АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/6482/15ц
Провадження №22-ц/790/1399/16
Головуючий 1 інст. - Погасій О.Ф.
Категорія: кредитні Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 30 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа - Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД», про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Дельта Банк» звернулось до суду з зазначеним позовом.

Позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 1381626,41 гривень.

Посилався на те, що 20 лютого 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» був укладений Генеральний кредитний договір №46010 зі змінами і доповненнями, внесеними додатковими угодами до договору, які є невід'ємною частиною Генерального кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору Кредитор відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію та надав наступні відновлювальні кредитні транші: 1) кредитний транш у розмірі 360000 гривень строком з 20 лютого 2013 року по 18 лютого 2014 року включно; 2) кредитний транш у розмірі 840000 гривень строком з 20 лютого 2013 року по 19 лютого 2016 року включно, а Позичальник зобов'язався сплатити фактично отримані кошти, проценти та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов'язання Позичальника за кредитним договором між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 20 лютого 2013 року був укладений договір поруки № 46010/П. За умовами цього договору Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з Позичальником за кредитним договором. У відповідності до п.3.1. договору поруки, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, що забезпечені порукою, Банк звертається до Поручителя з письмовим повідомленням про факт порушення Позичальником зобов'язань з викладанням змісту цього порушення, а Поручитель зобов'язується виконати таку вимогу Банку протягом двох банківських днів з дати отримання такого повідомлення.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги, про заміну кредитора у зобов'язанні, за яким до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги виконання ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» зобов'язань за Генеральним кредитним договором № 46010 від 20 лютого 2013 року, укладеним між ПАТ «АСТРА Банк» та ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД».

11 грудня 2014 року ОСОБА_1 було направлено повідомлення-вимогу про добровільну сплату заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість за кредитним договором не була погашена.

У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником та Поручителем договірних зобов'язань утворилась заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 24 березня 2015 року склав 1381626,41 гривень, з яких: 840000 гривень строкова заборгованість за кредитом; 270000 гривень прострочена заборгованість за кредитом; 28411,81 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 16087,40 гривень нараховані відсотки за кредитом з 01 березня 2015 року по 23 березня 2015 року; 21367,14 гривень пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 198924,61 гривень прострочені проценти; 4754,71 гривень три відсотки річних від суми простроченого кредиту; 2080,74 гривень три відсотки річних від суми прострочених процентів.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 30 липня 2015 року позов задоволено.

Ухвалою того ж суду від 23 грудня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи порушення судом норм матеріального і процесуального права.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та третя особа не з'явились, доказів поважності причин неявки не надали. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 20 лютого 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» був укладений Генеральний кредитний договір №46010 зі змінами і доповненнями, внесеними додатковими угодами до договору, які є невід'ємною частиною Генерального кредитного договору.

Відповідно до умов Генерального кредитного договору Кредитор відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом 1200000 гривень. Строк кредиту - з 20 лютого 2013 року по 19 лютого 2016 року включно.

Сторони кредитного договору погодили, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценти щомісячно, з розрахунку 23% річних, а також комісію за управління кредитними коштами із розрахунку 0,0015% від суми невикористаного кредитного ліміту за день (п.1.6).

Нарахування процентів за користування кредитом згідно п.1.6.1. кредитного договору здійснюється з дня надання кредиту, згідно п.2.1. кредитного договору, до моменту повернення кредиту, щомісячно (п.2.4).

У випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та/або процентами та/або комісіями позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на дату виникнення простроченої заборгованості, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення (п.5.1).

Сторони погодили, що надання кредиту здійснюється на підставі договорів про внесення змін та доповнень до цього договору (п.2.1.).

Так, 20 лютого 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» був укладений договір про внесення змін та доповнень №1 до Генерального кредитного договору №46010 за умовам якого Кредитор надав Позичальнику в рамках відкритої за Генеральним кредитним договором відновлювальної кредитної лінії відновлювальний кредитний транш у розмірі 360000 гривень, строком з 20 лютого 2013 року по 18 лютого 2014 року включно; при цьому сторони договору визначили, що наступний робочий день, що слідує за днем який є останнім днем строку кредиту - 18 лютого 2014 року, вважається днем початку періоду прострочення по поверненню кредитних коштів з наслідками, передбаченими законодавством України та цим договором; Позичальник зобов'язався сплатити фактично отримані кошти, проценти та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені кредитним договором.

Того ж дня - 20 лютого 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» був укладений договір про внесення змін та доповнень №2 до Генерального кредитного договору №46010 за умовам якого Кредитор надав Позичальнику в рамках відкритої за Генеральним кредитним договором відновлювальної кредитної лінії відновлювальний кредитний транш у розмірі 840 000 гривень, строком з 20 лютого 2013 року по 19 лютого 2016 року включно; цим договором сторони визначили, що наступний робочий день, що слідує за днем який є останнім днем строку кредиту - 19 лютого 2016 року, вважається днем початку періоду прострочення по поверненню кредитних коштів з наслідками, передбаченими законодавством України та цим договором; Позичальник зобов'язався сплатити фактично отримані кошти, проценти та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені кредитним договором.

Генеральним кредитним договором передбачено, що Кредитор має безумовне право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій у результаті неналежного виконання Позичальником умов договору, зокрема у разі порушення строків повернення кредиту (п.6.4.1).

На забезпечення виконання зобов'язання Позичальника за кредитним договором, між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 20 лютого 2013 року був укладений договір поруки № 46010/П1, за умовами якого Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з Позичальником за кредитним договором. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, що забезпечені порукою, Банк звертається до Поручителя з письмовим повідомленням про факт порушення позичальником зобов'язань з викладанням змісту цього порушення, а Поручитель зобов'язується виконати таку вимогу Банку протягом двох банківських днів з дати отримання такого повідомлення (п.3.1).

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, про заміну кредитора у зобов'язанні, посвідчений 02 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1539, за яким до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги виконання ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» зобов'язань за Генеральним кредитним договором № 46010 від 20.02.2013 р., укладеним між ПАТ «АСТРА Банк» та ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» (а.с.44-51).

11 грудня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» направило ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про добровільну сплату заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість за кредитним договором не була погашена (а.с.13-14).

Розмір заборгованості в сумі 1381626,41 гривень за кредитним договором та її складові підтверджується наданими позивачем письмовими доказами (а.с.5,198-200), які відповідачем не спростовані.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з приписів ст.ст.514,516, 553,554,610,1625,1048,1049,1050,1054 ЦК України та вважав, що заборгованість яка виникла внаслідок невиконання Позичальником ТОВ Промислово-комерційна фірма «Варта Компані ЛТД» зобов'язань за кредитним договором підлягає стягненню з ОСОБА_1, який за договором поруки взяв на себе зобов'язання відповідати як солідарний боржник.

Проте повністю погодитися з такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Основне зобов'язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання Боржника про повернення боргу частинами та встановлено самостійну відповідальність Боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання Позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами Кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного з платежів.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед Кредитором у тому самому обсязі, що й Боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч.4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до Поручителя.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже у разі неналежного виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч.4ст.559 ЦК України строк пред'явлення Кредитором вимог до Поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено самостійними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного платежу.

Як установлено судом, Боржник і Поручитель первинно взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентам та комісіями двома траншами, зокрема перший кредитний транш у розмірі 360000 гривень - у строк до 18 лютого 2014 року включно.

Отже, поряд з установленням строку дії Генерального кредитного договору сторони встановили й строки виконання Боржником окремих зобов'язань (повернення кожного траншу у визначений договорами про внесення змін та доповнень строк), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі Генерального кредитного договору.

Оскільки перший транш Боржник повинен був повернути не пізніше 18 лютого 2014 року, тому з саме з цього часу починається обрахування встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до Поручителя.

У зв'язку з пред'явлення Банком вимог до Поручителя лише у грудні 2014 року (письмова вимога) та зверненням до суду з даним позовом 20 квітня 2015 року, тобто більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині зобов'язань за першим кредитним траншем щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Судом встановлено, що у зв'язку з порушенням Позичальником умов погашення кредиту - неповернення першого траншу у строк до 18 лютого 2014 року, виникла заборгованість, розмір якої станом на 24 березня 2015 року склав 359 897,62 гривень (а.с.198-200).

Отже позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за першим кредитним траншем на суму 359 897,62 гривень задоволенню не підлягають, оскільки в частині зобов'язань Боржника саме на цю суму порука ОСОБА_1 є припиненою.

Доводи представника позивача про те, що порука за зобов'язаннями за першим траншем не припинилася, оскільки ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання Поручителя в межах Генерального кредитного договору на суму 1200000 гривень зі строком дії до 19 лютого 2016 року не можна визнати обґрунтованими.

Як зазначено вище та не заперечується позивачем, Генеральним кредитним договором сторони погодили особливості встановлення строків повернення кредиту та договором про внесення змін та доповнень №1 до Генерального кредитного договору №46010 встановили чіткий строк повернення першого траншу. Відповідно ж до умов договору поруки ОСОБА_1 поручився відповідати за виконання зобов'язань Позичальника в строки та на умовах, обумовлених Генеральним кредитним договором.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності Поручителя за невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту за другим кредитним траншем. Доводи апеляційної скарги в цій частині не можна визнати обґрунтованими.

Як установлено судом другий кредитний транш надавався строком до 19 лютого 2016 року. Кредитор, у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником зобов'язань, скористався своїм правом на пред'явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, направивши 11 грудня 2014 року ОСОБА_1 повідомлення-вимогу про добровільну сплату заборгованості за кредитним договором (а.с.13-15), таким чином встановивши нову дату повернення кредитних коштів, та у межах шестимісячного строку звернувся до суду з даним позовом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука за другим траншем припинилася в частині сплати процентів (які за договором повинні сплачуватися Позичальником щомісяця), є помилковими, оскільки припинення поруки в частині однієї із складових зобов'язання законом не передбачено.

Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги щодо припинення поруки за основним зобов'язанням в межах другого траншу на підставі ч.1 ст.559 ЦК України внаслідок збільшення обсягу відповідальності.

Зазначеною нормою передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом установлено, що обсяг відповідальності Поручителя визначено договором поруки у повній відповідності з умовами Генерального кредитного договору. Отже ОСОБА_1 поручився за виконання зобов'язань Позичальника на умовах встановлених Генеральним кредитним договором з урахуванням уточнень, зокрема щодо розміру та строку повернення кредитних траншів, визначених договорами про внесення змін та доповнень №1 та №2 до Генерального кредитного договору №46010, а відтак посилання відповідача на ч.1 ст.559 ЦК України є безпідставним.

За таких обставин судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Генеральним кредитним договором №46010, що утворилась станом на 24 березня 2015 року у розмірі 1021728,78 (1381626,41-359 897,62) гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 840000 гривень; відсотки за кредитом з 01 березня по 23 березня 2015 року - 12174,25 гривень; прострочені проценти - 152 477,29 гривень; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 15578,49 гривень; три проценти річних від суми прострочених відсотків - 1498, 85 гривень.

Керуючись ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 30 липня 2015 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІІН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (м.Київ вул.Щерса 36Б МФО 380236 рахунок 6931 заборгованість за Генеральним кредитним договором №46010 від 20 лютого 2013 року, що утворилась станом на 24 березня 2015 року у розмірі 1021728 (один мільйон двадцять одна тисяча сімсот двадцять вісім) гривень 78 копійок.

В частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді