АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Герман Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 28 травня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (далі по текст - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03 квітня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3371, згідно якого останній отримав кредит у вигляді відкличної поновлюваної кредитної лінії з кінцевим терміном повернення не пізніше 02 квітня 2010 року із сумую ліміту, розмір якого не більше 200 000 грн. для поповнення обігових коштів зі сплатою 22 % річних за користування кредитом.

Вказував, що для забезпечення виконання зобовязання між ПАТ «Брокбізнесбанк» і ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 1275 від 01 вересня 2008 року, за яким боржник передав в іпотеку земельну ділянку площею 13 200 кв.м. у с. Рижа Путильського району Чернівецької області та № 358 від 05 квітня 2007 року, майновим поручителем за яким виступила ОСОБА_3, яка передала в іпотеку належний їй житловий будинок, загальною площею 129,40 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,2487 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

№ 22ц-150/16 Головуючий у І інстанції Дідух Д.В.

категорія: 19/27 Доповідач Кулянда М.І.

Починаючи з 2008 року ОСОБА_1 не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків, не відповідав на претензійні листи, які направлялись банком з метою досудового врегулювання спору.

Станом на 30 вересня 2014 року його заборгованість по кредитному договору № 3371 від 03 квітня 2007 року складає 157 502 грн. 76 коп.

Просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Івано-Франківського регіонального відділення ПАТ «Брокбізнесбанк» 157 502 грн. 76 коп. заборгованість за кредитним договором № 3371 від 03 квітня 2007 року.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 28 травня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 157 502 грн. 76 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить

рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 28 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» в повному обсязі.

Вважає, що судом неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, не в повному обсязі з'ясовані обставин, що мають значення по справі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. ч 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 03 квітня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3371, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді відкличної поновлюваної кредитної лінії з кінцевим терміном повернення не пізніше 02 квітня 2010 року, із сумою ліміту, розмір якої не більше 200 000 грн., для поповнення обігових коштів, зі сплатою 22 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 01 вересня 2008 року № 1275, за яким боржник передав в іпотеку земельну ділянку площею 13 200 кв. м, що розташована у с. Рижа Путильського району Чернівецької області та від 05 квітня 2007 року № 358, майновим поручителем за яким виступила ОСОБА_3, яка передала в іпотеку належний їй житловий будинок, загальною площею 129,40 кв. м області та земельну ділянку площею 0,2487 га, які розташовані по АДРЕСА_1.

За заявою ПАТ «Брокбізнесбанк» від 31 травня 2010 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В. вчинено виконавчий напис від 09 червня 2010 року № 1473 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за договором кредитної лінії від 03 квітня 2007 року № 3371 в сумі 410 997 грн 76 коп., який передано на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції.

Постановою відділу державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції від 13 липня 2010 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису № 1473 від 09 червня 2010 року.

У межах виконавчого провадження № 20219712 з примусового виконання вказаного виконавчого напису майно боржника передано на реалізацію, однак повторні прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) не відбулися, у зв'язку з відсутністю покупців.

Також встановлено, що ПАТ «Брокбізнесбанк» листом від 13 грудня 2013 року № 958/045 повідомлено відділ державної виконавчої служби про намір прийняття у власність банку частини вказаного предмета іпотеки за початковою вартістю, про що державним виконавцем складено акт від 22 січня 2014 року та постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22 січня 2014 року.

Тобто банком прийнято у власність майно - житловий будинок загальною площею 129,40 кв. м, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2487 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, які надано іпотекодавцем ОСОБА_3, згідно з договором іпотеки від 05 квітня 2007 року № 358.

Таким чином, ПАТ «Брокбізнесбанк» узяв на свій баланс майно, що складає 255 995 грн, при цьому залишок боргу склав 157 502 грн 76 коп.

Після отримання грошових коштів від реалізації предмета іпотеки та направлення їх на погашення заборгованості боржника за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про стягнення залишку боргу за кредитним договором від 03 квітня 2007 року, оскільки коштів, отриманих від реалізації предмета застави, було недостатньо для повного погашення заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, а тому ПАТ «Брокбізнесбанк» в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості заборгованості з відповідача по справі.

Доводи апелянта про те, що ПАТ «Брокбізнесбанк» пропустив строк позовної давності звернення з позовом до суду, оскільки строк погашення кредиту закінчився 02 квітня 2010 року, а банк із позовом в суд звернувся в лютому 2015 року є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи строк погашення кредиту закінчився 02 квітня 2010 року, 31 травня 2010 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кочан М.В. вчинено виконавчий напис від 09 червня 2010 року № 1473 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за договором кредитної лінії від 03 квітня 2007 року № 3371 в сумі 410 997 грн 76 коп.. На підставі вказаного виконавчого напису ВДВС Путильського районного управління юстиції 13 липня 2010 року було відкрито виконавче провадження для примусового виконання, яке тільки в січні 2014 року було закінчено і 22 січня 2014 року ВДВС Путильського районного управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

В зв'язку з недостатністю коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, для повного погашення заборгованості відповідачем за вказаним кредитним договором, ПАТ «Брокбізнесбанк» в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 157 502 грн. 76 коп.

Таким чином, встановлена фактична обставина по справі свідчить про часткову виплату боргу ПАТ «Брокбізнесбанк» відповідачем по справі, тому відповідно до ст. 264 ЦК України, строк давності в даних правовідносинах переривається визнанням зобов'язаною особою свого боргу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: