У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року та касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», в інтересах якого діє Пилипчук Ірина Юріївна, на рішення апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Креді АгрікольБанк» (далі по тексту - ПАТ «Креді Агріколь Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги за позовом обґрунтовувало тим, що між АТ «Індстріально-Експортний банк», правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_7 06 травня 2008 року був укладений кредитний договір з подальшими змінами та доповненнями до нього, згідно з яким останньому надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США на строк до 02 травня 2023 року 72 місяці на умовах, визначених кредитних договором.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язання за даним договором 06 травня 2008 року, між банком та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1.

Крім того, для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 06 травня 2008 року між банком та ОСОБА_8 був укладений договір поруки, згідно з яким ОСОБА_8 поручилася перед банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору.

Також 14 квітня 2010 року були укладені два окремі договори поруки між банком та ОСОБА_9, а також між банком та ОСОБА_10, згідно з якими поручителі зобов'язалися відповідати перед банком за виконання позичальником в повному обсязі усіх обов'язків, що виникли з кредитного договору.

Оскільки боржник ОСОБА_7 належним чином не виконує свої зобов'язання по кредитному договору, позивач просив, з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути в солідарному порядку як з боржника, так із поручителів заборгованість за кредитнимдоговором, яка станом на 04 квітня 2014 року становить 110 533,09 доларів США та пеню в сумі 23 758,28 грн.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 110 553,09 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день прийняття рішення становить 1 296 037,09 гривень та 23 758,28 гривень пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 травня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 103/08-ф від 06 травня 2008 року в розмірі 9 184,06 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення районним судом становить 103 074,54 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_9 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 103/08-ф від 06 травня 2008 року в розмірі 100 298,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення районним судом становить 1 125 666,65 грн та 18 500,93 грн пені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_10 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 103/08-ф від 06 травня 2008 року в розмірі 100 298,19 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення районним судом становить 1 125 666,65 грн та 18 500,93 грн пені. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ПАТ «Креді Агріколь Банк», в інтересах якого діє Пилипчук І.Ю., просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що в зв'язку з невиконанням зобов'язань належним чином і в установлений строк відповідно до умов кредитних договорів, заборгованість має бути стягнута солідарно як з боржника так і з поручителів, як того вимагають ст. ст. 526, 527, 554,530, 629 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що до задоволення підлягає заборгованість в розмірі 109 482,25 доларів США та пеня в сумі 18 500,93 грн, оскільки саме ця сума підтверджена оборотними відомостями. При цьому апеляційний суд стягнув заборгованість за кредитним договором, яка утворилась з вересня 2012 по червень 2013 року тільки з боржника ОСОБА_7, а заборгованість за період з червня 2013 року по квітень 2014 року солідарно, як з боржника, так і з поручителів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, оскільки порука ОСОБА_9 та ОСОБА_10 припинена, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, в частині невиконання боржником окремих щомісячних зобов'язань за кредитним договором, які виникли до червня 2013 року.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачки ОСОБА_8, апеляційний суд виходив із того, що порука відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинена, оскільки банком без згоди поручителя було внесено зміни до кредитного договору, а саме збільшено строк користування кредитом, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Колегія суддів повністю не може погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 травня 2008 року між AT «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав ОСОБА_7 кредит у сумі 100 000,00 доларів США зі сплатою 12,8 % річних, строком на сто двадцять місяців з 06 травня 2008 року по 04 травня 2018 року, та сплатою заборгованості згідно графіку встановленого договором.

06 травня 2008 року між AT «Індустріально-Експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір, з подальшими змінами та доповненнями до нього, згідно з яким ОСОБА_7 передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06 травня 2008 року між AT «Індустріально-експортний банк», ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був укладений договір поруки, згідно з яким поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

14 квітня 2010 року на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 06 травня 2008 року між AT «Індустріально-експортний банк», ОСОБА_7 та ОСОБА_9, а також між AT«Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», ОСОБА_7 та ОСОБА_10 були укладені договори поруки, згідно з якими поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (Постанова Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин).

Пунктами 1.2 та 1.3 договору поруки, укладеного між банком та ОСОБА_8 від 06 травня 2008 року встановлено, що сторони договору встановлюють, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язаннях позичальника, які виникають з умов кредитного договору від 06 травня 2008 року, в повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотками за кредит, а також штрафів та пені, в строки на умовах, обумовлених кредитним договором. Сторони договору встановлюють, що зобов'язання поручителя перед банком є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та вказаних в п. 1.2 договору - не потребують.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що 03 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_7 був укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 06 травня 2008 року, згідно з яким встановлено новий строк користування кредитом до 02 травня 2023 року та змінено рафік погашення заборгованості.

Також 14 квітня 2010 року був укладений договір про внесення змін та доповнень № 2 до кредитного договору від 06 травня 2008 року, згідно з яким п. 1.4 кредитного договору викладено в наступній редакції: «За користування кредитом позичальник сплачує щомісячно процентну винагороду за користування кредитом, а саме: за період з 14 квітня 2010 року до 14 квітня 2011 року включно за ставкою 7,1 % процентів річних; починаючи з 15 квітня 2011 року проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 13,44 %».

15 липня 2011 року був укладений договір про внесення змін та доповнень № 3 до кредитного договору від 06 травня 2008 року, згідно з яким за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду за користування кредитом щомісячно в розмірі 7,1 % річних у валюті кредиту, починаючи з 15 липня 2011 року до 15 липня 2012 року включно, починаючи з 16 липня 2012 року і до моменту повного погашення заборгованості за цим договором в розмірі 13,46 %.

З урахуванням вказаних вимог закону, суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_8, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що внаслідок укладення 03 квітня 2009 року, без згоди поручителя, договору про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору, яким було встановлено новий строк користування кредитом до 02 травня 2023 року та змінено графік погашення заборгованості, збільшився обсяг відповідальності поручителя, тому відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_8 припинена.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальникомстроку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банкомправа на вимогу проповернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Строк виконання основного зобов'язання визначений кредитним договором від 06 травня 2008 року із змінами та доповненнями до нього та становить 02 травня 2023 року.

Згідно п. 4.1 договорів поруки від 14 квітня 2010 року, укладених між банком та ОСОБА_9, а також між банком та ОСОБА_10 передбачено, що сторони цих договорів встановили, що вказані договори вступають в силу з моменту їх підписання усіма сторонами та втрачають свою дію з моменту повного виконання забезпеченого ним зобов'язання.

В той же час, пунктом 4.5 кредитного договору визначено, що у випадку невиконання позичальником зобов'язань, визначених п. 3.3.6 цього договору протягом більше 34 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився, та відповідно, позичальник зобов'язаний погасити кредит в повній сумі та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Отже, вищевказаним договором передбачена можливість встановлення нового строку виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи 03 жовтня 2013 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» було пред'явлено вимогу до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_13 про повне дострокове повернення кредиту.

Суд апеляційної інстанції, вирішуючи даний спір, виходив із того, що порука ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в частині невиконання боржником окремих щомісячних зобов'язань за кредитним договором, які виникли до червня 2013 року припинилась, оскільки банк протягом шести місяців від дня настання сплати чергового платежу, не пред'явив вимоги до поручителів.

Однак такий висновок є передчасним, оскільки суд не з'ясував фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: коли настав строк виконання основного зобов'язання, з урахуванням п. 4.5 кредитного договору від 06 травня 2008 року; чи не встановлено новий строк виконання зобов'язання за кредитним договором, з урахуванням направленої 03 жовтня 2013 року банком вимоги про дострокове стягнення кредиту в повній сумі.

Крім того, визначаючи розмір кредитної заборгованості, апеляційний суд виходив із того, що вона підлягає частковому задоволенню лише в сумі 109 482,25 доларів США, оскільки вона підтверджена оборотними відомостями, однак суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що вказана заборгованість встановлена станом на 25 листопада 2013 року, а позивач звертався до суду із клопотанням про збільшення позовних вимог та просив стягнути заборгованість станом на 04 квітня 2014 року в розмірі 110 553,09 доларів США.

Також суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір в частині стягнення пені, не звернув уваги на те, що банком наданий розрахунок пені із переведенням доларів США в національну валюту України - гривню за курсом, установленим НБУ на час виникнення заборгованості.

Однак, суди не врахували, що в даному випадку розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки НБУ, а чинне законодавство не передбачає встановлення НБУ облікової ставки для іноземної валюти, а тому пеня в даному випадку має обчислюватися в гривнях від суми простроченого платежу, визначеної за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а не на час виникнення заборгованості в цілому.

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою правильності визначення обставин справи та оцінки наданих сторонами доказів, судом з`ясовувались неналежним чином, чим порушено норми процесуального права ( ст. ст. 10, 60, 61, 179 ЦПК України) і таке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі рішення апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», в інтересах якого діє ПилипчукІрина Юріївна, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко М.І. Наумчук