Справа № 489/681/16-ц
Номер провадження 2/489/908/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Миколаївської міської ради (далі-відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

встановив

В лютому 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її батькам на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Після смерті батька мати позивача прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири. Відтак, їй належала ціла квартира. Після смерті матері, позивач звернулася до нотаріуса з питанням оформлення спадкових прав, проте нотаріус оформив відмову, у зв'язку з тим, що мати позивача за життя не зареєструвала своє право власності.

Просила суд визнати за позивачем право власності на спірну квартиру як за спадкоємцем за законом.

Позивач подала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов та розглядати справу за її відсутності.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, заявою просили розглядати справу у відсутність представника відповідача та прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.11.2015 позивач змінила прізвище на "Голокоз" у зв'язку з реєстрацією шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АП №267173 ОСОБА_3 помер 22.01.2005. Після його смерті заведена спадкова справа 3266/2006.

Із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 звернулась його дружина ОСОБА_2

31.03.2006 на ім'я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 1/2 частки квартири №2 за адресою: вул. Шкільна, 2 в м. Миколаєві.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ФП №224096 ОСОБА_2 померла 20.07.2015.

Після її смерті заведена спадкова справа №19/2015.

Із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1

Відповідно до постанови від 12.02.2016 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки останнім не були надані правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме: відсутня державна реєстрація прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.01.1998 квартира №2 за адресою: вул. Шкільна, 2 в м. Миколаєві належала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з виданим свідоцтвом про право на спадщину за законом ОСОБА_2 отримала у власність 1/2 частку вказаної квартири. Фактично остання стала власником цілої квартири. Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не зареєструвала своє право власності на 1/2 частку зазначеної квартири,у зв'язку з чим позивач не може реалізувати свої спадкові права.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права.

Як зазначено у пунктах 1, 3.1 ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суду слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку має місце спадкування за законом.

Стаття 1261 Цивільного кодексу України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до поданих матеріалів справи позивач належить до першої черги спадкоємців за законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з Главою 10 п. 4.15., 4.18 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача Свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, проводиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію прав є обов'язковою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Враховуючи вказані докази, слід прийти до висновку, що позивач у справі є єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_2

Суд виходить з того, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права в судовому порядку, оскільки відсутність державної реєстрації прав за спадкодавцем не позбавляє права на спадкування.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача, підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності суд дійшов висновку про те, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, померлої 20.07.2015.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв