Справа № 372/3580/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/591/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 30.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є. М.,

суддів: Сержанюка А.С., Журби С.О.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачами зобовязань за укладеними сторонами договорами кредиту, поруки та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. Загалом позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит в сумі 510 885 грн. 39 коп., зокрема: по основній сумі боргу в розмірі 478 254 грн. 22 коп., прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 24 378 грн. 55 коп., пені за прострочення сплати кредитних коштів в розмірі 2 659 грн. 71 коп., інфляційних втрат в розмірі 5 592 грн. 91 коп.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила повністю, посилаючись на те, що її чоловік сплачує замість неї кредит регулярно, вона не підписувала повідомлення про заміну кредитора.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, причин неявки суду не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив повністю, посилаючись на те, що він щомісячно сплачував платежі по кредиту ОСОБА_2, виникнення заборгованості відбулося через відсутність у нього відомостей про реквізити платежу після заміни кредитора, наразі заборгованість сплачена, письмове повідомлення про заміну кредитора 31.07.2012 року ОСОБА_2 не отримувала, оскільки перебувала за кордоном.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечив повністю, посилаючись відсутність вини відповідачів у виникненні заборгованості, дотримання графіків платежів.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит № 60/2012-Д від 22.06.2012 року в розмірі 461 583 грн. 57 коп., яка станом на 11.11.2015 року складається із заборгованості за по основній сумі боргу в розмірі 453031 грн. 99 коп., прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 8361 грн. 58 коп., пені в розмірі 190 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Державної іпотечної установи судові витрати в розмірі по 1827 грн. з кожної.

Не погоджуючись із висновком, наведеним у рішенні, апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

22 червня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про іпотечний кредит № 60/2012-Д, згідно якого ПАТ «Енергобанк» надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 556000 гривень, що підтверджується договором, додатками до нього, іншими матеріалами справи.

Матеріалами справи підтверджується і сторонами визнається факт одержання відповідачем ОСОБА_2 передбачених договором коштів, що також вказує на виконання умов договору позивачем.

22 червня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 60/2012-Д-П-1, згідно якого відповідач ОСОБА_3 поручалась за зобовязаннями ОСОБА_2 за кредитним договором, що підтверджується договором.

Вказані договори були укладені в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

26 липня 2012 року між Державною іпотечною установою та ПАТ «Енергобанк» було укладено договір відступлення права вимоги № 456/12, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за вказаними вище договорами, що підтверджується договором, матеріалами переписки.

31 липня 2012 року ПАТ «Енергобанк» направив ОСОБА_2 повідомлення про заміну кредитора на Державну іпотечну установу, що підтверджується повідомленням.

Листом від 18 лютого 2015 року позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 із пропозицією виконати умови договору та сплатити заборгованість за кредитом, де чітко і точно вказав реквізити банківських рахунків, на які слід сплачувати платежі за кредитом, цю пропозицію отримав поштою особисто представник цього відповідача ОСОБА_4, який є її чоловіком, що підтверджується листом, поштовим повідомленням, реєстром, свідоцтвом про одруження, паспортами, посвідченням, свідоцтвами про народження дітей.

30.03.2015 року, 12.05.2015 року, 09.07.2015 року ОСОБА_2 зверталась до позивача та ПАТ «Енергобанк» із письмовими заявами щодо порядку виконання договору, що підтверджується заявами, поштовими квитанціями і повідомленнями.

На вказані заяви ОСОБА_2 було надано відповіді ПАТ «Енергобанк» від 17.07.2015 року та Державної іпотечної установи від 18.05.2015 року та 30.07.2015 року, що підтверджується листами.

Дати та суми платежів за договором підтверджуються наявними у матеріалах справи квитанціями та іншими документами.

Судом першої інстанції був зроблений хибний висновок про невиконання відповідачами умов договору і виникнення боргу, який станом на 11.11.2015 року складається із заборгованості за по основній сумі боргу в розмірі 453031 грн. 99 коп., прострочених відсотків за користування кредитом в розмірі 8361 грн. 58 коп., пені в розмірі 190 грн. 00 коп.

Натомість, спірне питання про своєчасність оплати кредиту виникло з підстав, котрі не залежали від апелянта.

Оскільки, в договорі про відступлення права вимоги від 26.07.2012 року, укладеного між ПАТ «Енергобанк» та Державною іпотечною установою наявність, нібито, особистого підпису боржника спростовується доказами того, що апелянт перебував за межами України, таким чином отримати особисто повідомлення про відступлення права вимоги апелянт змоги не мала, а тим більше поставити особистий підпис про отримання.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про те, що апелянтом порушено умови кредитного договору, порушено графік платежів, передбачений додатком до договору про надання іпотечного кредиту, не з його вини, дана обставина підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, у позивача станом на час предявлення позову, на думку колегії суддів, не виникло право звернення до суду із наявними у цій справі позовними вимогами, оскільки боржник прострочив грошове зобовязання не із своєї вини, а заборгованість за лютий-липень 2015 року на суму 52804,50 грн. погашено за період з 28.07.2015 року по 06.08.2015 року, що підтверджується оригіналами платіжними дорученнями та квитанціями, наявними в матеріалах справи.

Оскільки, із матеріалів справи вбачається, що боржник не мав змоги, через закриття рахунків, сплачував заборгованість за кредитним договором первинному кредитору, а повідомлення про відступлення права вимоги апелянтом не отримувалось, непогашення платежів по кредиту відбулось не з вини апелянта. А тому, доказом відсутності умислу, щодо невиконання умов договору в частині його належного погашення є той факт, що заборгованість по платежам апелянта була погашена після отримання останнім листа первинного кредитора про відступлення права вимоги та інформацію про нового кредитора

Таким чином, судом першої інстанції було помилково задоволено позовні вимоги про дострокове погашення кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення та відмови у задоволенні позову.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 листопада 2015 року скасувати та ухвалити по справі нове.

Відмовити у задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: