Номер провадження: 22-ц/785/1666/16
Головуючий у першій інстанції Матяш Т. Л.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - Білгород-Дністровська міська рада, відділ державного агентства земельних ресурсів України в м. Білгород-Дністровський, про встановлення порядку користування земельною ділянкою спільною земельною ділянкою, зустрічним позовом ОСОБА_5 до Білгород-Дністровської міської ради, відділу державного агентства земельних ресурсів України в м. Білгород-Дністровський, ОСОБА_4 про встановлення сервітуту, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2014 року,

встановила:

У грудні 2010 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням уточнень від 08.12.2014 р., остаточно просила визначити порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до висновку експертного земельно-технічного дослідження № 02/01 від 25.04.2014 р., а саме: 1) для в'їзду проходу до належних сторонам частин домоволодіння залишити в загальному користуванні земельну ділянку, площею - 95 кв. м.; 2) залишити у користуванні сторін належні їм на праві власності земельні ділянки: - ОСОБА_5 (Державний акт серії НОМЕР_1 від 20.03.2002 р.) - земельну ділянку № 1 - 226 кв. м. (графічне зображення меж земельної ділянки № 1 приведене на схемі в додатку № 1 червоною лінією, земельна ділянка № 1 виділена жовтим кольором); - ОСОБА_4 (Державний акт серії НОМЕР_2 від 02.07.2011 р.) - земельну ділянку № 2 - 107 кв. м. (графічне зображення меж земельної ділянки № 2 приведене на схемі в додатку № 1 червоною лінією, земельна ділянка № 2 виділена зеленим кольором); 3) на належній ОСОБА_4 земельній ділянці № 2 встановити земельний сервітут, площею - 8 кв. м., для проїзду та проходу ОСОБА_5 до належної їй земельної ділянки; 4) виділити в користування; а) ОСОБА_4 земельну ділянку № 3, площею - 242 кв. м., яка складається з двох земельних ділянок № 3-1 - 126 кв. м. та № 3-2 - 116 кв. м. (графічне зображення меж земельної ділянки № 3 приведене на схемі в додатку № 1 червоною лінією, земельна ділянка виділена блакитним кольором);

5) зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у оформленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що їй належить 5/8 частин, а ОСОБА_5 - 3/8 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Домоволодіння).

ОСОБА_4 на праві власності належить частина земельної ділянки під домоволодінням, площею - 0,0107 га. (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 02.07.2011 р.).

ОСОБА_5 на праві власності також належить частина земельної ділянки під домоволодінням, площею - 0,0266 га. (Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20.03.2002 р.).

Інша частина земельної ділянки знаходиться в користуванні. Земельна ділянка, яка знаходиться під її частиною домоволодіння є несформованою. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 06.03.2007 р. № 233 їй надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою, відповідно до якої повинна бути встановлена межа земельної ділянки. ОСОБА_5 не дає їй згоду на приватизацію частини земельної ділянки, створює перепони на отримання земельної ділянки у власність.

При визначенні порядку користування земельною ділянкою необхідно передбачити земельну ділянку загального користування та встановити земельний сервітут для проходу та проїзду обох співвласників до належних їм на праві власності земельних ділянок та земельних ділянок, виділених у користування.

ОСОБА_5 у листопаді 2013 р. звернулася до суду із вищезазначеним зустрічним позовом, в якому з врахуванням уточнень від 08.12.2014 р., остаточно просила: 1) встановити безоплатний постійний земельний сервітут, площею - 0,0008 га., з правом проходу та проїзду на транспортному засобі щодо земельної ділянки, яка на праві власності належить ОСОБА_4; 2) зобов'язати ОСОБА_4 укласти з ОСОБА_5 договір на безоплатний постійний земельний сервітут, площею - 0,0008 га., з правом проходу та проїзду на транспортному засобі щодо земельної ділянки, яка на праві власності належить ОСОБА_4.

Зустрічні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовувала тим, що вона є власником 3/8 ч. домоволодіння та частини земельної ділянки під домоволодінням, площею - 0,0266 га.. Межі належної ОСОБА_4 земельної ділянки перекривають прохід та проїзд до належної їй земельної ділянки. У зв'язку з цим, вона позбавлена можливості користуватися належним їй гаражем літера «Д». Тому необхідно встановити земельний сервітут.

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні первісний позов повністю підтримала, просила його задовольнити за викладених у ньому підстав.

Відповідач - ОСОБА_5 у судове засіданні не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник відповідача надала заяву про підтримку вимог зустрічного позову та розгляд справи за її відсутності.

Треті особи - Білгород-Дністровська міська рада, відділ державного агентства земельних ресурсів України в м. Білгород-Дністровський своїх представників у судове засідання не направили. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки представників не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2014 р. первісну позовну заяву ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до висновку експертного земельно-технічного дослідження № 02/01 від 25.04.2014 р., а саме:

- для в'їзду, входу до своїх частин домоволодіння в користування співвласників виділено земельну ділянку загального користування, площею - 95 кв. м..

- ОСОБА_5 (3/8 ч. домоволодіння) залишено у власності земельну ділянку № 1, площею - 226 кв. м., згідно Державного акту серії НОМЕР_1 від 20.03.2002 р., зареєстрованого за № 318. Графічне зображення меж земельної ділянки № 1 приведене на схемі в додатку № 1 червоною лінією, земельна ділянка № 1 зображена жовтим кольором.

- ОСОБА_4 (5/8 частин домоволодіння) залишено у власності земельну ділянку № 2, площею - 107 кв. м., згідно Державного акту серії НОМЕР_2 від 02.07.2011 р., реєстровий № 00249.

- на земельній ділянці № 2 (ОСОБА_4) встановити земельний сервітут, площею - 8 кв. м., для здійснення проїзду ОСОБА_5 до своєї частини земельної ділянки. Графічне зображення меж земельної ділянки № 2 приведене на схемі в додатку № 1 червоною лінією, земельна ділянка № 1 зображена зеленим кольором.

- ОСОБА_4 (5/8 частин домоволодіння) виділено земельну ділянку № 3, площею - 242 кв. м., яка складається з двох земельних ділянок № 3-1 - 126 кв. м. та № 3-2 - 116 кв. м.. Графічне зображення меж земельної ділянки № 3 приведене на схемі в додатку № 1 червоною лінією, земельна ділянка виділена блакитним кольором.

- визначено межі земельної ділянки загального користування, площею - 95 кв. м..

- зобов'язано ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у оформленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд щодо 3/8 ч. домоволодіння.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Встановлено безоплатний постійний земельний сервітут, площею - 0,0008 га., з правом проходу та правом проїзду на транспортному засобі щодо земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_4 згідно з Державним актом серії НОМЕР_2 від 02.07.2011 р., кадастровий НОМЕР_3.

Зобов'язано ОСОБА_4 укласти з ОСОБА_5 договір на безоплатний постійний земельний сервітут, площею - 0,0008 га., з правом проходу та правом проїзду на транспортному засобі щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту серії НОМЕР_2 від 02.07.2011 р., кадастровий НОМЕР_3.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, посилаючись на ухвалення рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати. Справу направити до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області на новий розгляд.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Відділ державного агентства земельних ресурсів України в м. Білгород-Дністровський надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу. Інші особи у судове засідання особисто не з'явилися, своїх представників не направили. Причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань, заперечень/пояснень на апеляційну скаргу не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в повному обсязі вказаним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_4 та зустрічного позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги сторін є обґрунтованими (Т. 2, а. с. 130 - 138).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами правовідносин щодо користування земельною ділянкою, необхідність визначення порядку користування земельною ділянкою. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 90, 91, 95, 96, 98, 99, 103 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

Встановлено, що домоволодіння за адресою - АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 - 5/8 ч., ОСОБА_5 - 3/8 ч. (Т. 1, а. с. 26 - 29, 190).

Рішеннями виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 18.05.1975 р. № 399 було зареєстровано за землекористувачами вказаного домоволодіння земельна ділянка, площею - 750 кв. м. (Т. 2, а. с. 4 - 5).

Із загальної земельної ділянки під домоволодінням ОСОБА_5 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 20.03.2002 р., зареєстрованого за № 318, на праві власності належить земельна ділянка площею - 226 кв. м. (Т. 1, а. с. 64). ОСОБА_4 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 02.07.2011 р., належить земельні ділянка площею - 107 кв. м., кадастровий НОМЕР_3 (Т. 1, а. с. 12, 66, 68). Земельна ділянка площею - 337 кв. м. знаходиться у користуванні співвласників домоволодіння.

У висновку № 27/05 судової будівельно-технічної експертизи від 25.04.2012 р. (Т. 1, а. с. 70 - 90) поділити земельну ділянку під домоволодінням на дві ізольовані земельні ділянки з забезпеченням кожному із співвласників в'їзду на свої частки земельної ділянки неможливо.

Відповідно до висновку експертного земельно-технічного дослідження земельної ділянки від 02.12.2014 р. (Т. 2, а. с. 112 - 118) запропоновано варіант визначення порядку користування земельною ділянкою, враховуючи фактичне користування співвласниками та існуючі державні акти на право власності на земельні ділянки сторін. Саме за вказаним варіантом ОСОБА_4 просила визначити порядок користування земельною ділянкою в уточненому позові (Т. 2, а. с. 115 - 120).

За правилами, передбаченими ст. ст. 88, 90, 91, 95, 96, 98, 99, 103 ЗК України, володіння, користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Власники та користувачі земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі, зобов'язані не порушувати права суміжних землевласників та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, зокрема як: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; інші земельні сервітути.

Виходячи із встановлених по справі обставин на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов правильного висновку про визначення порядку користування земельною ділянкою, згідно порядку який фактично склався між сторонами.

Доводи апелянта про те, що в рішенні не вирішено питання про розподіл судових витрат не приймаються до уваги, оскільки зацікавлена особа не позбавлена можливості звернутися до суду за ухваленням додаткового рішення щодо розподілу судових витрат (ст. 220 ЦПК України).

Доводи щодо не врахування ширини сходів на другий поверх колегія суддів не приймає до уваги, оскільки із схеми виділеної у користування земельної ділянки вбачається у місті розташування сходів на другий поверх відступ шириною - 1,26 м. (Т. 2, а. с. 129). Крім того, будівництво вказаних сходів було дозволено попередньому власнику будинку - ОСОБА_6, у якій ОСОБА_4 придбала частину домоволодіння (Т. 1, а. с. 22 - 25, 67).

Не приймаються до уваги доводи ОСОБА_4 і про відстань від житлового будинку до меж земельної ділянки, яка є меншою ніж 1 метр, оскільки такий порядок склався між попередніми та нинішніми співвласниками домоволодіння. Посилаючись на ці доводи, разом з тим апелянт не вказує яким, чином це можливо вирішити за рахунок земельної ділянки під домоволодінням, без порушення прав землекористувачів суміжного домоволодіння.

Доводи щодо наявності перешкод у приватизації виділених у користування земельних ділянок не приймаються до уваги, оскільки, по-перше доводи апелянта не підтверджені належними та допустимими доказами, по-друге, ці обставини не входять до предмету доказування по даній справі (ст. 179 ЦПК України).

Водночас неможливо погодитись з висновками суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у оформленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов'язання ОСОБА_4 укласти з ОСОБА_5 договір про безоплатний постійний земельний сервітут площею - 0,0008 га. з правом проходу та проїзду на транспортному засобі. Суд дійшов цих висновків з порушенням норм матеріального (ст. 3 ЦК України, ст. 100 ЗК України) та вищевказаних норм процесуального права. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у вказаній частині апеляційний суд, керуючись ч. 3 ст. 303 ЦПК України, виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Заявлена ОСОБА_4 вимога про зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати їй в оформленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не може бути задоволена, оскільки вона не конкретизована, передбачає зобов'язання утримуватись від здійснення невизначеного кола дій. Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права. У задоволенні вищезазначеної позовної вимоги ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Щодо зустрічної вимоги ОСОБА_5 про зобов'язання ОСОБА_4 укласти з нею договір про безоплатний постійний земельний сервітут, площею - 0,0008 га., з правом проходу та проїзду на транспортному засобі, колегія суддів зазначає наступне.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини, свобода договору (ст. 3 ЦК України).

Статтями 100, 102 ЗК України передбачено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки.

Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Земельний сервітут підлягає припиненню у випадках, зокрема, рішення суду про скасування земельного сервітуту.

Таким чином, у випадку встановлення земельного сервітуту за рішенням суду зобов'язання укласти особу договір про встановлення земельного сервітуту є зайвим, свідчить про примус до вчинення певних дій. За вказаних обставин у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_5 про зобов'язання ОСОБА_4 укласти з нею договір про безоплатний постійний земельний сервітут, площею - 0,0008 га., з правом проходу та проїзду на транспортному засобі необхідно відмовити.

Оскільки неправильне застосування судом вищевказаних норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи у частині зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у оформленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов'язання ОСОБА_4 укласти з ОСОБА_5 договір про безоплатний постійний земельний сервітут, рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісної позовної вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати їй у оформленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зустрічної позовної вимоги ОСОБА_5 про зобов'язання ОСОБА_4 укласти з нею договір про безоплатний постійний земельний сервітут. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду є порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2014 року в частині зобов'язання ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у оформленні технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зобов'язання ОСОБА_4 укласти з ОСОБА_5 договір про безоплатний постійний земельний сервітут площею - 0,0008 га. з правом проходу та проїзду на транспортному засобі - скасувати. В цій частині у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш