Справа № 2-1928/11
Провадження № 2/638/1076/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.16 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді Омельченко К.О.

При секретарі: Помазан М.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій зазначає, що 28.08.2007 року між позивачем та відповідачем, був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030. Згідно цього договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 100000,00 дол. США зі сплатою 13,5 відсотків річних з місячним погашенням заборгованості, та кінцевим терміном погашення заборгованості до 05.08.2017 року.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати пені у разі невиконання кредитних зобовязань у визначений термін.

Відповідачу 04.12.2009 року за вих.. № 27/17-3-19/76789 направлено повідомлення про необхідність повністю погасити строкову та прострочену заборгованість за кредитом, прострочені відсотки та пеню за договором кредиту. Відповідна вимога відповідачем не виконана та утворилась заборгованість за кредитним договором.

У звязку з наведеним позивачі просять позов задовольнити. Збільшивши розмір позовних вимог, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3188556,42 грн. ( три мільйони сто вісімдесят вісім тисяч пятсот пятдесят шість гривень 42 копійки), а також понесені та документально підтверджені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що представниками ПАТ «Укрсоцбанк» при поданні первинної позовної заяви до Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в попередньому судовому засіданні 28.04.2011р. всупереч вимогам ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) згідно ч.3 якої «сторони до або під час попереднього судового засідання у справі зобовязані повідомити про всі відомі рішення судів, що стосуються предмета спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмета спору» не повідомили суд про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» було подано 09.06.2010р. до Харківського районного суду Харківської області позов до ОСОБА_1 про стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р. у розмірі 743 866,25грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, таким чином позивачем було приховано від суду, що спір між тими самими сторонами (ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1Л.) про той самий предмет (заборгованість за кредитом в сумі 743 866,25грн) і з тих самих підстав (кредитний договір №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р.) розглядається іншим судом (різниця тільки в способі (порядку) виконання рішення). В наслідок приховування позивачем факту розгляду спору між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 в іншому суді було відкрито провадження Дзержинським районним судом м. Харкова за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а не відмовлено у відкритті провадження по справі на підставі п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України. Крім цього, представник відповідача зазначає, що представником ПАТ «Укрсоцбанк» при відновленні провадження в Дзержинському районному суді м. Харкова за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 ні в клопотанні про відновлення провадження по справі від 15.02.2013р., ні в судовому засіданні не було повідомлено суд, що Харківським районним судом 16.03.2012р. було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 743 866,25грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки саме за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р. і що спір між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 про той самий предмет- заборгованість за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р, що є предметом розгляду в Дзержинському районному суді м. Харкова вже вирішено Харківським районним судом Харківської області. Неповідомлення представником ПАТ «Укрсоцбанк» цих обставин в Дзержинському районному суді м. Харкова призвело до того, що було ухвалено заочне рішення суду від 04.04.2013р., а не було закрито провадження по справі №2-1928/11 за позовом ПАЇ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №830/27/14- 3/15/7-030 від 28.08.2007р. у розмірі 743 866,25грн на підставі п.2 ч.І ст. 205 ЦПК України. Таким чином, ненадання позивачем - ПАТ «Укрсоцбанк» суду інформації стосовно розгляду позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р. Харківським районним судом Харківської області і ухваленого судом рішення призвело до того, що Дзержинським районним судом м. Харкова було вдруге притягнуто ОСОБА_1 до цивільної відповідальності за невиконання умов кредитного договору №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р. і було вдруге стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 743 866,25грн, що є прямим порушенням ст. 61 Конституції України.

Посилається на те, що у Постанові пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів ,що виникають із кредитних правовідносин», з цього приводу зазначається ,що право вибору способу задоволення своїх вимог остається за іпотекодержателем (кредитором), але в п.42 Постанови чітко визначено, що суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитом. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором .

З посиланням на судову практику представник відповідача вважає, що в даному випадку має місце одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, що в будь-якому випадку є неправильним.

На підставі викладеного вважає, що провадження у справі повинно бути закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Також, що стосується позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» то в звязку з цим представник відповідача зазначає наступне:

