Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №314/4032/15 Головуючий у 1 інстанції Беспалько Т.Д.
Провадження № 22-ц/778/449/16 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

за участю секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вільнянськ» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року у справі за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вільнянськ» до ОСОБА_3, фермерського господарства «Форт» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Вільнянськ», реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року СВК «Вільнянськ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, СФГ «Форт» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування його державної реєстрації, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В позові зазначав, що оренди землі, згідно якого прийняв у користування належну відповідачу земельну ділянку площею 7,57 га (кадастровий номер НОМЕР_1) строком на 10 років. Його державна реєстрація відбулася 05.04.2007 року у ЗРФ центру ДЗК. Позивач вважає, що даний договір є чинним до 05.04.2017 року.

Ухвалою Вільнянського райсуду Запорізької області від 05.11.2015 року замість відповідача ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в якості відповідача залучений правонаступник ОСОБА_3.

На даний час позивачу стало відомо про існування іншого договору оренди тієї ж земельної ділянки, що був укладений між СФГ "Форт" та ОСОБА_4 17 грудня 2014 року.

Позивач вважає цей договір недійсним, оскільки земельна ділянка перебувала і перебуває в його користуванні, строк її оренди не закінчився, а тому відповідачі не могли укладати оспорювану угоду. Земельна ділянка до укладення спірного договору у позивача не вилучалася, користування нею припинено не було,

Вважає, що такі дії відповідачів, які уклали між собою договір оренди земельної ділянки, порушують вимоги ст.203 ЦК України, ст.ст. 15, 33 Закону України "Про оренду землі".

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до СВК «Вільнянськ», реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації.

В обгрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 не заперечує факт укладання його матір'ю ОСОБА_4 договору оренди з СВК "Вільнянськ" від 01.07.2004 року, посилається на ч.1 п.40 цього договору, згідно якого перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи є підставою для розірвання договору оренди. Право власності на спірну земельну ділянку перейшло до нього в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4, яка укладала договір в якості орендодавця. Право спадкоємця він підтверджує свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 21.10.2015 року Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області.

Просив суд розірвати договір оренди землі, укладений 01.07.2004 року з СВК "Вільнянськ", разом з додатковою угодою від 28.05.2009 року, та скасувати державну реєстрацію зазначеного договору оренди та додаткової угоди.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог СВК «Вільнянськ» відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1 площею 7,57 га, розташовану на території Московської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, державний акт серії НОМЕР_2, укладений 01 липня 2004 року між ОСОБА_4 та СВК «Вільнянськ», зареєстрований у ЗРФ Центру ДЗК 05 квітня 2007 року № 55.

Розірвано додаткову угоду від 28 травня 2009 року про внесення змін до договору оренди землі від 01 липня 2004 року між ОСОБА_4 та СВК « Вільнянськ», зареєстрованому у ЗРФ ДП Центр ДЗК від 05.04.2007 року за № 55. ( додаткова угода зареєстрована 14 липня 2009 року у ЗРФ ДП Центр ДЗК).

Скасовано державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення кадастровий номер НОМЕР_1 площею 7,57 га, розташовану на території Московської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, державний акт серії НОМЕР_2, укладений 01 липня 2004 року між ОСОБА_4 та СВК «Вільнянськ», зареєстрований у ЗРФ Центру ДЗК 05 квітня 2007 року № 55.

Скасовано державну реєстрацію додаткової угоди від 28 травня 2009 року про внесення змін до договору оренди землі від 01 липня 2004 року між ОСОБА_4 та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Вільнянськ», зареєстрованому у ЗРФ ДП Центр ДЗК від 05.04.2007 року за № 55. (додаткова угода зареєстрована 14 липня 2009 року у ЗРФ ДП Центр ДЗК).

В апеляційній скарзі СВК «Вільнянськ» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги СВК «Вільнянськ» задовольнити в повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

01.07.2004 року ОСОБА_4 як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали договір оренди землі, згідно умов якого позивачу в оренду була передана в строкове платне користування належна ОСОБА_4 на праві власності земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 7,57га кадастровий НОМЕР_1. Договір пройшов державну реєстрацію 05.04.2007р. (а.с. 5- 8). Строк дії договору визначено сторонами у 10 років (п.8). 28.05.2009 року сторони уклали між собою додаткову угоду (а.с.13), якою був уточнений порядок сплати орендної плати.

ОСОБА_4 17.12.2014р. уклала договір оренди вказаної земельної ділянки з ФГ «Форт», який зареєстрований 29.12.2014р. (а.с.106-108, 115).

ОСОБА_4 померла 13.04.2015р., що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 91).

ОСОБА_3 набув право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.104).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог СВК «Вільнянськ» про визнання недійсним договору оренди вказаної земельної ділянки, укладеного ОСОБА_4 з ФГ «Форт», суд першої інстанції не вказав мотивів, з яких вважав встановленою відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги, не спростував наведених позивачем фактичних та правових підстав позовних вимог.

Суд не дав оцінки позовним вимогам про визнання недійсним договору оренди землі від 17.12.2014р., укладеного ОСОБА_4 з ФГ «Форт», з урахуванням ст.ст. 203, 215 ЦК України та норм Закону України «Про оренду землі». Судом першої інстанції належним чином не перевірена відповідність вимогам закону позовних вимог про розірвання договору оренди землі, укладеного 01.07.2004р. ОСОБА_4 та СВК «Вільнянськ».

Колегія суддів вважає, що підлягають застосуванню при вирішенні спору такі норми матеріального права.

Підставами визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А саме, невідповідність змісту правочину ЦК України, акту цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; відсутність у сторони правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності; відсутність вільного волевиявлення або його невідповідність його внутрішній волі; відсутність спрямованості правочину на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені; порушення прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей батьками (усиновлювачами) при вчиненні правочину.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотності порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (частина 2 статті 651 ЦК України).

За змістом норми частини 3 ст.651 ЦК України одностороння відмова від договору можлива лише у випадках, коли вона прямо передбачена законом або договором.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором ( ч.4 ст.31 Закону України "Про оренду землі").

Пунктом 39 договору від 01.07.2014р. встановлена заборона розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.

ОСОБА_3 вважає, що він, як спадкоємець ОСОБА_4 набув право на розірвання договору від 01.07.2004р. в силу п.40 цього договору.

З такою думкою погодитися неможливо, оскільки згідно з вимогами ст.ст.1216,1218,770 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Ст.31 Закону України "Про оренду землі" не передбачено припинення договору оренди у випадку смерті орендодавця.

Посилання ОСОБА_3 на п.40 цього договору, яким встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору не вказує, що такі зміни або розірвання можливі в односторонньому порядку.

Таким чином, висновок рішення суду першої інстанції про розірвання договору від 01.07.2004р., який ґрунтується на п.40 договору без врахування п.39 цього ж договору та без врахування норм матеріального права, є хибним.

Вимоги ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі від 01.07.2004р. та додаткової угоди від 28.05.2009р. не підлягають задоволенню також і з таких підстав.

Статтями 1,13,24,25,31,32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст..ст.24,25 Закону.

Статті 651, 652 ЦК України передбачають, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, в зв'язку з істотною зміною обставин та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Наявність визначених законом підстав для розірвання договору оренди від 01.07.2004р. не доведена ОСОБА_3, тому ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно, не підлягають задоволенню його позовні вимоги про розірвання додаткової угоди від 28.05.2009р. до вказаного договору щодо зміни орендної плати, оскільки є похідними від вимог про розірвання безпосередньо договору оренди, які визнані такими, що задоволенню не підлягають.

У вказаній частині доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Згідно ст.27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Способами захисту прав власника або землекористувача на земельну ділянку є визнання прав, визнання угоди недійсною ( п. "а", п."в" ч.3 ст.152 ЗК України).

Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Вирішуючи питання щодо наявності порушення права позивача, за захистом якого він звернувся до суду колегія суддів бере до уваги роз'яснення п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» де сказано: відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об»єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) ; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов є підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

ОСОБА_4, не припинивши вищезазначений договір оренди землі від 01.07.2004р. у передбачений законом та умовами договору спосіб, 17.12.2014р. уклала договір оренди землі з ФГ «Форт». На час укладення договору оренди землі від 17.12.2014р., земельна ділянка повернута не була і знаходилася у користуванні позивача СВК «Вільнянськ». Жодних дій, передбачених законом щодо повернення земельної ділянки, заперечення у поновленні договору оренди землі, орендодавцем здійснено не було, що свідчить про поновлення договору оренди від 01.07.2004р. Договір оренди від 17.12.2014р. був фактично укладений при існуванні договору оренди від 01.07.2004р., оскільки останній є поновленим. Таким чином, зазначеними діями були порушені права позивача на безперешкодне користування земельною ділянкою, а також його переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Крім цього, договір оренди землі від 17.12.2014р. не містить істотної умови - кадастрового номеру. В акті встановлення меж і передачі земельної ділянки в оренду ФГ «Форт» не зазначено дату даного акту та номер контуру; в акті прийому-передачі об»єкта оренди взагалі не зазначено за яким саме договором складено цей акт та відсутній кадастровий номер.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми права, положення договору оренди, укладеного СВК «Вільнянськ» із ОСОБА_4 та договору оренди укладеного ОСОБА_4 з ФГ «Форт», а також на підставі ч.3 ст.215 ЦК України, ст.ст. 15, 33 Закону України «Про оренду землі» необхідно дійти висновку про захист права орендаря СВК «Вільнянськ» шляхом визнання недійсним договору оренди від 17.12.2014р. укладеного між відповідачами, предметом якого є земельна ділянка, що на законних підставах перебувала в оренді позивача.

В частині позовних вимог СВК «Вільнянськ» про скасування рішення про державну реєстрацію оспореного ним договору оренди доводи апеляційної скарги не мають свого підтвердження, оскільки Реєстраційна служба Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області бере участь у справі в якості третьої особи, позовних вимог до якої заявлено не було.

Крім того, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

За ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги СВК «Вільнянськ» щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що такі перешкоди існують.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції не врахував, що обставини на підтвердження позову СВК «Вільнянськ» в частині вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 17.12.2014р. між ОСОБА_4 та ФГ «Форт» доведені належним чином, а заперечення відповідачів не ґрунтуються на законі. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.07.2004р. та додаткової угоди від 28.05.2009р. задоволенню не підлягають. Доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи. Встановлена наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженого рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову у частині вимог СВК «Вільнянськ» про визнання недійсним договору оренди землі від 17.12.2014р., укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «Форт».

В силу ст.88 ЦПК України на користь СВК «Вільнянськ» з відповідачів підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 1023,12грн., що становить по 511,56грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" -задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_1, розташованої на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, укладений між ОСОБА_4 та Фермерським господарством "Форт" 17 грудня 2014 року.

У задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 17 грудня 2014 року, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01 липня 2004 року, додаткової угоди від 28 травня 2009 року, скасування його державної реєстрації - відмовити.

Стягнути на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Вільнянськ" судові витрати з ОСОБА_3 - 511,56 грн., Фермерського господарства "Форт" - 511,56 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: