Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 332/5256/15Головуючий у 1-й інстанції Шалпегіна О.Л.
Пр. №22-ц/778/1453/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року про закриття провадження у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

21 грудня 2015 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2011 року у розмірі 17340,12 грн., від сплати якої у добровільному порядку на користь Банку відповідач ухиляється, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1218,00 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06 січня 2016 року (а.с.42) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом Банку відкрито.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року (а.с.67) провадження у цій справі закрито.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с.70-72) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Дійсно в силу вимог ст. 205 ч. 1 п. 6 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносин не допускають правонаступництва.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, Банк 21 грудня 2015 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Однак, особа, яку Банк визначив відповідачем у цій справі, померла 04 серпня 2013 року (копія актового запису а.с. 60), тобто до пред'явлення позову.

За вимогами ст.ст. 3, 27, 30 ЦПК України, ст. 20 ЦК України саме позивач обирає спосіб захисту та відповідача як особу, що порушила його права або охоронювані законом інтереси.

Згідно із ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За вимогами ст.ст. 24, 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи ОСОБА_3 припиналась у момент його смерті, а тому за правилами ст.ст. 26, 28, 29, 30 ЦПК України його участь у цивільному судочинстві в якості відповідача як особи, яка померла до пред'явлення позову, неможлива.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив ті обставини, що ОСОБА_3 помер до звернення Банку до суду з позовом до нього, але судом першої інстанції були помилково визначені підстави закриття провадження у справі у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, тобто у зв'язку з тим, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Разом з тим, правонаступництво у судовому процесі після померлого позичальника, до якого пред'явлено позов, у кредитних відносинах з Банком є можливим, але у разі смерті відповідача після відкриття провадження у справі. Тобто в будь-якому разі позов має бути пред'явлений до особи, яка має цивільну правоздатність, яка у відповідності до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припиняється у момент її смерті.

Звідси, доводи апеляційної скарги Банку про те, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_3, суд мав встановити конкретний склад спадщини, що залишалась після смерті останнього, та коло всіх спадкоємців, а також залучити останніх до участі у цій справі в порядку ст. 37 ЦПК України, є неприйнятними, оскільки спадкоємці залучаються як правонаступники у разі, якщо особа помирає після відкриття провадження у справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у справі доказах, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також встановлено, що Банком при подачі вищезазначеної апеляційної скарги понесені судові витрати у вигляді судового збору 1378,00 грн. (а.с.69).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2016 року про закриття провадження у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.