Провадження № 22-ц/779/694/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника2 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль та виключення з акту опису й арешту майна за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 755 287.65 грн. боргу, під час примусового виконання рішення суду було доручено відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції проведення опису та арешту майна боржника ОСОБА_5, а саме автомобіля НОМЕР_1, а 26.06.2015р. був описаний та арештований даний автомобіль. Позивач зазначає що даний ТЗ належить йому, що підтверджується довіреністю від 21.09.2007р., яка є договором купівлі-продажу майна, підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном, виданого позивачу та довідкою-рахунком від 07.01.2015р. Просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд помилково не застосував вимоги ст. 638 ЦПК України, згідно якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Суд не зауважив, що між ОСОБА_2і. та ОСОБА_5 була досягнута згода з усіх істотних умов договору і ОСОБА_2 прийняв пропозицію ОСОБА_5 щодо прийняття у нього автомобіля, про що свідчить генеральна довіреність та фактична передача автомобіля у користування та розпорядження.

Вважає, що згадана генеральна довіреність є формою договору купівлі-продажу, оскільки за автомобіль позивач оплатив обумовлену суму грошей, а відповідач разом з генеральною довіреністю передав йому сам автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Проте, суд першої інстанції не дав належної оцінки даним обставинам справи та ухвалив помилкове рішення, яке слід скасувати та ухвалити нове яким задоволити позовні вимоги в повному обємі.

В судовому засіданні апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просили про їх задоволення.

Представник відповідача2 доводи апеляційної скарги не визнав та заперечив проти їх задоволення.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

ОСОБА_7 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_7 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 21.09.2007р. було видано ОСОБА_5 довіреність на чотирьох осіб в т.ч. і ОСОБА_2 щодо розпорядження, користування та володіння транспортним засобом марки Mitsubishi Galant 2.0 TD, д.н.з. НОМЕР_2, строком дії на 15 років - до 21.09.2022 року (а.с.11), як наслідок позивачем було отримано тимчасовий реєстраційний талон терміном дії до дати зазначеної в довіреності - 21.09.2022 року (а.с.13).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що видачу генеральної довіреності без укладення договору купівлі-продажу чи проведення належної перереєстрації за довідкою-рахунком не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на транспортний засіб до третіх осіб.

Такий висновок суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права.

ОСОБА_7 вимог п.3 ч.1 ст.208 ЦК України вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі є обов'язковим на суму що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Як слідує зі ст. 207 ч.2 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Поняття та види договору регулює ст. 626 ЦК України, а саме що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

А за ст.ст. 629, 631 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами та набирає чинності з моменту його укладення.

Статтями 655, 656 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки-рахунку серії ВІА від 07.01.2015р. торгівельна організація «Автокомпас» продала автомобіль НОМЕР_3 ОСОБА_2 вартістю 18000грн. (а.с.10). Разом з тим, отримавши дану довідку-рахунок, автомобіль марки Mitsubishi Galant 2.0TD не був перереєстрований до часу накладення арешту на нього, тобто до 26.06.2015р., оскільки позивач вважав, що дану дію він може провести в будь-який зручний для нього час.

ОСОБА_7 ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Не може бути підставою для визнання права власності і наявність довіреності (чи передоручення), оскільки при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається. За ст. 237 ЦК України одна сторона (повірений) отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю.

Отже, видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Крім того, в порушення п.п. 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), позивач не перереєстрував спірний транспортний засіб на себе, щоб могло свідчити про набуття ним права власності.

У зазначеній постанові також передбачено письмову форму договору купівлі-продажу автомобіля. А перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: є в т.ч.довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Форми бланків довідок-рахунків, актів приймання-передачі транспортних засобів підприємств - виробників таких засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, наведено в додатках 1 і 6.

Відповідно до п. 24, 33 цього ж Порядку реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, що належать фізичним особам, здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) власника. При цьому в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) особи, за якою реєструється транспортний засіб.

Перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.

Разом з тим, забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту (п.41).

У разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації". Під час зняття з обліку транспортних засобів номерні знаки здаються та видаються номерні знаки для разових поїздок (п.42).

Так, рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.01.2015р. було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 755 287.65 грн. боргу. 13.03.2015р. прийнята постанова про арешт майна боржника, під час примусового виконання рішення суду було також доручено відділу ДВС Волочиського районного управління юстиції проведення опису та арешту майна боржника ОСОБА_5, а саме автомобіля НОМЕР_4 (а.с.9), 26.06.2015р. був описаний та арештований даний автомобіль (а.с.7-8).

ОСОБА_7 опису й арешту майна даний транспортний засіб в межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_5 боргу, передано на зберігання позивачу, про що він розписався.

Ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не надав доказів підстав для набуття права власності на даний автомобіль. Не зважаючи на те, що він дійсно мав право на розпорядження даним автомобілем спільно з трьома іншими особами, однак не скористався правом завчасно провести дії щодо перереєстрація прав на ТЗ при наявності факту купівлі-продажу автомобіля, а тому підстав визнати за ним це право, у судовому порядку відсутні. І як наслідок, вимога про виключення з акту опису й арешту майна від 26.06.2015р., та зняття арешту з автомобіля НОМЕР_1, також не підлягають до задоволення.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про про відсутність підстав для визнання договору дійсним, визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль та зняття арешту з цього автомобіля є вірним.

Доводи апелянта про те, що він набув право власності на спірний автомобіль та отримав від відповідача довіреність, якою йому було передано усі повноваження власника автомобіля, зокрема, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо продажу та користування цього автомобіля, не можуть бути достатнім доказом набуття позивачем права власності на автомобіль з наведених вище підстав.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_8