АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/894/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Скрипник В. Ф.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що за договором № DNH4KP23670567 від 24 липня 2006 року ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 1922,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Станом на 05 липня 2013 року позичальник ОСОБА_6 має заборгованість в сумі 24555,38 грн., яка складається з наступного:

- 1618,14 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7665,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 13626,57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1145,49 грн. - штраф (процентна складова).

Просило стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 24 555,38 грн. за договором № DNH4KP23670567 від 24 липня 2006 року та судові витрати.

Заочним рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 24 555, 38 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначав, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, тому був позбавлений можливості подати заяву про застосування строків позовної давності до суду першої інстанції.

Просив заочне рішення суду скасувати, застосувати строки позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № DNH4KP23670567, згідно з яким ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 1922,70 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-7).

Згідно договору, кредит надається на строк 12 місяців по 24 липня 2007 року, а погашення кредиту обумовлено щомісячними платежами у період із 10 по 17 число кожного місяця у розмірі 183 грн. 14 коп.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

ОСОБА_6 свої обов'язки не виконував і на 05 липня 2013 року мав заборгованість у розмірі 24 555 грн. 38 коп., а саме: 1618,14 грн. заборгованості за кредитом; 7665,18 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 13626,57 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1145,49 грн. - штраф (процентна складова)(а.с.4-5).

Згідно з пунктом 2.4.5.8 Умов, які додані до позовної заяви, позовна давність для вимог про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафу встановлюється в додаткових положеннях Умов і правил. За пунктом 1.7.31 цих Умов позовна давність для вимог про повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафу, витрат банку за розділами 2.1 - 2.5, 2.5.1, 2.5.2, 2.16, 3.1, 3.17 Умов і правил установлена тривалістю у 50 років(а.с.21, 26).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року (справа N 6-757цс15) міститься висновок про те, що Умови, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності.

Аналогічні висновки викладені у постановах № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року.

Крім того, Умови, які були додані до позовної заяви, взагалі не містять п. 2.2, 2.3, 2.5, 4.2, хоча на них було посилання в заяві позичальника № DNH4KP23670567 (а.с.7).

Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувались.

Заяву про застосування строків позовної давності ОСОБА_6 подав 17 лютого 2016 року, під час перегляду даного заочного рішення судом першої інстанції, (а.с.58-59).

Враховуючи, вищевикладене, а також те, що банк звернуся до суду з позовом лише 08 серпня 2013 року, колегія суддів приходить до висновку, що банк пропустив строк для звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Вказаних обставин та норм законодавства суд першої інстанції не врахував, крім того, під час розгляду справи та ухвалення заочного рішення судом було порушено ряд процесуальних норм.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області було відкрито провадження та призначено судове засідання на 22 серпня 2013 року о 11 год.00 хв.(а.с.36).

Статтею 127 ЦПК України, після відкриття провадження у справі суд невідкладно надсилає особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а третій особі - копія позовної заяви.

В матеріалах справи відсутні будь-які супровідні листи про направлення копії ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що ОСОБА_6 був 13 серпня 2013 року належним чином повідомлений, тому прийшов до висновку ухвалити заочне рішення. Дійсно, в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_6.(а.с.37).

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Крім того, суд вирішує питання щодо заочного розгляду справи до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Оскільки процесуальним законом не встановлено вимоги щодо форми її прийняття, така ухвала може бути оформлена як окремий процесуальний документ відповідно до вимог ч. 1 ст. 210 ЦПК, так і протокольно, відповідно до вимог ч. 2 ст. 210 цього Кодексу. Проте, з матеріалів справи вбачається, що суд взагалі не постановляв ухвалу про заочний розгляд справи, ні протокольно, ні окремим документом.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4)порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи наведене, судова колегія уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та грубим порушенням норм процесуального права, та вважає за необхідне ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» застосувавши позовну давність.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309,316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Заочне рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати та ухвалити нове, яким в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :