Справа № 640/2842/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Якуші Н.В,

при секретарі Пічугіної А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення суми боргу за договором позики, процентів за користування позикою,трьох відсотків річних, інфляційних витрат,неустойки, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів із вимогою про стягнення суми боргу у розмірі, еквівалентній 148467 доларам США, обґрунтувавши свій позов тим, що 29.07.2014 року між ним та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договір позики. Вказувала, що за умовами вказаного договору, позивач передав у власність цих відповідачів кошти на суму 18250 доларів США, які вони повинні були повернути в тому же розмірі у порядку і строки передбачені договором.

Зазначав, що в забезпечення виконання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 їх зобовязань за договором позики ним, тобто позивачем у справі, та ОСОБА_6 29 липня 2015 року був укладений договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_6 поручився перед ним, ОСОБА_1 за повернення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 позичених коштів і відповідно до цього став солідарним із ним боржником.

Вказав, що встановлений договором позики термін виконання відповідачами зобовязань з повернення йому коштів скінчився 29 липня 2014 року та що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було здійснено лише часткову сплату за договором, а саме: 29.08.2014 року, 01.10.2014 року, 01.11.2014 року, 30.11.2014 року та 05.01.2015 року в загальному розмірі 1750 доларів США. Отже, зазначив, що станом на час звернення до суду сума боргу за договором позики складає 16500 доларів США

У звязку із чим просив суд стягнути з відповідачів суму за договором позики у розмірі 16500 доларів США, суму процентів за користування коштами на підставі ст. 1048 ЦК України за період з 29.07.2014 року по 09.02.2016 року, що складає 5529 доларів США, 3% річних за період з 09.02.2015 року по 09.02.2016 року на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України в розмірі 495 долара США, неустойку, встановлену договором у розмірі 120450 доларів США, інфляційне збільшення належної до стягнення з відповідачів суми боргу за період з березня 2015 року по січень 2016 року в розмірі 5493 доларів США.

Крім того, вказував, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зобовязань за договором позики від 29.07.2014 року, того ж дня між ними та позивачем було укладено Іпотечний договір, посвідчений 29.07.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим номером №1888. Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності.

Вказував, що він воліє задовольнити свої вимоги за договором позики від 29.07.2014 року за рахунок предмета іпотеки із застосуванням визначеної положеннями ст.38 Закону України «Про іпотеку» процедури звернення стягнення на нього шляхом продажу будь-якій третій особі-покупцю.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України Про іпотеку» просив суд примусово виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири, яка є предметом іпотеки.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2016 року було відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

В судове засідання позивач не зявився, належним чином був повідомлений належним чином. 20.04.2016 року через канцелярію суду надійшла письмова заява від позивача, в якій останній зазначив, що з огляду на виконання відповідачами свого обовязку з повернення позичених коштів він більше не підтримує свої заявлені позовні вимог. Просив суд розглянути його заяву без його участі, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв до суду не надав.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про місце і час розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили, клопотань та заяв до суду не надали.

Дослідивши надані матеріали та заяву позивача, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду в порядку вимог ЦПК України та просив стягнути з відповідачів грошові кошти, звернути стягнення на предмет іпотеки, виселити відповідачів із займаного ними приміщення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Судом вбачається, що на теперішній час позивач у своїй письмовій заяви повідомив суд, що відповідачі добровільно виконали свій обовязок по поверненню коштів, а тому заявлені позовні вимоги він не підтримує.

Відмова від позову судом прийнята, оскільки ця дія не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав і охоронюваних законом інтересів.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподілі судових витрат.

Так, абз. 5 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» передбачено, що визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після предявлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у звязку із відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Відповідно до п.38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відповідно до статі 89 ЦПК у разі відмови позивача від позову понесені ним судові витрати відповідачем не відшкодовується, а витрати відповідача за його заявою стягуються з відповідача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, судом було відстрочено позивачу ОСОБА_1 у сплаті судового збору до розгляду справи по суті. Тобто, з відповідачів у частковому порядку підлягає стягненню сума судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру, яка повинна була бути сплачена позивачем при зверненні до суду, на користь держави.

Керуючись ст.ст. 88, п. 3 статті 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення суми боргу за договором позики, процентів за користування позикою, трьох відсотків річних, інфляційних витрат,неустойки, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення закрити.

Стягнути в частковому порядку з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_4 (НОМЕР_3), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_4), ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_5) на користь держави судовий збір у розмірі 1488 грн. 24 коп. з кожного.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Н.В. Якуша