Справа № 274/5777/15-ц
Провадження № 2/0274/510/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2016 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Щербака Д.С., за участю секретаря Поступайло Х.О., позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в інтересах дитини ОСОБА_10, до ОСОБА_3, ОСОБА_11, третя особа: Орган опіки та піклування в особі сектору опіки та піклування служби у справах дітей Бердичівського міського виконавчого комітету про позбавлення батьківських прав та призначення піклування над дитиною,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року позивачка - ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_11, третя особа: Орган опіки та піклування в особі сектору опіки та піклування служби у справах дітей Бердичівського міського виконавчого комітету про позбавлення батьківських прав та призначення піклування над дитиною.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з травня 1999 року донька позивачки - відповідачка-1 - ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем-2 - ОСОБА_11.

Під час їх спільного проживання у них народився син - онук позивачки - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з самого народження, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає зі нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідачі є батьками неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, які фактично з дня народження останнього не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують сина необхідним, харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, навіть не спілкуються з дитиною, що підтверджується характеристикою з Бердичівської міської гуманітарної гімназії №2 на дитину щодо осіб, які займаються її фактичним вихованням та актом ПП «Житлоремекс-2» щодо фактичного проживання дитини, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, складеного посадовими особами вищезазначеної гімназії №2.

Крім зазначеного вище, обидва відповідачі тривалий час вживають наркотичні засоби, з приводу чого перебувають на обліку в наркологічному діспансерному відділенні Бердичівського ЦМЛ з приводу опійної наркоманії.

У судовому засіданні позивачка та її представник на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги за №52 від 03.11.2015р. ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з наведених у позові підстав (а.с.48).

Відповідачка-1 у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення судом.

Відповідач-2 у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином згідно ст.74-78 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечення до суду не подавались.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не підтримала та заперечила проти їх задоволення судом, посилаючись на письмовий висновок органу опіки та піклування про не доцільність позбавлення батьківських прав за №02-16/285 від 15.02.2016р. (а.с.43-47).

Свідків ОСОБА_5 пояснив в засіданні, що позивачка є їх прихожанкою єврейської общини, приблизно у 2013р. році вона звернулась до нього з проханням допомогти відповідачці-1 подолати алкогольну залежність, однак остання повний 9-ти місячний курс програми лікування не закінчила, з відповідачем-2 він не знайомий, підтвердив, що дитина ОСОБА_10 проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що відповідачі, як батьки дитини ОСОБА_10, не працювали та зловживали алкоголем, наркотиками, відповідач-2 був засуджений, власне дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні з самого народження (2001р.).

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили у судовому засіданні, що є сусідами позивачки, дитина ОСОБА_10 проживає з позивачкою з самого народження та перебуває на її утриманні, купує речі, харчування, займається його вихованням, відповідачі не працюють, зловживають алкогольними напоями, дитиною не займаються та не турбуються про її стан.

Дитина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, у судовому засіданні пояснив, що він навчається в Бердичівській міській гуманітарній гімназії №2, полюбляє грати у футбол, мріє здобути професію тренера, проживає у своєї бабусі, яка є позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні, вона купляє йому одяг, харчі, подарунки, займається його вихованням та навчанням, з батьками, що є відповідачами по справі, він не спілкується через те, що вони вживають алкоголь та б'ють його.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, їх представників, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Крім того, частинами першою - третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Абзацом першим частини другої статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно ст.244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Щодо висновку органу опіки та піклування про не доцільність позбавлення батьківських прав за №02-16/285 від 15.02.2016р., то суд ставиться до нього критично так як він не відповідає дійсним та встановленим у судовому засіданні обставинам даної цивільної справи. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що вище вказаний висновок був складений без участі відповідача-2, що знайшло своє підтвердження в поясненнях позивачки та свідків.

Тому, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 208-210, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, щодо їх неповнолітнього сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, піклувальником неповнолітнього ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя: Д.С. Щербак