Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

Ситнік О.М., ТкачукаО.С.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з батьком дитини, який проживає окремо від неї,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він з ОСОБА_4 мають спільну дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем вони проживають окремо. ОСОБА_4 чинить позивачу перешкоди в участі у вихованні дитини, перешкоджає у спілкуванні з нею, у зв'язку із чим ОСОБА_3 просив зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою, визначити наступні способи його участі у вихованні доньки та особисте спілкування: кожного буднього дня з 10 до 15 год. з правом залишати у себе дитину на ніч два рази на тиждень; зобов'язати ОСОБА_4 перед його зустріччю із донькою надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін повідомити про це його особисто негайно; зобов'язати відповідача надати вказівки особам, які виконують або будуть у майбутньому виконувати обов'язки по догляду за його дитиною, - належним чином виконувати рішення суду в частині надання йому можливості спілкуватися з дитиною; зобов'язати ОСОБА_4 інформувати його щодо будь-яких фактів та обставин життя дитини, зокрема: про стан її здоров'я, прізвище ім'я та по батькові, номер телефону та особи, яка здійснює догляд за дитиною під час її відсутності, повідомляти його про переміщення дитини за межі населеного пункту, в якому вона постійно мешкає.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня

2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визначено спосіб участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батька ОСОБА_3 шляхом систематичних побачень з дитиною у присутності матері ОСОБА_4 або без неї, але у присутності осіб, які здійснюють нагляд за дитиною з дозволу матері, наступним чином: друга та четверта середа кожного місяця з 11 год. 30 хв. до 13 год. 00 хв., за умови, що це не заважатиме відпочинку дитини, у разі зміни обставин та стану здоровʼя дитини попереджати батька про скасування побачення та спільно визначати інший день замість пропущеного за поважною причиною. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 листопада

2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня

2015 року змінено. Визначено спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом систематичних побачень з дитиною наступним чином: кожен вівторок та четвер місяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. В іншій частині рішення щодо відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та залишити в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від

23 вересня 2015 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із інтересів дитини, режиму дня та віку малолітньої ОСОБА_5

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення графіка побачень батька з дитиною, виходив із наявного в матеріалах справи висновку органу піки та піклування.

Протеповністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно мешкає із матір'ю ОСОБА_4Позивач мешкає окремо.

ОСОБА_4 зверталася до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав останнього. Проте відповідно до висновку органу опіки та піклування від 10 квітня 2015 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 визнано недоцільним та визнано за можливе надати йому годинидля відвідин дитини наступним чином: кожен вівторок та четвер місяця - з 10 год. 00 хв. до 12 год.00 хв, перша та третя субота та друга та четверта неділя місяця - з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. із поверненням дитини до постійного місця проживання.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просив встановити інший порядок його участі у вихованні дитини, ніж той, що був запропонований висновком органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою (а. с. 65) представник відповідача - ОСОБА_6, представник позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_3 були повідомленні про судове засідання, яке відбудеться 30 листопада 2015 року.

Однак 30 листопада 2015 року до апеляційного суду було подано заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, та вказано, що довідка з медичної установи буде надана.

Проте апеляційний суд заяву про відкладення розгляду справи не врахував, дійшов висновку про відсутність поважної причини для неявки відповідача та його представника в судове засідання та розглянув справу за відсутності ОСОБА_4, яка, окрім того, не була належним чином повідомлена про судове засідання, призначене на 30 листопада 2015 року, та її представника ОСОБА_6

При цьому розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або при наявності поважної причини неяки в судове засідання, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_6, не врахувавши наявність поважної причини неявки в суд апеляційної інстанції, апеляційний суд належним чином не перевірив її доводів.

Зокрема, суд не врахував, не перевірив та не надав оцінки тому, що неповнолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відвідує громадську організацію «Острови», що є по суті дитячим садочком, та режим відвідування якого визначено з 9 год. 30 хв. до 11 год. 30 хв.

Отже, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище обставини справи уваги не звернув; зазначених вимог закону не врахував; не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не дослідив і не оцінив доводи відповідача та її представника та дійшов передчасного висновку про зміну рішення суду першої інстанції, що свідчить про його необґрунтованість та незаконність.

За таких обставин рішенняапеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
Судді:І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.С. Ткачук