Справа № 361/4287/15-ц
Провадження № 2/361/85/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики від 22.05.2013 року у розмірі 434651,32 грн., що у доларовому еквіваленті становить 20550,89 доларів США та сплачений судовий збір 3654 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.05.2013 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики грошей, за умовами якого вона передала останньому в якості позики грошові кошти у розмірі 17000 доларів США. На підтвердження отримання грошових коштів ОСОБА_2 22.05.2013 року написав розписку у присутності свідка ОСОБА_3 Строк повернення грошових коштів встановлений до 18 червня 2013 року.

Далі вказує, що у визначений договором строк відповідач грошові кошти не повернув, чим порушив свої зобовязання. 22.05.2014 року та 19.08.2014 року за допомогою системи «Вестерн Юніон» надіслав переводом суму 600 доларів США.

11.03.2015 року вона надіслала ОСОБА_2 листа-вимогу про повернення суми позики у розмірі 16400 доларів США до 25.03.2015 року. Вказана вимога залишена без реагування. Згідно із розрахунком загальна сума боргу складає 20550 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 434651,32 грн. та складається суми позики у розмірі 16400 доларів США, що еквівалентно 346860 грн. та процентів за позикою у розмірі 4150 доларів США, що еквівалентно 87791,32 грн. З підстав стягнення боргу за договором позики змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав, пояснив, що доказ, на який посилається позивач як на розписку, не може вважатися такою з огляду на ну обставину, що вона не відповідає формі договору позики, у тексті відсутня істотна умова договору позики, а саме факт передання грошей позикодавцем позичальнику. Відповідач не визнає факту написання розписки, при цьому написання тексту останнім є недоведеним. Здійснення переказу грошових коштів не може вважатися частковим погашенням боргу, оскільки ОСОБА_6 даного боргу ніколи не визнавав, перебуваючи у добрих стосунках із позивачем сам неодноразово позичав грошові кошти. Просить у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1049 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тобто, на підтвердження договору позики може бути представлена розписка. Але це має бути боргова розписка, яка є документом, що підтверджує як отримання у борг грошових коштів так і умови, на яких ці кошти надаються і коли мають бути повернуті, тобто умови договору.

Із матеріалів справи вбачається, що 22.05.2013 року ОСОБА_2 написав розписку про наявність у нього боргових зобовязань перед ОСОБА_1 у розмірі 17000 доларів США, які зобовязався повернути до 18.06.2013 року.

При визначенні правової природи даного зобовязання, суд прийшов до наступного висновку.

Так, заявляючи позовні вимоги про стягнення боргу сторона позивача посилається на наявність між сторонами укладеного договору позики. При цьому сторона відповідача заперечує проти факту укладення договору позики, посилаючись на відсутність у розписці істотних умов договору позики, а саме назви документу, місця його складання, самого факту передачі та отримання грошей, невідповідність паспортних даних ОСОБА_2, а також написання її відповідачем та вчинення підпису під текстом.

Аналізуючи вказану розписку, суд вважає, що у даному випадку між сторонами дійсно укладено договір позики у простій письмовій формі, при цьому він містить у собі всі істотні умови, зокрема дату складання, сторін договору, суму боргу, її розмір, зобовязання щодо повернення, строк повернення та підпис відповідача. Отже, у даному випадку розписка як документ підтверджує боргове зобовязання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1. Зазначення відповідачем у тексті розписки про наявність у нього боргового зобовязання перед позивачем, суд розцінює як констатацію факту отримання грошових коштів.

Доказом наявності між сторонами зобовязання, які виникли із договору позики, суд також вважає і вчинені ОСОБА_2 перекази грошових коштів на загальну суму 600 доларів США через систему «Вестерн Юніон» від 22.05.2014 року та 19.08.2014 року, на суму яких позивачем зменшено загальний борг.

При розгляді даної справи по суті у звязку із не визнанням факту написання та вчинення підпису на розписці, судом за клопотанням представника відповідача призначалася судово-почеркознавча експертиза, виконання якої доручено ТОВ «НІСЕ», проведення оплати покладено на ОСОБА_2 Разом з тим, 13.01.2016 року дана цивільна справа повернута із експертної установи без виконання, у звязку із ненадходженням коштів за проведення експертизи. Відповідно до листа ТОВ «НІСЕ» від 11.01.2016 року платнику та його представнику ОСОБА_5 направлено рахунок-фактуру від 16.12.2015 року. 17.12.2015 року адвокат ОСОБА_5 отримав рахунок. У судовому засіданні останній не спростував даних щодо його належного повідомлення про необхідність проведення оплати, лише послався на невідповідність адреси направлення рахунку із адресою його проживання. Так, у матеріалах справи а. с. 50 міститься заява ОСОБА_5, в якій він особисто вказав адресу листування м. Київ, вул. Цвєтаєвої, 9 а кв. 185. Крім того, сторона відповідача повідомлялася і судом про необхідність проведення оплати вартості експертизи, про що свідчить телефонограма а. с. 81.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі від подання експертам необхідних матеріалів, документів, або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

При розгляді даної справи по суті сторона відповідача не довела обставин, на яких ґрунтувалися її заперечення щодо не написання розписки та вчинення на ній підпису. При цьому суд всебічно сприяв зясуванню обставин по даній справі. Підстав для призначення повторної експертизи суд, враховуючи дії відповідача та намагання останнього затягнути судовий процес не вбачав.

З урахуванням всіх наведених обставин, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі у простій письмовій формі 22.05.2013 року укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 17000 доларів США, які зобовязувався повернути до 18.06.2013 року.

Взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів відповідач не виконав. Сума боргу за договором позики складає 16400 доларів США, що еквівалентно 346860 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення процентів згідно зі ст. 1048 ЦК України у розмірі 4150 доларів США, що еквівалентно 87791,32 грн.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України визначено коли договір позики вважається безпроцентним.

Суд приймає за основу здійснений позивачем розрахунок процентів за позикою. При цьому відповідач доказів, які б спростовували вказану суду до суду не надав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вимоги про стягнення коштів заявлені позивачем у національній валюті. Стягненню із відповідача на користь позивача підлягає боргу у розмірі 434651 грн., що складається із суми позики у розмірі 346860 грн. та процентів за позикою у розмірі 87791,32 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З цих підстав стягненню із відповідача підлягає судовий збір у розмірі 3654 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 22.05.2013 року у розмірі 434651 (чотириста тридцять чотири тисячі шістсот пятдесят одна) грн. 32 коп., що складається із основної суми позики у розмірі 346860 (триста сорок шість тисяч вісімсот шістдесят) грн.; відсотків у розмірі 87791 (вісімдесят сім тисяч сімсот девяносто одна) грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко