НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6972/15
№ 2/183/414/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», третя особа ОСОБА_3 про виключення майна з акту арешту та звільнення з-під арешту,

в с т а н о в и в :

02 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа Орган опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про виключення майна з акту арешту та звільнення з-під арешту.

10 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненим позовом до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про виключення майна з акту арешту та звільнення з-під арешту.

Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року до участі у справі в якості третьої особи був залучений ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що 21.10.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 був складений акт опису і арешту майна - двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач зазначила, що державним виконавцем арешт був накладений на підставі зведеного виконавчого провадження ВП 36566526 про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів.

ОСОБА_1 зазначила, що квартира, на яку накладений арешт, є її власністю та власністю ОСОБА_3, але, незважаючи на те, що нею були надані державному виконавцю правовстановлюючі документи на квартиру, державний виконавець наклав арешт на належну їй частину нерухомого майна.

Позивач вважає, що порушені її права, як власника, а саме, ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України.

В звязку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд виключити з акта опису та арешту майна 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача - Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, позов визнав, не запресував проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження ВП 36566526 про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів. В межах виконавчого провадження був складений акт опису та арешту спірної квартири. При проведенні виконавчих дій ОСОБА_1 надавала рішення суду про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири, в той же час, зазначене рішення не пройшло державну реєстрацію, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, власником всієї квартири є ОСОБА_3.

Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про місце.ґ дату і час розгляду справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що він перебував в шлюбі з позивачем ОСОБА_1, він та позивач є власниками по 1/2 частини кожний квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, тому державний виконавець не мав права накладати арешт на частину майна, яке належить ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

У відповідності до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.05.2004 року, власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3.

07 вересня 2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесене рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до Ретунського ОСОБА_7 ОСОБА_8, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_9, про визнання договору дарування квартири удаваного правочину договором купівлі-продажу, визнання права власності на 1/2 частину квартири у спільній власності подружжя.

Рішенням суду, крім іншого, за ОСОБА_6 визнане право власності на 1/2 частини спірної квартири.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 не проведена державна реєстрація прав власності на квартиру.

29 вересня 2012 року в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, актовий запис № 656, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 присвоєне прізвище ОСОБА_10.

Встановлено, що 21 жовтня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 був складений акт опису й арешту майна, відповідно до якого, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП 36566526 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованості в сумі 622 567,81 грн. проведений опис та накладений арешт на майно боржника - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до вимог ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Нормами ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

У відповідності до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

У відповідності до вимог законодавства України, право власності на нерухоме майно виникає після отримання правовстановлюючого документу та державної реєстрації.

Як зазначалося вище, право власності на 1/2 частину квартири виникло у ОСОБА_1 у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07 вересня 2007 року, в той же час, позивачем не проведена державна реєстрації прав власності на спірне нерухоме майно.

В той же час, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником на 1/2 частини квартири, акт опису й арешту від 21 жовтня 2015 року порушує її права, як власника, в звязку з чим, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль», третя особа ОСОБА_3 про виключення майна з акту арешту та звільнення з-під арешту задовольнити.

Виключити з акта опису та арешту майна від 21 жовтня 2015 року, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_5 на підставі зведеного виконавчого провадження ВП 36566526 та звільнити з-під арешту 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький