Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_9, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 09 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 31 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «РйффайзенБанк Аваль» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, згідно з яким останньому було надано кредит в розмірі 148 000,00 доларів США, строком до 30 липня 2013 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 31 липня 2007 року між банком, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, був укладений договір іпотеки, згідно з яким останні передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 259,9 кв. м по АДРЕСА_1; земельну ділянку, загальною площею 0,0667 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням умов вказаного кредитного договору, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2008 року було стягнуто з ОСОБА_7 кредитну заборгованість у розмірі 766 714,13 грн.

З урахуванням уточнених збільшених позовних вимог, позивач просив, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 31 липня 2007 року в розмірі 1 181 083,46 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 259,9 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0,0667 га, розміщену за цією ж адресою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 09 вересня 2015 року, позов задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором № 014/0001/74/40909 від 31 липня 2007 року у розмірі 284 535,73 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 147 200 доларів США, за процентами - 137 335,73 доларів США, пені - 8 220 691 грн 16 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,0667 га по АДРЕСА_1, визначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_9, просять скасувати ухвалені судові рішення першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та заперечення на неї, перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Рйффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_7 було надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 148 000,00 доларів США, строком до 30 липня 2013 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитом.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 31 липня 2007 року між банком та ОСОБА_7, а також ОСОБА_8 був укладений договір іпотеки, згідно з яким останні передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 259,9 кв. м по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0667 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Також судами встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору від 31 липня 2007 року у нього утворилась заборгованість, яка станом на 28 січня 2008 року становила 766 714,13 грн та складалась із: заборгованості за кредитом в розмірі 147 200,00 доларів США; заборгованості по несплачених відсотках - 4 258,36 доларів США та пені в сумі 366,22 доларів США та яка була стягнута з ОСОБА_7 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2008 року.

Згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 10 квітня 2015 року у ОСОБА_7 наявна заборгованість за кредитним договором від 31 липня 2007 року у розмірі 1 181 083,46 доларів США.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі по тексту - Постанова) роз'яснено, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 липня 2007 року з ОСОБА_12, виданий на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2008 року, перебуває на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ.

За таких обставин, вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій не з'ясували належним чином, чи виконано Шевченківським відділом державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 травня 2008 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотекиз метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту можливо у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена, оскільки може привести до подвійного стягнення заборгованості.

Крім того, поза увагою суду залишилось те, що згідно п. 1.2 кредитного договору кредит надається на строк до 30 липня 2023 року.

В той же час пунктом 6.5 кредитного договору передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договору застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим договором.

Судами встановлено, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту, з урахуванням суми відсотків за користування кредитом та інших платежів, передбачених кредитним договором, оскільки 15 травня 2008 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було ухвалено рішення про стягнення всієї суми заборгованості, яка станом на 28 січня 2008 року становила 766 714,13 грн.

Проте з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся лише у листопаді 2014 року.

ОСОБА_8 наполягав на застосуванні наслідків пропуску банком строку позовної давності про що подав відповідну заяву.

Суди попередніх інстанцій вказаним обставинам не надали належної правової оцінки, не звернули уваги на те, що кредитним договором передбачено право банку на дострокове повернення всієї суми кредиту та інших платежів, а також те, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту, оскільки 15 травня 2008 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було ухвалено рішення про стягнення всієї суми заборгованості, у зв'язку з чим не з'ясували, коли настав строк виконання основного зобов'язання та не перевірили доводів ОСОБА_8 щодо пропуску банком строку позовної давності.

За таких обставин, ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в інтересах якого діє ОСОБА_9, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 09 вересня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко М.І. Наумчук