Справа № 492/1698/15-ц
Провадження №2/492/165/16
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Крутової О. М.,

при секретарі судового засідання Іванової Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015 р. ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 (далі за текстом відповідач) про стягнення аліментів (а. с. 2 - 4), в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 (15.06.2004 р. н.) та ОСОБА_4 (07.03.2007 р. н.) у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень, щомісяця, на кожну дитину, починаючи з моменту подання позовної заяви та до повноліття дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого народилися зазначені діти, які спільно проживають з ним та знаходяться на його утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча зобовязаний це робити. Позивачу відомо, що відповідач працює, але неофіційно, у звязку з чим має нерегулярний мінливий дохід та має можливість сплачувати аліменти на утримання синів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги підтримав частково, пропонував виплачувати на кожну дитину по 450,00 грн.

Суд заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батька утримувати своїх неповнолітніх дітей, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним кодексом України (далі за текстом СК України).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони уклали шлюб 14.11.2003 р., що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 5).

Як вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_5, який народився 15.06.2004 р. та ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач ОСОБА_2 є їх батьком, а позивач матірю (а. с. 8, 9).

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживають з матірю (а. с. 10).

На підтвердження свого матеріального стану відповідач по наявній справі ОСОБА_2 надав суду копію трудової книжки, згідно якій він не працює та довідку Арцизької ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області, згідно якій ОСОБА_2 доходів фізичної особи немає.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано, проживають вони спільно чи окремо. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним, однак відповідач від виконання цих обовязків ухиляється, у звязку з чим з нього на користь позивачки мають бути стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, на що посилається позивач та що не спростовував відповідач.

Таким чином, враховуючи, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання своїх малолітніх дітей, а також те, що має нерегулярний, мінливий дохід, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі.

При визначенні ж розміру аліментів суд також у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, визначаючи розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання дітей враховує матеріальне становище матері, яка не працює, а також матеріальне становище батька дітей платника аліментів, який, як було встановлено судом в наявний час також не працює.

Судом при визначенні розміру аліментів також враховується, що Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років (в якому перебувають діти сторін), встановлений з 1 вересня у розмірі 1 455,00 (одна тисяча чотириста пятдесят пять) гривень.

Таким чином, з урахуванням принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дітей, суд приходить висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що доцільним буде стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 500,00 (пятсот) гривень щомісяця на дитину, який в силу ч. 2 ст. 184 СК України підлягає індексації відповідно до закону.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача ОСОБА_2 мають бути присуджені з 07.12.2015 р.

Отже суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,60 гривень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Керуючись ст. ст. 181, 182 184, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212, 214 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 (15.06.2004 р. н.) та ОСОБА_4 (07.03.2007 р. н.) у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 (пятсот) гривень на кожну дитину, з індексацією відповідно до закону, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 07.12.2015 р. і до повноліття дітей, тобто відповідно до 14.06.2022 р. включно та до 06.03.2025 р. включно.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 551,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання в 10 (десяти) денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Сторони, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя О. М. Крутова