У х в а л а

іменем україни

4 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Вугледарської міської ради, служба у справах дітей Селидівської міської ради, про відібрання дитини, повернення матері, відшкодування моральної шкоди,за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Донецької області від 2 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Учервні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини, повернення матері, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що із 8 вересня 2012 року перебуває у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них із відповідачем народився син ОСОБА_3.

Із квітня 2015 року шлюбні відносини між ними фактично припинено і з того часу вона із сином почали проживати окремо від відповідача, у м. Мар'їнці Донецької області.

У травні відповідач вивіз дитину з місцем її проживання, зазначивши, що сина їй не віддасть.

У червні 2015 року отримавши в УПЗСН Селидівської міської ради відповідну довідку, вона з малолітнім сином перемістилися з району проведення антитерористичної операції (далі - АТО) до м. Селидового.

Звернувшись до Вугледарського МВ ГУМВС України в Донецькій області, пред'явила вказану довідку № від 2 червня 2015 року і подала заяву про прийняття заходів щодо зобов'язання відповідача повернути їй дитину.

Вважаючи дії відповідача неправомірними, просила суд ухвалити рішення про відібрання дитини у відповідача, який самочинно змінив місце проживання останньої, повернути дитину матері, стягнути моральну шкоду.

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 3 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 3 грудня 2015 року рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 3 вересня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено відібрати у ОСОБА_2 малолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повернути його матері -

ОСОБА_1 Допустити негайне виконання рішення. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду Донецької області від 2 грудня 2015 року і залишити в силі рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 3 вересня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що відповідач без згоди позивача змінив місце проживання їх спільної малолітньої дитини.

Як встановлено судом, позивач та їхня з відповідачем малолітня дитина - ОСОБА_3, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (місце реєстрації дитини за адресою проживання матері).

За цією адресою відповідач самовільно, без згоди позивача, забрав сина до

м. Вугледара.

У зв'язку із проведенням АТО позивач є тимчасово переміщеною особою і зареєстрована у м. СелидовомуДонецької області.

Актом обстеження умов проживання від 8 червня 2015 року, виданого службою у справах дітей Селидівської міської ради, встановлено, що позивач винаймає однокімнатну квартиру, в якій є все необхідне для проживання з дитиною, санітарно-гігієнічні умови відповідають встановленим нормам.

Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Таким чином, апеляційним судом правильно визначено характер спірних правовідносин та визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, а також надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 2 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
П.О. Гвоздик
І.М. Завгородня