- В позовній заяві ПАТ «Укрсоцбанк» і заочному рішенні суду від 04.04.2013р. зазначається, що відповідачу 04.12.2003р. за вих.. №27/173-19/76789 було направлено повідомлення про необхідність повністю погасити строкову та прострочену заборгованість за кредитом, але ОСОБА_1 направлялось не повідомлення - вимога, а лист - претензія в якому тільки зазначалося право ПАТ «Укрсоцбанк» в разі невиконання нею своїх обовязків за кредитом за письмовим повідомленням кредитора до позичальника розірвати цей договір (договір відновленої кредитної лінії №830/27/14-3/15/7-030 від 28ю.08.2007р.), що має наслідком дострокове протягом 30 днів від дня отримання відповідної вимоги кредитора виконання позичальником всіх обовязків за договором), але до цього часу ПАТ «Укрсоцбанк» не було направлено ОСОБА_1повідомлення про дострокове розірвання в односторонньому порядку кредитного договору, не було надіслано ОСОБА_1 письмової вимоги виконати свої зобовязання за договором, тому в ПАТ «Укрсоцбанк» не має права вимагати від ОСОБА_1 дострокового виконання всіх зобовязань за договором, ПАТ «Укрсоцбанк» мав право тільки вимагати від ОСОБА_1 виконати зобовязання з моменту невиконання зобовязань ОСОБА_1 за договором до моменту подання позову до суду, а не за всіма зобовязаннями за договором, дія якого закінчується тільки в 2018р. Відповідно ПАТ «Укрсоцбанк» мав право звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 тільки заборгованості за вищезазначений період часу, а не вимагати стягнення всієї суми грошей наданих в кредит, тому що ПАТ «Укрсоцбанк» не розірвано договір з ОСОБА_1 в односторонньому порядку і не надіслано вимогу про виконання ОСОБА_1 всіх своїх зобовязань за договором. Але не зважаючи на зазначене і те що строк дії кредитного договору закінчується тільки в 2018 році ,за рішенням Харківського районного суду від 16.03. 2012р. з ОСОБА_1 було стягнуто шляхом звернення на предмет іпотеки всю заборгованість за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р.

Таким чином ,заявивши в Харківському районному суді вимогу про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р. ПАТ « Укрсоцбанк» фактично відмовився від зазначеногодоговору з ОСОБА_1 в односторонньому порядку, а згідно ст..651 ч.З Цивільного Кодексу України, у разі односторонньої відмови від договору в повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором (таке застереження є в договорі №830/27/14-3/15/7-030 від 28.08.2007р) або законом ,договір є відповідно розірваним, тому вважає, що є безпідставними вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитом, яка утворилась після вступу в законну силу рішення Харківського районного суду Харківської області від 16.03.2015р.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.08.2007 року між позивачем та відповідачем, був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 830/27/14-3/15/7-030. Згідно цього договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 100000,00 дол. США зі сплатою 13,5 відсотків річних з місячним погашенням заборгованості, та кінцевим терміном погашення заборгованості до 05.08.2017 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (Кредитодавець) забовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов вищевказаного Договору, Позивач (за Договором - Кредитор) зобовязується надати Відповідачу (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 100000,00 (сто тисяч долю США 00 центiв), а Відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту.

Відповідно до умов Договору Позивач має право вимагати від Відповідачів дострокового виконання зобовязань за Договором.

Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Божником будь-яких обовязків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Заявник має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення Кредиту за Договором.

Станом на 19.05.2015 року заборгованість по відсоткам складає 30964 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2015 року складає 684896,42 грн.

Сума нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту станом на 19.05.2015 року складає 18026,59 дол. США, що по курсу НБУ станом на 19.05.2015 року складає 398724,13 грн.

Сума нарахованої пені за несвоєчасне повернення відсотків станом на 19.05.2015 року складає 10380,90 дол. США, що по курсу НБУ станом на 19.05.2015 року складає 229611,52 грн.

Сума нарахованої комісії станом на 19.05.2015 року складає 1506,86 грн.

Станом на 19.05.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 143881,36 дол. США, що по курсу НБУ станом на 19.05.2015 року складає 3188556,42 грн.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За вимогами ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк (термін), то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 3188556,42 грн.

Законність вищевказаного кредитного договору, право банку дострокового стягнення кредитних коштів, виконання банком умов кредитного договору щодо направлення повідомлення відповідачу про необхідність повного погашення заборгованості встановлені рішенням Харківського районного суду м. Харкова від 16.03.2012 року, яке набрало законної сили.

Що стосується доводів представника відповідача про наявність в даному випадку подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором з урахуванням рішення Харківського районного суду м. Харкова від 16.03.12 року, яким звернено стягнення на майно відповідача за іпотечними договорами, суд приходить до висновку про те, що підстави для закриття провадження у зазначеній справі відповідно до вимог ст.. 205 ЦПК України відсутні.

Так, звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобовязанням , оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня (Правова позиція, визначена Постановою судової палати з господарських справ Верховного Суду України по справі № 922/3658/13 від 19.09.14 року).

Крім цього, відповідно до пункту 17 Постанови ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», в даному випадку відсутнє подвійне стягнення за кредитним договором, оскільки рішення Харківського районного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, на теперішній час не виконане.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, суд відмовляє в задоволенні заявлених вимог, оскільки відповідачка є інвалідом 2 групи, а відповідно до Закону України «Про судовий збір» - інваліди 2 групи звільняються від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: 61176, АДРЕСА_1) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 3188556,42 грн. ( три мільйони сто вісімдесят вісім тисяч пятсот пятдесят шість гривень 42 копійки).

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення судового збору - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10-ти днів з дня проголошення.

Суддя: