Справа № 368/511/16-ц
Провадження № 2/368/314/16
Рішення

іменем України

"05" квітня 2016 р. Кагарлицький районний суд Київської області під головуванням судді Шевченко І.І., при секретарі Гребеневич А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кагарлик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати за визнати за ним, ОСОБА_1, в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 79,9 кв.м, загальна площа 75,5 кв. м., житлова площа 47,5 кв. м., допоміжна площа 28 кв.м, площа літніх приміщень 4,4 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб під частиною будівлі під літ. а1; прибудова під. літ. а; прибудова під. літ. а1; веранда під літ. а2; гараж під літ. Г, баня під. літ. д, сарай під літ. Д; убиральня під літ. З; огорожа під літ. h2; огорожа під літ. h3, ворота під літ. h4, колодязь питний під літ. L; ганок під літ. N1; вимощення під літ. t, що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Медова, 37, посилаючись на те, що 21.04.2014 року померла ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_3 згідно записів у погосподарській книзі належав житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Медова, 37 (на даний час назву вулиці змінено з Радянської на Медова).

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишився вищезазначений житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

При житті ОСОБА_3 заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначений житловий будинок, складено не було.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцем за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги залишились її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Інших спадкоємців не залишилось, оскільки інших дітей у ОСОБА_3 не було, а чоловік помер.

ОСОБА_2 як спадкоємець ОСОБА_3 також прийняв її спадщину. Однак, на даний час, ОСОБА_2 не бажає оформляти свої спадкові права нa житловий будинок та не проти, щоб вказаний житловий будинок залишився лише йому.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 не бажає оформляти свої спадкові права на житловий будинок, він відповідно до ст. ст. 1223, 1261 Цивільного кодексу України як спадкоємець за законом першої черги може успадкувати весь житловий будинок ОСОБА_3

У звязку з відкриттям спадщини ОСОБА_3 він у встановлений шестимісячний строк прийняв спадщину шляхом звернення до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3, що підтверджується витягом із спадкового реєстру.

Після прийняття спадщини для оформлення свідоцтва про право на спадщину він звернувся до нотаріуса, який попросив його надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на імя ОСОБА_3.

Проте, на вимогу нотаріуса він не зміг надати правовстановлюючий документ, оскільки такий документ за життя ОСОБА_3 не був виготовлений та отриманий, а також не був зареєстрований. У звязку з чим, нотаріус відмовив йому в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок.

В Державній реєстраційній службі Кагарлицького районного управління юстиції Київської області йому також повідомили, що на даний час право власності на житловий будинок за ОСОБА_3 зареєстровано не може бути, оскільки власник помер.

В звязку з чим, нотаріусом було рекомендовано йому звернутись до суду щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності на житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Медова, 37, який належав ОСОБА_3.

Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документа та реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_3, він не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Медова, 37, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення судом.

Представник третьої особи в особі Державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує позивач, подавши до суду заяву та позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

21 квітня 2014 р. померла ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований в с. Переселення Кагарлицького району по вул. Медова, 37.

За життя ОСОБА_3 заповіт на все своє майно складений не був.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно от. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_3 із спадкоємців першої черги залишились її сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Інших спадкоємців не залишилось.

ОСОБА_2 як спадкоємець ОСОБА_3 також прийняв її спадщину. Однак, на даний час, ОСОБА_2 не бажає оформляти свої спадкові права нa житловий будинок та не проти, щоб вказаний житловий будинок залишився лише позивачу.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 не бажає оформляти свої спадкові права на житловий будинок, позивач відповідно до ст. ст. 1223, 1261 Цивільного кодексу України як спадкоємець за законом першої черги може успадкувати весь житловий будинок ОСОБА_3

У зв'язку з відкриттям спадщини ОСОБА_3 позивач у встановлений шестимісячний строк прийняв спадщину шляхом фактичного прийняття спадкового майна та звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу ОСОБА_4 контори із заявою про прийняття спадщини матері ОСОБА_3

Спадкова справа заведена нотаріусом вказаної вище нотаріальної контори та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 121/2014 р.

Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Про те, оформити спадкові права на житловий будинок № 37 по вул. Медова в селі Переселення Кагарлицького району Київської області після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку на нього, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, а саме: копією паспорта на ОСОБА_1; копією свідоцтва про смерть на ОСОБА_3; копією технічного паспорта на будинок № 37 по вул.. Медова в селі Переселення Кагарлицького району Київської області, а тому суд визнає за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 79,9 кв.м, загальна площа 75,5 кв. м., житлова площа 47,5 кв. м., допоміжна площа 28 кв.м, площа літніх приміщень 4,4 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб під частиною будівлі під літ. а1; прибудова під. літ. а; прибудова під. літ. а1; веранда під літ. а2; гараж під літ. Г, баня під. літ. д, сарай під літ. Д; убиральня під літ. З; огорожа під літ. h2; огорожа під літ. h3, ворота під літ. h4, колодязь питний під літ. L; ганок під літ. N1; вимощення під літ.t, що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Медова, 37.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, Земельним кодексом України, ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_3 право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 79,9 кв.м, загальна площа 75,5 кв. м., житлова площа 47,5 кв. м., допоміжна площа 28 кв.м, площа літніх приміщень 4,4 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб під частиною будівлі під літ. а1; прибудова під. літ. а; прибудова під. літ. а1; веранда під літ. а2; гараж під літ. Г, баня під. літ. д, сарай під літ. Д; убиральня під літ. З; огорожа під літ. h2; огорожа під літ. h3, ворота під літ. h4, колодязь питний під літ. L; ганок під літ. N1; вимощення під літ.t, що знаходяться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Переселення, вул. Медова, 37.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами , які брали участь у справі і не були присутніми в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І.І. Шевченко