У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з Управління Активами «ПрімоКолект-Капітал» про захист прав споживачів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 07 травня 2008 року між нею та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») укладений договір споживчого кредиту № 02/02200120/5196/02, відповідно до умов якого позивачці надано кредит у розмірі 6 022 грн 06 коп. зі сплатою 21,50 % річних: 4 095 грн - на придбання позичальником майна, а саме: софи «Штрукс» вартістю 1 450 грн, 2 крісла для відпочинку вартістю 790 грн, канапи «Селена» вартістю 1 065 грн; а також 602 грн 21 коп. - на оплату послуг ВАТ КБ «Надра», пов'язаних з консультуванням, прийняттям та оформленням необхідних документів; 602 грн 21 коп. - на здійснення оплати ВАТ КБ «Надра» за поставку кредиту; 722 грн 65 коп. - за здійснення поставки послуг зі страхування. Вказувала, що грошові кошти у розмірі 6 376 грн вона виплатила відповідно до даного договору, що підтверджується копіями розрахункових чеків. Згодом її письмово повідомили, що її новим кредитором стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з Управління Активами «ПрімоКолект-Капітал» (далі - ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал») і що її борг склав 6 474 грн 48 коп.

Від ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» надійшли два екземпляра договору про реструктуризацію заборгованості від 16 січня 2013 року, проте даний договір вона не підписувала, але помилково сплатила 1 450 грн на рахунок, що вказаний у договорі. Від ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» їй почали надходити смс-повідомлення та пізні дзвінки з вимогою сплатити борг.

Просила розірвати договір споживчого кредиту від 07 травня 2008 року № 02/02200120/5196/02, визнати договір про відступлення права вимоги від 18 квітня 2012 року № 20120418-Г, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» недійсним та стягнути з ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» на користь ОСОБА_4 1 450 грн; зобов'язати кожну зі сторін повернути другій стороні все одержане за договором споживчого кредиту від 07 травня 2008 року № 02200120/5196/02, укладеного між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року позов задоволено. Розірвано договір споживчого кредиту від 07 травня 2008 року № 02/02200120/5196/02, укладений між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра». Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 18 квітня 2012 року № 20120418-Г, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал». Стягнуто з ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» на користь ОСОБА_4 1 450 грн. Зобов'язано ВАТ КБ «Надра» повернути ОСОБА_4 4 957 грн 60 коп., а ОСОБА_4 повернути ВАТ КБ «Надра» софу «Штрукс», 2 крісла для відпочинку, одержаних за договором споживчого кредиту від 07 травня 2008 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 07 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), укладений договір споживчого кредиту № 02/02200120/5196/02, відповідно до умов якого позивачці надано кредит у розмірі 6 022 грн 06 коп. зі сплатою 21,50 % річних: 4 095 грн - на придбання позичальником майна, а саме: софи «Штрукс» вартістю 1 450 грн, 2 крісла для відпочинку вартістю 790 грн, канапи «Селена» вартістю 1 065 грн; а також 602 грн 21 коп. - на оплату послуг ВАТ КБ «Надра», пов'язаних з консультуванням, прийняттям та оформленням необхідних документів; 602 грн 21 коп. - на здійснення оплати ВАТ КБ «Надра» за поставку кредиту; 722 грн 65 коп. - за здійснення поставки послуг зі страхування (а. с. 5, 6).

Відповідно до наданих позивачкою копій квитанцій у 2009−2011 роках на погашення заборгованості за кредитом позивачкою було сплачено 6 376 грн (а. с. 7−11).

18 квітня 2012 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» укладений договір відступлення права вимоги № 20120418-Г, згідно з умовами якого ПАТ КБ «Надра» відступило, а ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» прийняло належні кредиторові вимоги, у тому числі й за кредитним договором від 07 травня 2008 року № 02/02200120/5196/02, укладеним з ОСОБА_4, заборгованість якої згідно з витягом з акта приманні-передачі від 18 квітня 2012 року склала 6 382 грн 59 коп., з якої: 3 551 грн 67 коп. - заборгованість за кредитом, 748 грн 75 коп. - заборгованість за відсотками, 2 082 грн 17 коп. - пеня (а. с. 13−15).

Згідно з копіями квитанцій за липень-вересень 2012 року позивачкою сплачено на погашення заборгованості за кредитом 1450 грн (а. с. 12).

12 листопада 2012 року ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» направило на адресу позивачку лист, у якому позивачці роз'яснено, що її заборгованість станом на 12 листопада 2012 року за кредитним договором склала 6 618 грн 62 коп., з якої: 3 551 грн 67 коп. - заборгованість за кредитом, 2 657 грн 95 коп. - пеня, 409 грн - віндикаційні витрати (а. с. 21, 22).

Позивачці було направлено договір про реструктуризацію заборгованості від 16 січня 2013 року, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_4 станом на 16 січня 2013 року склала 6 636 грн 05 коп. (а. с. 20).

Відповідно до довідки ТОВ «КУА «ПрімоКолект-Капітал» від 01 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2008 року № 02/02200120/5196/02 склала 10 765 грн 09 коп. (а. с. 46).

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила розірвати договір споживчого кредиту на підставі ст. 651 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що позивачкою не доведено наявність підстав для розірвання кредитного договору.

Також суд правильно вказав, що ОСОБА_4 не є стороною договору відступлення права вимоги від 18 квітня 2012 року, тому позбавлена права оскаржувати дійсність зазначеного договору. При цьому відповідно до ст. 518 ЦК України позивачка може висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Щодо зобов'язання повернути грошові кошти та майно, то такі вимоги врегульовано ст. ст. 1212−1214 ЦК України і на підставі цих норм закону позовні вимоги позивачкою не заявлено.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у позові. Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Гвоздик П.О., ІваненкоЮ.Г.