АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3602/16 Справа № 175/250/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С.А. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Делос"

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженої відповідальністю «Сток Компані», Товариства з обмеженою відповідальністю «Склад Компані» про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року вжиті заходи забезпечення позову ОСОБА_2 до ТОВ «Сток Компані», ТОВ «Склад Компані» про стягнення заборгованості за договором позики, у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно належне відповідачу ТОВ «Сток Компані», , юридична адреса: 52001, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Запорізька, буд. 30, до розгляду даної справи по суті.

В апеляційній скарзі ПрАТ "Делос" посилається на те, що судом порушені норми процесуального права, та не враховані обставини у справі, а тому просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Приймаючи ухвалу про задоволення заяви суд виходив із того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, тому вважав за необхідне з метою забезпечення позову накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно належне ТОВ «Сток Компані», посилаючись на вимоги ст. 151 - 153 ЦПК України.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені із порушенням норм процесуального права, та без врахування обставин у справі.

Відповідно до вимог ч.2,3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку із якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснення пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпеченняпозову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

В матеріалах справи наявна заява про забезпечення позову, у якій викладено лише зміст ст.151-153 ЦПК України, але відсутні будь-які обґрунтування необхідності забезпечення позову та його виду.

Забезпечуючи позов суд також не зазначив причини, у зв'язку із якими потрібно забезпечити позов, а також чому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд також не врахував чи вжиті заходи не будуть перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, та не взяв до уваги інтереси відповідача.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В позовній заяві зазначена ціна позову - 100 000 гривень, але в матеріалах справи відсутні відомості про те, якою є дійсна вартість арештованого майна і про це не зазначив сам позивач. Вартість спірного майна суд не зазначив і у своїй ухвалі.

Крім того, ПрАТ «Делос» зазначає про наявність спору із ТОВ «Сток Компані» в порядку господарського судочинства щодо витребування свого майна, а справа в порядку цивільного судочинства сформована лише із метою створення перешкод товариству.

Із доданих до апеляційної скарги документів встановлено, що ТОВ «Сток Компані» було засноване лише у грудні 2015 року (т.2 а.с.13-20), а позивач посилається на укладення договору із товариством ще у листопаді 2015 року.

Отже, за таких обставин, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, та відмовити у задоволенні заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Делос" задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про накладення арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: