Справа № 534/3794/13-ц
№ 2/534/124/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі Крикливого В.В. Клімовій С.І.
з участю: позивача ОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа - Комунальне підприємство «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду із згаданим позовом, в якому, з урахуванням уточнень, прохає визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 та визнати за відповідачем ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1. Здійснити поділ домоволодіння по АДРЕСА_1, виділивши їй у власність квартиру №2 та у користування частину земельної ділянки, зафарбованої червоним кольором, у відповідності до запропонованого експертом варіанту №2. Виділити відповідачу ОСОБА_6 у власність квартиру №1 та у користування частину земельної ділянки, зафарбованої синім кольором, у відповідності до запропонованого експертом варіанту №2.

Свої вимоги мотивує тим, що згадане домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя і ОСОБА_3 бажає розділити його в натурі.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні вимог ОСОБА_3 з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що зазначений жилий будинок є незавершеним самочинним будівництвом і тому визнання права власності на це майно є неможливим.

Відповідач ОСОБА_6 та представник КП «Кременчуцьке МБТІ», будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, до залу суду не з'явилися. Представником КП «Кременчуцьке МБТІ» надано заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.37).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №П-203 від 15 червня 2012 року житловий будинок та господарські будівлі та споруди самовільної забудови по АДРЕСА_1 відповідають будівельно-технічним нормам ДБН та «СНіП», знаходяться в добудованому стані, придатні до експлуатації. Відсоток готовності житлового будинку складає 97,88% (а.с.10).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області 09 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25 червня 2013 року, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 без шлюбу з серпня 2002 року по 09 грудня 2005 року. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 незакінчений будівництвом жилий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Рішенням Комсомольської міської ради Полтавської області від 16 червня 2005 року ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на підставі переходу права власності на будівельні матеріали для будівництва житлового будинку з господарськими будівлями (а.с.9).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №127-14 від 26 березня 2015 року запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку та господарських будівель з відступом від розмірів ідеальних часток співвласників та два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою (а.с.129).

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.3, 4 ЦПУ України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 316, 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Виходячи з роз'яснень, наданих в п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно особи, які здійснили це будівництво, не набувають. Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не пов'язані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_3 та пояснень її представника, наданих в судовому засіданні, вбачається, що позивач фактично прохає визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, які є самочинно збудованими та у передбаченого законом порядку не введені в експлуатацію, що підтверджується відповіддю Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області №1016-1.10/443 від 14 березня 2016 року.

За змістом ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наполягаючи на тому, що житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 є завершеним будівництвом і підлягає поділу між сторонами згідно запропонованих будівельно-технічною експертизою варіантів, ОСОБА_3 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини. Відомості в наданих суду представником позивача копіях наступних документів: довідки абонентської служби ПАТ «Кременчукгаз» №194, відповіді ПАТ «Полтаваобленерго» №13-10-02/161, відповіді Головного управління держсанепідслужби у Полтавській області №39, відповіді КП «Воробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» №194/04, Державної служби України з надзвичайних ситуацій №16-61/2, відношення до предмету спору не мають, тому не приймаються судом до уваги (а.с.208-212).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею право власності на самочинне будівництво ґрунтуються на довільному та хибному тлумаченні норм цивільного законодавства і тому не підлягають задоволенню.

Вимога про виділення в користування частини земельної ділянки теж задоволенню не підлягає, так як є похідною від права власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 відмовилася від свого права надати пояснення в суді, проте в своїй промові в судових дебатах стверджувала, що відповідач ОСОБА_6 чинить їй перешкоди в користуванні спірним домоволодінням, тому вона не мала можливості ввести житловий будинок в експлуатацію.

У відповідності з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду сторонами неодноразово роз'яснювалися, в тому числі і письмово, межі судового розгляду, наслідки не вчинення процесуальних дій та ненадання доказів (а.с.200,206), проте, ОСОБА_3 своїм правом змінити підставу та предмет позову не скористалася, що унеможливило вирішення питання щодо існування зазначених перешкод.

Сам факт надання суду позивачкою копії технічного паспорта на садибу (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1, складений КП «Кременчуцьке бюро технічної інвентаризації» 08 квітня 2014 року на ім'я ОСОБА_3, із схематичним планом земельної ділянки та планом будинку ставить під сумнів наявність перешкод для звернення до державної архітектурно-будівельної інспекції із декларацією про готовність об'єкта до експлуатації.

З огляду на викладене, наведені вище доводи ОСОБА_3 суд вважає хибними і не приймає до уваги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 372, 376 ЦК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комсомольський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис В.В. Крикливий

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий