УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 4 грудня 2007 року в сумі 307 303 грн 63 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 травня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. У наступному, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вказаних договорів відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором від 4 грудня 2007 року, який було укладено між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 За умовами вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кошти у розмірі 29 тис. дол. США, які останній зобов'язався повернути і сплатити проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього. Станом на 1 липня відповідач не виконав свої зобов'язання і має заборгованість за кредитом в сумі 13 965,38 дол. США, за відсотками 616,75 дол. США та за пенею в сумі 1 002,79 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17 грудня 2015 року, позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 4 грудня 2007 року в розмірі 13 957 грн 76 коп., з них: 12 954 грн 97 коп. - заборгованість по відсотках, 1 002 грн 79 коп. - заборгованість за пенею. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам не відповідають.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що несплата ОСОБА_3 за кредитним договором відсотків у травні та червні 2015 року не є істотним порушенням, зважаючи на те, що заборгованість по тілу кредиту відсутня, а тому вважав, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку поточна заборгованість по відсотках та пені, яка виникла станом на 1 липня 2015 року, підстави для дострокового стягнення споживчого кредиту, строк виплати якого не настав, відсутні.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами встановлено, що 4 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29 000,00 дол. США, на строк з 4 грудня 2007 року по 3 грудня 2037 року, на умовах, передбачених у договорі, а позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки передбачені цим договором (а.с. 5-7).

Згідно п. 1.4 кредитного договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою придбання однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким в порядку, обсязі та на умовах, визначених вказаним договором, ПАТ «Светбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за кредитним договором від 4 грудня 2007 року, укладеним із ОСОБА_3 (а.с. 69-83).

15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» продало ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за кредитними договорами (а.с. 21-27, 86), у тому числі і до ОСОБА_3 (а.с. 29, 62-64).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Наслідки порушення договору позичальником визначені ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якими передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Аналогічне положення міститься у п. 3.9 кредитного договору, відповідно до якого банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафні санкцій, що передбачені Договором у разі прострочення сплати чергових платежів (а. с. 5).

У правових позиція викладених у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, зазначено, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «Альфа-Банк» посилалось на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 1 липня 2015 року загальна сума заборгованості позичальника за кредитним договором від 4 грудня 2007 року становить 14 629,87 дол. США, що еквівалентно 307 303 грн 63 коп., а саме: тіло кредиту - 13 965,38 дол. США, що еквівалентно 293 345,87 грн, поточна заборгованість по сплаті відсотків - 616,75 дол. США за період з 1 березня 2015 року по 1 липня 2015 року, що еквівалентно 12 954,97 грн та пеня 47,4 дол. США за період з 1 квітня 2015 року по 1 липня 2015 року, що еквівалентно 1 002 грн 79 коп. (а.с. 16).

З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2015 року у зв'язку із невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Альфа-Банк» використало передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право вимоги дострокового повернення кредиту і надіслало на адресу відповідача письмову вимогу про дострокове повернення кредиту й пов'язаних з ним платежів (а.с. 17-20), яка залишилась без відповідного реагування з боку відповідача.

За таких підстав, суди установивши, що ОСОБА_3 порушено умови кредитного договору, дійшли помилково висновку, що вимога банку про дострокове повернення позики, що підлягає сплаті, є передчасною.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій на зазначені положення закону уваги не звернули; доводів сторін як на підтвердження, так і на заперечення позову належним чином не перевірили, а тому неповнота з'ясування обставин у справі унеможливила встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, тому рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська

Судді:В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана