АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2876/13-ц Номер провадження 22-ц/786/30/16Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_4

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ частки майна в натурі та встановлення порядку користування, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про виділ частки майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

На обґрунтування позову посилалася на те, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 Загальна площа земельної ділянки становить 1 750 кв. м. Вказувала, що частку у вищевказаному майні вона успадкувала за законом після смерті свого батька ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину. 30 січня 2007 року право власності на вказане майно зареєстроване КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», що підтверджується витягами з реєстру та довідкою від 10 травня 2013 року № 3335. Вартість будинку та господарських споруд становить 105 496 грн.

Зазначає, що на даний час у будинку постійно проживає її тітка (рідна сестра батька) ОСОБА_7, яка користується всім будинком та не допускає її до домоволодіння, чим перешкоджає користуватися власністю. Просила суд виділити в натурі 1/2 частини житлового будинку та господарських будівель, встановити порядок користування земельною ділянкою, виділивши в натурі 1/2 частини земельної ділянки, та зобов'язати відповідача надати вільний доступ до належного їй майна та земельної ділянки, не чинити перешкоди у користуванні власністю.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 28 січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про виділ частини майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою - задоволено.

Виділено ОСОБА_6 частину житлового будинку з господарськими будівлями відповідно до варіанту №2 висновку судової будівельно технічної експертизи №129 від 18.12.2013р. ( зафарбовано на плані червоним кольором )

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №120 від 18.12.2013 р.

Виділено в користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 848 кв.м., яка на плані зафарбована в червоний колір.

На вказане рішення суду першої інстанції, в частині визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, подали апеляційну скаргу особи, що не брали участі у справі - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які являються власниками домоволодіння по АДРЕСА_2 у м. Полтаві та земельна ділянка яких межує з земельною ділянкою сторін по справі, вказують, що судом вирішено питання про їх права та обов'язки.

Скаргу обґрунтовують тим, що судом першої інстанції не досліджувались правовстановлюючі документи, що підтверджують право користування земельною ділянкою площею 1702 кв.м. по АДРЕСА_1. Кадастровий план земельної ділянки по АДРЕСА_1 не відповідає за конфігурацією та за фактичним користуванням земельною ділянкою власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 та включає в себе 534 кв.м земельної ділянки суміжного домоволодіння по АДРЕСА_2 ( самозахват ) (т.1, а.с. 51).

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав

Відповідно до п.1.ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, з підстав передбачених ст.308 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6, на підставі свідоцтва про право власності по закону, виданого державним нотаріусом третьої полтавської державним нотаріусом 25 грудня 2005 року Шендрик Т.А. зареєстровано в реєстрі за № 1-2100 та №1-2104 та ОСОБА_10 , яка прийняла спадщину згідно ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), але не оформила свідоцтво про право на спадщину - по 1/2 частині кожній. Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння відноситься до земель державного фонду і перебуває у їх користуванні ( т.1, а.с. 7-10).

Частку у вищевказаному майні ОСОБА_6 успадкувала за законом після смерті свого діда ОСОБА_11 та баби ОСОБА_12 (за правом представлення замість батька ОСОБА_8), що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 25 грудня 2006 року на 1/6 та 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, виданими третьою полтавською державною нотаріальною конторою, право власності ОСОБА_6 зареєстроване КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 30 січня 2007 року, що підтверджується витягами з реєстру та довідкою №3335 від 10 травня 2013 року.

Згідно Технічного паспорта, виготовленого ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 19 квітня 2013 року, домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 площа земельної ділянки становить 1750 кв.м. (т. 1 а.с.12).

Згідно Кадастрового плану вказаної земельної ділянки, виготовленої ДП «УкрНДІІНТВ» у 2013 році (т.1 а.с. 51). її площа складає 1702 кв.м.

Особи, що не брали участь у справі, оскарживши рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2014 року поставили під сумнів правильність встановлення такої площі земельної ділянки.

Згідно вимог ч. 5 ст. 20 ЗК УРСР (в редакції 1970 р.) право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад.

Із змісту цієї статті вбачається, що основним джерелом, яке посвідчує право користування громадян, які проживають в сільській місцевості, конкретною земельною ділянкою в період з 1970 по 1990 р.р. були записи в погосподарських книгах сільських Рад.

Згідно відомостей, які відображені у наявній у справі, належним чином завіреної копії витягу із погосподарської книги Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка знаходиться на зберіганні в Ленінському райвиконкомі м. Полтави, особовий рахунок №1748, суспільна група - робітники, вбачається що за головою сім'ї - ОСОБА_11 та членами його сім'ї по АДРЕСА_1 домоволодіння: житловий будинок та сарай 1924 року побудови та обліковується земельна ділянка площею 0,15 га

( т.2, а.с. 211).

Згідно технічного паспорта, виготовленого 06 березня 1991 року домоволодіння по АДРЕСА_1, витяг з якого наявний в матеріалах справи (т. 2 а.с.115), площа належної ОСОБА_11 земельної ділянки складає 1750 кв.м.

Саме ця земельна ділянка і була в подальшому успадкована ОСОБА_6 та ОСОБА_7

При цьому посилання апелянтів про недотримання ОСОБА_11, як спадкодавцем порядку реєстрації права власності на земельну ділянку, визначеного ЗК України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є неспроможними, оскільки на момент виникнення у спадкодавця права власності на спірну земельну ділянку вказані нормативно правові акти не були чинними.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що судом першої інстанції помилково встановлено площу земельної ділянки, що перебуває у користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_7

При цьому, різниця у 48 кв.м. у площі земельної ділянки визначеної у документації КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» станом на 06 березня 1991 року та кадастрового плану ДП «УкрНДІІНТВ» виготовленого у 2013 року, пояснюється вдосконаленням технологій заміру земельної ділянки та є такою, що не впливає на правильність оскаржуваного рішення.

Особи, що не брали участь у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 стверджували, що вони фактично користуються земельною ділянкою площею 1317 кв.м., а тому користування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 земельною ділянкою площею 1702 кв.м. є неправомірним.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність дослідження реальної площі земельної ділянки, що перебуває у власності апелянтів, з метою встановлення, чи було оскаржуваним рішенням порушено їхні права.

Так, домоволодіння по АДРЕСА_2 у м. Полтаві належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розташоване на земельній ділянці що також відноситься до земель державного фонду і перебуває у їх користуванні.

Відповідно до наявної у справі належним чином завіреної копії витягу із погосподарської книги Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка знаходиться на зберіганні в Ленінському райвиконкомі м. Полтави, особовий рахунок №1747, громадська група - робітники, вбачається що за головою сім'ї - ОСОБА_13 та її сином ОСОБА_14 по АДРЕСА_2 зареєстровано 1/2 частина домоволодіння та обліковується земельна ділянка площею 0,3 га. ( т.2, а.с. 211)

Як вбачається із матеріалів справи, гр. ОСОБА_5 набув право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями згідно договору дарування від 21 лютого 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_15 Вказаний договір, як і передбачено законом, ним було зареєстровано в МБТІ. Згідно заяви ОСОБА_5 КП Полтавське бюро технічної інвентаризації ,, Інвентаризатор '' був виготовлений і отриманий ним технічний паспорт на домоволодіння ( т.1, а.с. 151 - 153 ).

Відповідно до договору дарування ОСОБА_5 прийняв у дар від ОСОБА_14 ? частину домоволодіння, у якого в користування перебувала земельна ділянка 0,3 га.

ОСОБА_4 набула право власності на 1/2 частину цього ж будинковолодіння згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 2007 року. Згідно її заяви був виготовлений і отриманий нею технічний паспорт на домоволодіння ( т.1, а.с.154, 155 ).

Відповідно до схематичного плану земельної ділянки, який є невідємною частиною технічного паспорту на домоволодіння, земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння по АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м. При виготовлені технічної документації ОСОБА_16 та ОСОБА_4 не заперечували та не оспорювали розмір земельної ділянки який був вказаний у виготовлених та виданих їм технічних паспортах на домоволодіння по АДРЕСА_1 (т.3 а.с. 104-105).

За приписами ч.ч. 2, 4 ст.120 ЗК України, який набрав чинності 01.01.2002 року, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то у разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як вбачається із матеріалів справи у попередніх власників домоволодіння по АДРЕСА_2 - ОСОБА_13 та ОСОБА_17 в користуванні перебувала земельна ділянка площею 600 кв.м.

Отже до ОСОБА_5, який набув право власності в 2004 році та до ОСОБА_4, яка набула право власності в 2007 році перейшло право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі (600 кв.м.), що були у попереднього землекористувача.

Надана апеляційному суду довідка Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за № 461 від 20.05.2013 р. у якій вказано, що ОСОБА_18 мала земельну ділянку площею 0, 28 га не може бути прийнятий судом як доказ, оскільки в тексті довідки не деталізовано місце розташування земельної ділянки та її цільове призначення ( т.1, а.с.163 , 259 ).

Вказана земельна ділянка могла бути виділена ОСОБА_19 на підставі вимог ч.2 ст.63 ЗУ УРСР ( 1970 р.) поза межами житлової зони села Крутий берег.

В ході апеляційного розгляду матеріалів справи було долучено відповідь Полтавської районної державної адміністрації на звернення ОСОБА_6 за № 308/01-32, про те, що будь-яких даних про виділення земельної ділянки до 1943 року ( в тому числі с. Крутий берег) в архівному відділі Полтавської районної державної адміністрації не збереглося ( т.2, а.с. 116). Вказане дає підстави вважати, що площа земельної ділянки, що нині розташована по АДРЕСА_2 не змінювалась.

В ході апеляційного розгляду до матеріалів справи було долучено завірені копії витягу із погосподарської книги, особовий рахунок № 1747 Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка з 1988 року знаходиться на зберіганні в Ленінській районній раді м.Полтави, витяг із інвентаризаційної справи на домоволодіння розташованої по АДРЕСА_1 плану земельної ділянки ( який є невідємною частиною технічного паспорту домоволодіння), де чітко зазначено площу земельної ділянки - 600 кв.м., а також копії заяви ОСОБА_14 про реєстрацію права власності, копії заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на виготовлення технічних паспортів на вищевказане домоволодіння з відміткою про їх отримання ( т.2, а.с. 114-119).

Відповідно до п. 20 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господасртсва УРСР від 31.01.1966р., у випадку включення в міську ( селищну ) смугу сільських населених пунктів при наявності по господарських книг сільської Ради депутатів трудящихся бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам. А в п.22 цієї Інструкції сказано, що у висновку, який складає бюро технічної інвентаризації обов'язково зазначається адреса будинку, площа земельної ділянки.

В технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 у м. Полтаві, вказані власники ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який виготовлений на замовлення ОСОБА_4 23 травня 2007 року при реєстрації власності на нерухоме майно, на плані земельної ділянки у графі: загальна площа (фактична) записано 600, під будівлями - 176, під двором - 271, город -152.

Це вказує на те, що станом на 23 травня 2007 року у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебувала в користуванні земельна ділянка загальною площею 600 кв.м., якою користувались попередні власники, а отже факт самозахвату з боку суміжних землекористувачів по АДРЕСА_1 не знаходить свого підтвердження.

До схематичного плану земельної ділянки, виготовленому на замовленні апелянтів 12.11.2013 року необхідно віднестись критично, оскільки він виготовлений на замовлення апелянтів і, як вказано на звороті цього плану, документ, що підтверджує їх право на земельну ділянку не наданий ( т.2 а.с. 129).

Виходячи із аналізу доказів, наданих суду в заперечення апеляційної скарги, вбачається, що за даними наявними у інвентаризаційній справі домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 у м. Полтаві на земельній ділянці 600 кв.м., станом на 1987 рік належало ОСОБА_14 А та ОСОБА_20 по 1/2 частині кожній. Отже у користування наступних власників домоволодіння перейшла в користування земельна ділянка площею 600 кв.м.

Окрім того, у разі складання площі земельних ділянок що знаходяться в користуванні: ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (600 кв.м.) та ОСОБА_7, ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 (1702 кв.м. ) загальна плаща буде складати 2302 кв.м. Така площа повною мірою відповідає правовстановлюючим документам, наданими сторонами по справі та апелянтами і вказує на відсутність ознак самозахоплення будь-якої земельної ділянки з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Відтак посилання апелянтів на належність їм земельної ділянки, що перевищує 600 кв.м. та відповідно порушення їхніх прав оскаржуваним рішенням є безпідставними.

Окрім того, до матеріалів справи було долучено листи Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавські області від 23 травня 2013 року, від 15 травня 2014 року та 12 червня 2014 року, які підтверджують, що ОСОБА_6 неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу встановлення паркану на її земельній ділянці та проведення її замірів невідомими особами.

Зазначене, в сукупності з іншими доказами, дозволяє стверджувати, що власники домоволодіння по АДРЕСА_1 збільшили межі належної їм земельної ділянки за рахунок сусідньої земельної ділянки.

За таких обставин колегія суддів, приходить до висновку, що апелянтами не надано доказів того, що рішенням суду від 28 січня 2014 року, яким визначено порядок користування земельною ділянкою розташованою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_7 та ОСОБА_6, порушено їхні права як землекористувачів суміжної земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_2 у м. Полтаві, а також не доведено факту самозахвату земельної ділянки що перебуває у їх користуванні.

Згідно ч. 3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 58,59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними, допустимими та достовірними.

Надані адвокатом ОСОБА_2 докази колегія суддів приймає до уваги, оскільки вони надані в заперечення доводів апеляційних скарг ОСОБА_5 та ОСОБА_21, які не приймали участь у розгляді справи в суді першої інстанції, узгоджуються з матеріалами справи та спростовують доводи апеляційної скарги.

Апелянтами не надано апеляційному суду належних, допустимих та достовірних доказів, що при вирішенні питання про визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками домоволодіння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було здійснено розподіл не по фактичному користуванню цією земельною ділянкою, що суміжними землекористувачами (ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) було здійснено самозахват 534 кв.м. земельної ділянки, яка на законних правових підставах знаходиться в їхньому (ОСОБА_21 та ОСОБА_5.) користуванні.

При цьому, колегія суддів не вважає достовірним та допустимим доказом по справі висновок експерта № 296-15 від 15 січня 2016 року (т.3 а.с.76 -86), оскільки він є недостатньо обґрунтованим та ясним, а його висновки є сумнівними.

Крім того, з пояснень експерта, допитаного в судовому засіданні, вбачається, що експертне дослідження містить припущення, а також втручання з боку експерта, яке виявилось у самостійному внесенні додаткових позначень схемі земельної ділянки.

Проведена експертиза базується на співставленні генеральних планів 1966-1971 років. При цьому не встановлено документів, згідно яких була визначена площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 у м. Полтаві, у тому числі до 2014 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами та не можуть бути підставами для зміни або скасування прийнятого у справі рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішеня місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: --//-- Л.М. Хіль

Судді --//-- О.Ю. Кузнєцова

--//-- С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: Л.М. Хіль