., в графічному додатку № 2 до висновку земельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 № 36 зображено жовтим кольором; залишено в загальному користуванні співвласників ОСОБА_13, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 двір площею 93,50 кв. м. обмежену лініями 21-20-15-17-25-24-23-22-21 (в графічному додатку № 2 до висновку земельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 № 36 зображено сірим кольором; виділено ОСОБА_13 в особисте користування: частину земельної ділянки площею 60,59 кв. м. обмежену лініями 27-26-25-24-28-27; частину земельної ділянки площею 244,86 кв. м. обмежену лініями 17-16-15-14-13-11-18-17, в середній частині земельної ділянки, в графічному додатку № 2 до висновку земельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 № 36 зображено блакитним кольором; Виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особисте користування: частину земельної ділянки площею 112,76 кв. м. обмежену лініями А- 21-22-23-24-28-А, площею 91,16 кв. м., земельну ділянку, що прилягає до їх частки житлового будинку площею 21,6 кв.м.. частину земельної ділянки площею 632,89 кв.м. обмежену лініями 20-Г-12-13-14-15-20, уздовж лівої бокової та задньої межі земельної ділянки, в графічному додатку № 2 до висновку земельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 № 36 зображено зеленим кольором. Вирішено стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір та понесені судові витрати з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в сумі 5049 грн. 40 коп., в рівних частинах, по 1009 грн. 88 коп. з кожного.

Відповідач ОСОБА_9 оскаржив рішення суду в апеляційному порядку і просив скасувати рішення і ухвалити нове рішення. Скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду ґрунтується на висновку земельно-технічної експертизи, яка є недостатньо обґрунтованим так, як містить висновок про можливість користування самовільно захопленою земельною ділянкою площею 68 кв. м., не містить висновку про можливість роздільного користування усіма співвласниками будинку земельними ділянками відповідно до їх часток у праві власності на спільне майно, суперечить фактичним обставинам справи. До висновку експертизи не додано розписку експерта про попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивого висновку або ухилення без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Відповідач ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_15 підтримали апеляційну скаргу.

У зв'язку з тим, що згідно договору дарування від 12 березня 2015 року право власності на раніше належні ОСОБА_2 23/100 частки житлового будинку та відповідної частки надвірних будівель перейшло до ОСОБА_16, ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року до участі у справі справу залучено ОСОБА_16 в якості правонаступника ОСОБА_2

Представник ОСОБА_16 ОСОБА_17 в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що встановлений судом порядок користування присадибною земельною ділянкою відповідає інтересам ОСОБА_16

У зв'язку з тим, що залучений судом першої інстанції до участі у справі ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ухвалою апеляційного суду від 20 квітня 2016 року до участі у справі залучено його правонаступника - ОСОБА_7

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 неодноразово викликалися в судове засідання, але до суду не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача сиси та його представника, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 на праві спільної часткової власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 165,6 кв.м, в таких частках: ОСОБА_13 - 1/5, ОСОБА_2 - 23/100, ОСОБА_8 3/50, ОСОБА_9 - 3/50, ОСОБА_4 - 9/40, ОСОБА_5 - 9/40 (Т. І а.с. 122).

Цей будинок розташований на земельній ділянці, площею 1760,9 кв. м., право власності або право користування якою не зареєстровано (Т. І а.с. 105, 122).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 № 36 фактична площа земельної ділянки складає 1760,9 кв. м.

Ідеально, відповідно до площі земельної ділянки 1760,9 кв.м., співвласникам належить: ОСОБА_2 з часткою 23/100 - 405,0 кв.м.(1760,9 х 23/100); ОСОБА_8, з часткою 3/50, ОСОБА_9, з часткою 3/50 загальна частка 3/25-211,3 кв.м.(1760,9 х 3/25); ОСОБА_13, -з часткою 1/5, правонаступник померлого ОСОБА_10 - 352,2 кв.м. (1760,9 х 1/5); ОСОБА_4 з часткою 9/40, ОСОБА_5, з часткою 9/40 загальна частка 9/20-792,4 кв.м. (1760,9 х 9/20).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновком судової земельно-технічної експертизи запропонований один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою, який відповідає розміру ідеальних часток співвласників житлового будинку, максимально зберігає функціональне призначення розташованих на земельній ділянці та належних сторонам будівель, а також враховує інтереси співвласників домоволодіння щодо можливості проходу на земельну ділянку, а тому суд вважав за можливе визначити порядок користування спірною земельною ділянкою згідно висновку земельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 року № 36.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам закону.

Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб (ч. 1 ст. 26 ЦПК)

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Матеріально-правовий спір між цими сторонами є предметом вирішення в цивільному судочинстві.

Відповідач - особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав, свобод чи інтересів або особа на яку в силу закону чи договору покладається обов'язок відповідати за таке порушення.

Суб'єктивний склад сторін у спорах, які виникають з приводу спільної власності чи спільного користування, як правило, складається з співвласників майна або з осіб, які мають чуже майно у спільному користуванні, власників такого майна.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі.

Звертаючись в листопаді 2012 року до суду з позовом, ОСОБА_2 вказав відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9 так, як згідно довідки Кіровоградського ООБТІ від 11 липня 2012 року (Т. І а.с. 10) вказані особи зареєстровані співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2, з визначеними розмірами частками кожного з них.

Під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (Т. І а.с. 34), тобто до відкриття судом провадження у справі.

Враховуючи, що суд відкрив провадження відносно особи, яка на той час втратила цивільну процесуальну правосуб'єктність, суд мав закрити провадження у справі відносно цієї особи, встановити власника 1/5 частини будинку і співкористувача земельної ділянки на якій він розташований та обговорити питання залучення його до участі у справі (ч. 1 ст. 33 ЦПК).

Незважаючи на те, що процесуальне правонаступництво можливе лише у випадку, коли факти з якими пов'язується заміна особи в матеріально-правових відносинах (в тому числі смерть сторони у справі) настали після відкриття провадження у справі, суд залучив до участі у справі в якості правонаступника померлого ОСОБА_19 його сина - ОСОБА_6, вважаючи, що останній є спадкоємцем померлого так, як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (Т. І а.с. 40).

Суд не з'ясував, чи є ОСОБА_13 живим. Якщо так, то де він проживає та де зареєстровано місце його проживання. Жодна судова повістка на його адресу судом не направлялася.

Однак, в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (Т. ІІ а.с. 22), тобто за два роки до звернення позивача до суду з позовом.

Таким чином суд першої інстанції ухвалив рішення щодо померлого і виділив йому в користування земельну ділянку загальною площею 352,2 кв. м.

Апеляційним судом встановлено, що спадкоємцем ОСОБА_6 є його дружина - ОСОБА_7 (Т. ІІ а.с. 121 - 163), яка звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори та якій нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки ГАЗ 330232, на земельну ділянку на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, на житловий будинок АДРЕСА_3

Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 на 1/5 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, не видавалося і з такою заявою ОСОБА_7 до нотаріуса не зверталася.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_10 ОСОБА_6 не успадкував право на 1/5 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 6 серпня 2014 року державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори (Т. ІІ а.с. 32) вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, був його син ОСОБА_20, який в свою чергу помер ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв спадщину, але не оформив її.

Після смерті ОСОБА_20 спадщину прийняв його син - ОСОБА_21, який набув в порядку спадкування право власності на 1/5 частку в праві власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, і являвся її власником на час розгляду та вирішення справи в суді першої інстанції.

В подальшому, 7 серпня 2014 року на підставі договору дарування ОСОБА_21 відчужив належну йому 1/5 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_22 (Т. ІІ а.с. 38 - 39).

Оскільки ОСОБА_6 та його спадкоємець ОСОБА_7 не являлися учасником матеріально-правових відносин з приводу яких виник спір, а тому вони не є належними відповідачами у справі.

Крім того, як вже зазначалося, ОСОБА_6 взагалі не міг брати участь у справі у зв'язку зі смертю.

Таким чином суд першої інстанції не встановив повністю і правильно всі обставини справи, неправильно вирішив питання про склад осіб, яким належить приймати участь у справі, залучив до участі у справі особу, яка не може бути відповідачем, не виконав вимог ст. 30, 33 ЦПК України і не обговорив питання щодо заміни неналежних відповідача, а за відсутності на це згоди позивача - про залучення ОСОБА_21 в якості співвідповідача.

Також суд не обговорив питання залучення до участі у справі Кіровоградської міської ради, зважаючи на ту обставину, що земельна ділянку з приводу встановлення порядку користування якою виник спір, являється комунальною власністю.

При цьому внаслідок ухвалення судом першої інстанції оскарженого рішення, ОСОБА_21 фактично був виключений із числа користувачів земельної ділянки на якій розташовано житловий будинок і господарсько-побутові будівлі, власником яких він був.

За таких обставин ухвалене судом рішення не можна визнати законним.

Позивач у апеляційній скарзі не посилався на порушення судом вимог ЦПК України, але відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Так, як вказане порушення судом першої норм цивільного процесуального законодавства інстанції призвело до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що наявні підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Враховуючи визначені Главою 1 Розділу V ЦПК України повноваження суду апеляційної інстанції, допущене Ленінським районним судом порушення процесуального законодавства не може бути усунуте під час розгляду справи на стадії апеляційного розгляду справи, а тому, відповідно до ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Враховуючи, що позивач просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, яка перебуває в користуванні кількох співкористувачів, пред'явлені до них вимоги є спільними, але не всі вони були залучені до участі у справі і цей недолік не може бути усунутий на стадії апеляційного перегляду справи, тому в позові належить відмовити в цілому з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 квітня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: