У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: О.С. Малько, Н.В. Бондаренко, С.С. Шимківа,

секретар судового засідання: І.С. Пиляй,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 28 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво та утримання майна.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 28 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво та утримання майна - відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Посилання в оскаржуваному рішенні на рішення Рівненського міського суду від 10 серпня 2012 року і ухвалу апеляційного суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, про визнання незаконним витягу про державну реєстрацію та про витребування майна з чужого незаконного володіння, ч.3 ст.61 ЦПК України не підтверджено доказами.

Зазначає, що згідно ст.4 Цивільно кодексу УРСР, який діяв на час укладення річного підрядного договору по будівництву від 31 липня 1981 року, підписання акту приймання виконаних робіт від серпня 1981 року, жовтня 1981 року, рахунків-фактур від 27 квітня 1981 року, 22 червня 1981 року,- цивільні права і обов'язки виникають з підстав передбачених Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають з угод, передбачених законом, а також угод, хоч і не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

У відповідності до ст.59 ЦК УРСР недійсність угоди визнається у встановленому законом порядку.

Цих положень матеріального права судом на застосовано.

Суд безпідставно відхилив надані нею докази.

Просить рішення суд першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача вважає її необґрунтованою і з покликанням на положення ст.ст.44, 46 Цивільного кодексу УРСР вказує, що викладені у ній доводи не спростовують висновків суду щодо недоведеності заявлених позивачем вимог.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Рівненського міського суду від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд правильно виходив з необґрунтованості та недоведеності заявлених вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (позивач по справі) перебувають у шлюбі з 09 лютого 1969 року згідно свідоцтва про одруження.

Після одруження ОСОБА_1 переїхала до свого чоловіка, який проживав із батьками у АДРЕСА_1

Згідно договору дарування від 11 травня 2005 року ОСОБА_7 (матір відповідача) передала безоплатно у власність ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності ? частку в жилому будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, і на підставі якого ОСОБА_3 оформив право приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 08 червня 2005 року комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації (а.с.153, 154).

Матеріали справи не містять відомостей про оскарження ОСОБА_1 або її чоловіком - ОСОБА_4 цього договору дарування.

Відповідно до рішення Рівненського міського суду від 08 лютого 2006 року за ОСОБА_4 визнано право приватної власності на ? частку будинку АДРЕСА_1 яка входить до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (батько відповідача та ОСОБА_4) .

Рішенням Рівненського міського суду від 10 липня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Рівненської області від 12 вересня 2012 року встановлено, що річний договір по будівництву від 31 липня 1981 року, акт приймання виконаних робіт від серпня 1981 року, від жовтня 1981 року, рахунки-фактури від 27 квітня 1981 року, 22 червня 1981 року укладалися із ОСОБА_8, а не з ОСОБА_1, що спростовує доводи позивача про будівництво (добудову) будинку саме нею.

Вказаним рішенням Рівненського міського суду від 10 липня 2012 року, яке набрало законної сили, відмовлено ОСОБА_9 у задоволені зустрічних позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання незаконним витягу про державну реєстрацію та про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Покликання в апеляційній скарзі на необґрунтованість рішення суду першої інстанції через відсутність підстав для застосування положень ч.3 ст.61 ЦПК України не заслуговують на увагу та спростовуються наявними в матеріалах справи копіями судових рішень (а.с.147-150).

Доводи скарги щодо незастосування судом положень ст.59 ЦК УРСР та п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" №3 від 28 квітня 1978 року щодо визнання угоди недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом є необгрунтованими, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення коштів, а не визнання правочину недійсним.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: О.С. Малько Н.В. Бондаренко С.С. Шимків