Справа № 301/421/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: с. Заболотне, №30, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.10.2011 року помер дідик позивачки ОСОБА_4 На випадок смерті він заповіту не залишив. Відповідачі, як спадкоємці першої черги, відмовивился від прийняття спадщини за покійним ОСОБА_4 на користь позивачки. Позивачка спадщину прийняла, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок в с. Заболотне, №30, Іршавського району, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований у 1985 році на земельній ділянці, відведеній для забудови. Згідно погосподарського обліку власником вказаного домоволодіння був покійний ОСОБА_4 Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без її участі (а.с. 29).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяви, в яких позов визнали, просили розглянути справу по суті в їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували (а.с. 28,30,31,32).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Заболотне, №30, Іршавського району, не зареєстрований (а.с.33). Будинок збудовано у 1985 році на земельній ділянці, відведеній для забудови та згідно погосподарської книги Великораковецької сільради власником будинку був ОСОБА_4 Дані обставини підтверджується довідками Великораковецької сільської ради №712 від 01.03.2016 року та №713 від 01.03.2016 року (а.с. 11).

Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с.17-18). Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, вартість будинку становить 79903 грн. ( а.с.9).

ОСОБА_4 помер 11.10.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №126076 від 12.10.2011 року (а.с. 4).

Заповіту ОСОБА_4 не залишив. Дана обставина підтверджується довідкою Великораковецької сільської ради №02.09/101 від 29.02.2016 року (а.с. 10).

Спадкоємцями першої черги за померлим ОСОБА_4 є відповідачі по справі: вдова ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ( а.с.5,7). Інших спадкоємців першої черги не має.

Відповідач ОСОБА_3, будучи спадкоємцем першої черги та проживаючи окремо від спадкодавця ( а.с.12, 32), у визначений строк відповідно до вимог ст. 1269 ч.1 ЦК України до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, отже, не прийняв спадщину. Згідно поданої до суду заяви, ОСОБА_3 не бажає спадкувати за батьком і не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем ( а.с.30).

Спадкоємець ОСОБА_2 від прийняття спадщини за покійним чоловіком відмовилася на користь позиваки ОСОБА_1, що підтверджується відповідною заявою ( а.с.28).

Згідно довідки Великоракоцької сільради №02.09/100 від 29.02.2016 року на день смерті ОСОБА_4 разом з ним у спадковому будинку проживала позивачка ОСОБА_1 (а.с. 10).

Спадкоємць ОСОБА_1 відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України прийняла спадщину. Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки на житловий будинок, який входить до складу спадщини, відсутні правовстановлюючі документи та він не зареєстрований.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідачі визнали позов і не заперечували проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем. Визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1985 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі села власником житлового будинку №30, с. Заболотне, Іршавського району, вважався ОСОБА_4, спадкоємцем якого є позивачка, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1268, 1274 ч.2 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: с. Заболотне, №30, Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських