Справа № 127/2709/16-ц Провадження № 22-ц/772/1036/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 6Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.

з участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_2 про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди,

встановила:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_3 міської ради про забезпечення позову та накладено арешт на будівлю торгівельного павільйону, загальною площею 58,9 кв.м, що розташована за адресою: м. Вінниця, просп. Юності, б/н, реєстраційний номер 1, який перебуває у власності ОСОБА_2

Не погодившись із зазначеною ухвалою відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу як незаконну та постановити нову про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_4 вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 міської ради ОСОБА_5 проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції як законну.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

В лютому 2016 року ОСОБА_3 міська рада звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, яким просила прийняти рішення про звільнення земельної ділянки площею 57,75 кв.м на розі проспекту Юності та вулиці Келецької у м. Вінниці, зі сторони багатоквартирного житлового будинку №71/49, шляхом демонтажу тимчасової споруди з габаритними розмірами 3,2 м х 7,5 м та навісу з металевих конструкцій розмірами 4,5 м. х 7,5 м., що розташована на ній, за рахунок коштів ОСОБА_2 та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції, з огляду на предмет позовних вимог, співмірність заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості чи утруднення виконання рішення суду.

Так, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У статті 152 ЦПК України наведено перелік способів забезпечення позову, зокрема одним із них є шляхом накладення арешту на майно або кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п.1 ч.1).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Клопотання про забезпечення позову мотивоване тим, що відповідач по справі ОСОБА_2, яка є власником тимчасової споруди з габаритними розмірами 3,2 м х 7,5 м та навісу з металевих конструкцій розмірами 4,5 м. х 7,5 м, що знаходиться на розі проспекту Юності та вулиці Квятека у м. Вінниці, зі сторони багатоквартирного житлового будинку №71/49,до прийняття рішення може здійснити перепродаж вказаної споруди, а це ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Оскільки предмет позовних вимог складають вимоги про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасової споруди з габаритними розмірами 3,2 м х 7,5 м та навісу з металевих конструкцій розмірами 4,5 мх 7,5 м, висновок суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту саме на цю споруду є вірним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом накладено арешт на майно, яке не є предметом спору є безпідставними, оскільки за змістом позовної заяви підставою позову є якраз невідповідність технічної характеристики обєкту нерухомості, право власності на який зареєстровано за відповідачкою, фактично наявному на земельній ділянці обєктові.

Так, як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.11.2007 року є власником будівлі торгівельного павільйону загальною площею 58,9 кв.м, що розташований по просп. Юності, б/н в м. Вінниці, реєстраційний номер якого 1.

Відповідно до акту, складеного 05.02.2016 року працівниками департаменту архітектури, містобудування та кадастру міської ради вбачається, що зазначений торгівельний павільйон є некапітальною тимчасовою спорудою, з габаритними розмірами 3,2 м х 7,5 м, яка виготовлена зі збірно-розбірних полегшених конструкцій, без фундаменту, до якої крім того примикає навіс з металевих конструкцій розміром 4,5 м х 7,5 м.

Крім того, у випадку невжиття заходів забезпечення позову відповідач не обмежена в можливості розпорядитися своїм майном відчуживши його іншій особі, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду.

Відстрочуючи сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції погодився з доводами відповідного клопотання позивача про те, що потреба забезпечення позову є нагальною, а сплата судового збору органом місцевого самоврядування потребує певного часу.

Отже ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року постановлена з додержанням вимог закону, а тому апеляційну скаргу на підставі пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України слід відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2016 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.