УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 вересня 2008 року між АКБ«Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 613 тис. доларів США з погашенням кредиту на умовах та в порядку, передбаченому договором кредиту, з початковою відсотковою ставкою 14,00 % річних, а також відповідно до графікапогашення кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 15 вересня 2033 року.

На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним договором 16 вересня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_4 зобов'язується нести солідарну відповідальність за виконання позичальником обов'язків перед позивачем, що випливають з договору кредиту.

16 вересня 2008 року на забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за договором кредиту між ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1. якого ОСОБА_5 зобов'язується нести солідарну відповідальність за виконання позичальником обов'язків перед позивачем, що випливають з договору кредиту.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань станом на 10 лютого 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 1 252 724,92 доларів США, що еквівалентно 31 118 307 грн 12 коп., та складається з: суми заборгованості за кредитом - 604 828 доларів США, що еквівалентно 15 024 226 грн 91 коп.; суми заборгованості за відсотками - 525 024,86 доларів США, що еквівалентно 13 041 877 грн 36 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 23 911,40 доларів США, що еквівалентно 593 970 грн 99 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 98 960,66 доларів США, що еквівалентно 2 458 231 грн 86 коп.

Позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 16 вересня 2008 року в розмірі 1 252 724,92 доларів США, що еквівалентно 31 118 307 грн 12 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 16 вересня 2008 року в розмірі 23 407 070 грн 26 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 14 267 486 грн 07 коп.; заборгованості за відсотками - 6 263 433 грн 26 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 563 794 грн 45 коп. та пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2 312 356 грн 48 коп.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку, заявлених до поручителів, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився апеляційний суд, виходив із того, що банком пропущено визначений законом шестимісячний строк для звернення за захистом порушеного права після зміни строку виконання основного зобов'язання.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи в указаній частині досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Отже, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, підлягає залишенню без змін.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що строк дії договору кредиту, укладеного між сторонами, не закінчився, і заборгованість за ним відповідачем не погашена, вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, в межах визначеного законом трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту і відсотками та річного строку за вимогами про стягнення пені згідно з наданим позивачем розрахунком, який відповідачем спростований не був.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до положень ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а за їх відсутності ‒ на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду повністю не відповідає.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Установлено, що 16 вересня 2008 року АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», уклав з ОСОБА_3 договір кредиту № 007/726525-КЯ, за яким зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 613 000 доларів США.

Відповідач зобов'язався щомісячно до 15 вересня 2033 року повертати кредит частинами, а також сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 14% річних. У разі прострочення строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту ОСОБА_3 зобов'язався сплачувати пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (а. с.6-10).

У той же день, 16 вересня 2008 року, АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідно договір поруки № 007/726531-РО та договір поруки № 007/726530-РО, відповідно до умов яких ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зобов'язалися відповідати солідарно у повному обсязі перед ПАТ «Укрсоцбанк» за виконання ОСОБА_3 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (а. с. 11-14).

16 вересня 20108 року на забезпечення вказаного кредитного договору між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останній передав у іпотеку житловий будинок, загальною площею 611,10 кв. м, житловою площею 234,20 кв. м, альтанку, огорожу, вимощення колодязь, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Також установлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2011 року в цивільній справі за позовом АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до АКБ «Укрсоцбанк», третя особа:приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотова О.В., про визнання недійсними договорів кредиту та іпотеки, позов АКБ «Укрсоцбанк» задоволено, звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки, за рахунок якого задоволено позовні вимоги банку на суму 5 950 291,86 грн, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження (а. с. 108, 110).

Звертаючись з даним позовом, банк указував на те, що ОСОБА_3 неналежним чином виконує грошові зобов'язання і станом на 10 лютого 2015 року розмір заборгованості за договором кредиту від 16 вересня 2008 року № 007/726525-КЯ становить 1 252 724,92 доларів США, що складається з суми заборгованості за кредитом - 604 828 доларів США, суми заборгованості за відсотками - 525 024,86 доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту 23 911 дол. США, пені за несвоєчасне повернення відсотків - 98 960,66 доларів США (а. с.3-5).

Однак, установлено, що 04 листопада 2009 року банком на адреси боржника та поручителів були направленні вимоги про негайне повернення заборгованості за кредитним договором та відсотками в розмірі 683 120,20 дол. США (а. с. 138-146).

Отже, строк виконання основного зобов'язання банком було змінено, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_3 за період з 05 березня 2012 року по 05 березня 2015 року, апеляційний суд не врахував, що у зв'язку з неналежним виконання умов договору банком змінено строк виконання основного зобов'язання, та банк мав право протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду із позовом.

Після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою п. 3.3.14 кредитного договору позичальник був зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі протягом тридцяти днів з дати отримання письмового повідомлення достроково.

Разом із тим за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавецьмає право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не звернув уваги на норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та передчасно дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог банку, заявлених до боржника.

Крім цього, апеляційним судом залишена поза увагою валюта, в якій нараховані штрафні санкції, оскільки відповідно до матеріалів справи вони нараховувалися в доларах США із зазначем еквіваленту в гривнях, що суперечить чинному законодавству.

Отже, суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині виршення позовних вимог банку до ОСОБА_3 підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 червня 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак