У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1 були укладено кредитний договір № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 40 800,00 доларів США на придбання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, з кінцевим терміном повернення 29 травня 2027 року; кредитний договір № 014/2180/6/09603 від 29 січня 2008 року, на підставі якого відповідач отримав кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 89 710,00 доларів США, який надавався двома траншами на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, з кінцевим терміном повернення 29 травня 2027 року.

Додатковою угодою № 1 від 11 жовтня 2007 року внесені зміни до кредитного договору № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року, згідно з якою кредитор збільшив суму наданого кредиту до 60 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 29 травня 2027 року.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року зі змінами та доповненнями, внесеними до нього у зв'язку з укладенням додаткового договору № 1 від 11 жовтня 2007 року та додаткового договору № 2 від 30 січня 2008 року, предметом якого визначені земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, а також усі будівлі та споруди, які збудовані або будуть збудовані у майбутньому на зазначеній земельній ділянці площею 0,1000 га; договір іпотеки № 014/2180/6/09603 від 30 січня 2008 року, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, а також усі будівлі та споруди, які збудовані або будуть збудовані у майбутньому на зазначеній земельній ділянці площею 0,1000 га.

У подальшому розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації № 818р від 21 травня 2009 року було присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2, 69089 житловому будинку літ. А-3 по АДРЕСА_1.

Розпорядженням голови Ленінської районної адміністрації № 918р від 16 червня 2009 року було дозволено оформити гр. ОСОБА_3 право власності на житловий будинок літ. А-3 по АДРЕСА_2 69089, ОП ЗМБТІ внести зміни в технічну документацію, провести реєстрацію нових документів на житловий будинок літ. А-3 по АДРЕСА_2 69089 згідно зазначеного розпорядження.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_4 договір іпотеки № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року та договір іпотеки № 014/2180/6/09603 від 30 січня 2008 року було визнано такими, що припинили свою дію, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зобов'язано Дніпропетровську філію Державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» зняти заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомого майна та в Реєстрі заборон іпотек, всіх реєстраторів: приватних нотаріусів, державних нотаріусів та ВДВС у Дніпропетровській області, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_1, Запорізька область, АДРЕСА_1, накладені 30 травня 2007 року та 30 січня 2008 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г.

Зазначене судове рішення було пред'явлено до виконання, знято заборону відчуження нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в реєстрі заборон іпотек.

26 жовтня 2011 року ОСОБА_4 подав до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення від 13 вересня 2011 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2011 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2011 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду.

24 листопада 2011 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов ОСОБА_3 до ВАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Після скасування заочного рішення та залишення позову без розгляду іпотекодержатель 18 січня 2012 року звернувся до нотаріуса із заявою про поновлення записів у Державному реєстрі іпотек і Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

За заявою банку приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Шаповалова О.Г. 19 січня 2012 року внесла до Державного реєстру іпотек і Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записи про обтяження та заборону на нерухоме майно - земельну ділянку, адреса: АДРЕСА_1. кадастровий номер НОМЕР_1.

Позивач зазначав, що до відновлення заборон на відчуження 17 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, (стара адреса: АДРЕСА_1), кадастровий номер НОМЕР_1; житлового будинку з господарчими і побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 здійснив державну реєстрацію права власності на підставі цих договорів і 17 листопада 2011 року, у порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним з ПАТ АБ «Укргазбанк», житловий будинок АДРЕСА_2 з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, та земельною ділянкою площею 975 кв. м, за договором іпотеки передав в іпотеку названому банку.

ПАТ «Фідобанк» також зазначав, що через неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитними договорами утворилася заборгованість в загальному розмірі 2 265 268,64 грн, що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року складає 179 528,21 доларів США, в рахунок погашення зазначеної кредитної заборгованості, яка складається з: заборгованості за кредитним договором № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року в розмірі 919 362,76 грн, що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року складає 72 861,80 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 743 481,00 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становило 58 922,73 доларів США); прострочена заборгованість за відсотками 175 881,76 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року складає 13 939,07 доларів США); заборгованості за кредитним договором № 014/2180/6/09603 від 29 січня 2008 року у розмірі 1 345 905,88 грн, що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року складає 106 666,41 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1 087 924,88 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становило 86 220,77 доларів США); прострочена заборгованість за відсотками 257 981,00 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року складає 20 445,64 доларів США), а право власності на предмет іпотеки перейшло до ОСОБА_2 і останній набув статусу іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки за іпотечними договорами від 30 травня 2007 року із змінами та від 29 січня 2008 року.

На підставі наведеного позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, (стара адреса: АДРЕСА_1), яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2011 pоку, укладеного із ОСОБА_1; будинок НОМЕР_2 зі всіма господарчими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 який розташований на земельній ділянці (кадастровий номер: НОМЕР_1), що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2011 pоку, укладеного із ОСОБА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежні експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року в задоволені позову ПАТ «Фідобанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Фідобанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості в загальному розмірі 2 265 268,00 грн., що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становить 179 528,21 доларів США, яка утворилась за кредитними договорами, укладеними між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_1, № 014/2180/81/02637 від 30 травня 2007 року з додатковою угодою від 11 жовтня 2007 року у розмірі 919 362,76 грн, що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становить 72 861,80 доларів США, у т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 743 481,00 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становить 58 922,73 доларів США); прострочена заборгованість за відсотками 175 881,76 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становить 13 939,07 доларів США), та за кредитним договором № 014/2180/6/09603 від 29 січня 2008 року в розмірі 1 345 905,88 грн, що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становить 106 666,41 доларів США, в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 1 087 924,88 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становить 86 220,77 доларів США); прострочена заборгованість за відсотками 257 981,00 грн (що за курсом НБУ станом на 11 квітня 2014 року становить 20 445,64 доларів США), звернуто стягнення на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, (стара адреса: АДРЕСА_1), яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2011 pоку, укладеного із ОСОБА_1; житловий будинок НОМЕР_2 зі всіма господарчими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за зазначеною адресою та належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2011 pоку, укладеного із ОСОБА_1, шляхом проведення публічних торгів, за початковою ціною всього 2 037 472,00 грн (98 400,00 грн - початкова ціна земельної ділянки; 1 939 072,00 грн - початкова ціна житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року та залишити в силі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 березня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на день укладення договору купівлі - продажу, яким право власності ОСОБА_1 на дане нерухоме майно, а саме земельну ділянку по АДРЕСА_2 (стара адреса АДРЕСА_1) було передано ОСОБА_2 (17 листопада 2011 року) було знято заборону відчуження та вилучено запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, вилучено запис з Державного реєстру іпотек, щодо нерухомого майна, стаття 23 Закону України «Про іпотеку» не може бути застосована до нового власника, оскільки договори купівлі-продажу є дійсними і в законному порядку недійсними не визнавались. Під час переходу права власності на спірне майно до відповідача ОСОБА_2 воно не було предметом іпотеки, а житловий будинок по АДРЕСА_2 взагалі не був предметом іпотеки, а тому він не набув статусу іпотекодавця та не має обов'язків за іпотечним договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходи з того, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається у зв'язку із скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-53цс15.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова