АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/962/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Кухаренко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом приватного підприємства «Рапід» до ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що 09 лютого 2015 року рішенням арбітражного суду Черкаської області від 04 серпня 2000 року по справі № 02/670 стягнуто із ЖБК № 5 «Юність» на користь ПП «Рапід» борг у розмірі 201063,34 грн.

Ухвалою арбітражного суду від 20 грудня 2000 року змінено спосіб виконання зазначеного рішення та звернуто стягнення на майно ЖБК № 5 «Юність» на вказану суму коштів.

Відповідно до п.2 ч.5 Статуту Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» вищим органом управління кооперативу є загальні збори, рішення яких є обов'язковими до виконання членами кооперативу. В зв'язку з відсутністю грошових коштів у Звенигородського ЖБК № 5 «Юність», загальними зборами членів кооперативу було прийнято рішення про виплату існуючого боргу ПП «Рапід» за рахунок особистих коштів членів Звенигородського ЖБК № 5 «Юність». Вказане рішення членів кооперативу було оформлено протоколом загальних зборів Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» № 331 від 18 серпня 2004 року, яке є правомочне відповідно п.3 ч.5 Статуту кооперативу ЖБК № 5 «Юність».

Позивач зазначив, що з метою визначення сум грошових зобов'язань перед ПП «Рапід» кожного окремого члена Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» було складено реєстр про сплату відповідного боргу, відповідно до якого відповідач зобов'язався сплатити на користь ПП «Рапід» 4265 грн. ОСОБА_6 був членом ЖБК № 5 «Юність» до моменту його припинення, в зв'язку із чим повинен нести відповідальність за невиконання грошових зобов'язаннь ЖБК № 5 «Юність» на підставі закону та на підставі рішення загальних зборів ЖБК-5 «Юність», оформленого протоколом № 331 від 18 серпня 2004 року.

З 13 квітня 2005 року по 2015 рік позивач звертався до відповідача ОСОБА_6 з письмовими вимогами провести повний розрахунок, однак дані вимоги ним виконані не були.

За таких обставин, враховуючи невиконання ОСОБА_6 у добровільному порядку свого обов'язку перед ПП «Рапід» щодо повернення боргу у розмірі 4 265 грн., позивач просив суд з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, на загальну суму 14 148,17 грн., в тому числі: 4265 грн. сума заборгованості відповідно до Реєстру; 8571,37 грн. сума інфляційних за період з 01 жовтня 2004 року по 01 січня 2015 року, 1 311,75 грн. сума 3 % річних за період з 01 жовтня 2004 року по 01 січня 2015 року та всі судові витрати пов'язані з судовим процесом.

Заочним рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь МПП «Рапід» 4 265 грн. основного боргу, 7199, 32 грн. інфляційних витрат та 1111, 23 грн. 3% річних, а всього 12 575, 55 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243, 6 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування фактичних обставин справи, просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ЖБК № 5 «Юність» мав невиконані грошові зобов'язання перед МП «Рапід» і внаслідок своєї фінансової неспроможності не мав можливості виконати такі зобов'язання, тому зобов'язання в силу ст. 27 Закону України «Про кооперацію» мало бути виконано членами кооперативу в межах їх внесків на підставі рішення загальних зборів кооперативу, а ОСОБА_6 як колишній член ЖБК № 5 повинен погасити свій борг перед відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою арбітражного суду Черкаської області від 20 грудня 2000 року змінено спосіб виконання рішення суду від 04 серпня 2000 року і звернуто стягнення на майно ЖБК № 5 «Юність», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь МПП «Рапід» на суму 201 063,34 грн.

07 вересня 2004 року рішенням загальних зборів ЖБК № 5 «Юність» вирішено розділити борг перед МП «Рапід» між членами кооперативу по квартирно, яке оформлено протоколом загальних зборів Звенигородського ЖБК № 5 «Юність» від 07 вересня 2004 року № 331.

Із даних реєстру про сплату вказаної суми боргу мешканцями Звенигородського ЖБК № 5 «Юність», Ватутінському МП «Рапід» та ПП ОСОБА_9, згідно вищезазначеного рішення арбітражного суду Черкаської області вбачається, що ОСОБА_6 повинен сплатити 4265 грн.

Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 17 квітня 2014 року юридична особа Звенигородський ЖБК № 5 «Юність» припинена 20 травня 2013 року на підставі судового рішення.

Із врахуванням встановлених обставин справи суд вірно прийшов до висновку, що зобов'язання колишнього ЖБК-5 «Юність» у силу ст. 27 ЗУ «Про кооперацію» повинно бути виконано його колишніми членами, в тому числі і ОСОБА_6

Як видно з матеріалів справи, 13 квітня 2005 року ОСОБА_6 МП «Рапід» було направлено претензію про перерахування основного боргу та штрафних санкцій, у зв'язку із чим із врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та семиденного строку від дня пред'явлення вимоги та не встановлення строку виконання ОСОБА_6 строку для сплати 4 265 грн. МП «Рапід», кінцевим строком виконання вимоги є 25 квітня 2005 року.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що він повністю виконав свої зобов'язання перед позивачем через ДВС у Звенигородському районі Черкаської області, що підтверджується квитанцією № 240 від 06 травня 2005 року, згідно якої ОСОБА_6 перерахував на рахунок Відділу ДВС 0630 грошові кошти із зазначенням як вид платежу «борг на користь МП «Рапід» у сумі 4265 грн. Крім того, платіжним дорученням № 10410 від 10 травня 2005 року підтверджується перерахування коштів в розмірі 4265 грн. банком на рахунок УДК в Черкаській області.

З пояснень нач. відділу ДВС, викладених у листі Звенигородського РУЮ відділу ДВС у Черкаській області від 16 лютого 2016 року, вбачається, що грошові кошти у розмірі 4265 грн. були добровільно перераховані ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу по виконавчому провадженню, відкритому на виконання наказу Господарського суду Черкаської області, виданого у 2000 році.

Згідно ст. 441 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції Закону станом на час перерахування коштів відповідачем 06 травня 2005 року грошові суми, стягнені з боржника як такі, що належать до виплати стягувачам, зараховуються державним виконавцем на депозитний рахунок відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, в ході здійснення виконавчого провадження із примусового виконання рішення арбітражного суду Черкаської області від 04 серпня 2000 року боржником ОСОБА_6 було перераховано грошові кошти у межах виконавчого провадження про стягнення з ЖБК №5 «Юність» на користь МП «Рапід» 201 063 грн., що підтверджується наданими відповідачем банківськими документами та поясненнями ДВС.

В той же час, колегія суддів зауважує, що у означеному виконавчому провадженню боржником виступав саме ЖБК №5«Юність», а не ОСОБА_6

Боргові зобов'язання ОСОБА_6 перед МП «Рапід» виникли на підставі рішення загальних зборів ЖБК № 5 «Юність» від 07 вересня 2004 року.

Статтею 17 ЗУ «Про виконавче провадження» наведений виключний перелік виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою, а рішення органу управління юридичної особи не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення грошових коштів з ОСОБА_6

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 20 квітня 2006 року, на яке посилається і сам апелянт, встановлено, що наказ із примусового виконання рішення арбітражного суду Черкаської області від 04 серпня 2000 року було пред'явлено до виконання і через органи ДВС виконано у сумі лише 1000 грн. Грошові кошти на суму 145 140 грн. були сплачені безпосередньо членами кооперативу на рахунок МП «Рапід».

У силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дана норма кореспондується із роз'ясненнями, викладеними у п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року.

Встановлені обставини в силу положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються заново.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що у ОСОБА_6 не було правових підстав для перерахування грошових коштів у сумі 4 265 грн. на рахунок ДВС у межах виконавчого провадження про стягнення з ЖБК № 5 «Юність» на користь МП «Рапід» боргу, оскільки відповідач не є боржником у такому виконавчому провадженні, а рішення загальних зборів ЖБК № 5 «Юність» від 07 вересня 2004 року виконувалося колишніми членами ЖБК добровільно без участі виконавчої служби.

Таким чином, перераховані відповідачем кошти за квитанцією № 240 від 06 травня 2005 року у сумі 4 265 грн. не можуть вважатися сплаченими у рахунок погашення боргу колишнього члена кооперативу перед МП «Рапід», а суд обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача боргу із врахуванням інфляційних витрат та 3% річних.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Перевіряючи доводи позивача в частині відшкодування відповідачем витрат позивача за надання правової допомоги, колегія суддів враховує слідуюче.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст.ст. 56, 84 ЦПК України, ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у розгляді справи.

Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, були присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 25 березня 2016 року позивач уклав з ФОП ОСОБА_11 договір про надання правової допомоги та представництва в суді № 1/03/16.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 1/03/16-1 від 07 квітня 2016 року позивачем сплачено приватному підприємцю ФОП ОСОБА_11 950 грн.

ОСОБА_11 здійснює підприємницьку діяльність у сфері права згідно виписки з ЄДРЮО та ФОП з 27 листопада 2012 року та є молодшим спеціалістом за спеціальність «Правознавство» (диплом від 15 лютого 2007 року правничого коледжу Львівського національного університету ім. І.Франка).

У засіданні колегії суддів апеляційного суду Черкаської області заява позивача про допущення ОСОБА_11 як фахівця у галузі права не заявлялася, ухвала про допуск його до участі в розгляді справи ухвалою суду не постановлялася, а тому у суду відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача витрат за надання правової допомоги як представника МП «Рапід».

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :