Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

ПаріновоїІ.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі Львівського комунального підприємства «Зелений Львів», Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, Львівська обласна ради, Державна інспекція сільського господарства у Львівській області, про визнання нечинними та скасування ухвал Львівської міської ради, визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, повернення земельних ділянок та приведення їх у придатний для використання стан, за касаційними скаргами ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року прокуратура м. Львова в інтересах держави в особі Львівського комунального підприємства «Зелений Львів», Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що прокуратурою м. Львова із залученням спеціалістів Державної інспекції сільського господарства у Львівській області проведено перевірку додержання вимог чинного земельного законодавства України у діяльності Львівської міської ради, під час якої було з'ясовано, що 08 липня 2010 року на сесії Львівської міської ради було прийнято ухвали № № 3785 та 3786, відповідно до яких було погоджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1. У подальшому ухвалами сесії Львівської міської ради від 31 березня 2011 року № № 336 та 337 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність земельні ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1. На підставі вказаних ухвал ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримано державні акти на право власності на земельні ділянки. На думку позивача, ухвали Львівської міської ради від 31 березня 2011 року № № 336, 337 суперечать вимогам законодавства та підлягають скасуванню, оскільки при наданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельних ділянок сесією міської ради вилучено частину належної парку земельної ділянки, чим усупереч ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» змінено межу парку. У результаті значної кількості порушень вилучено частину парку без відповідного погодження, тим самим завдано істотної шкоди інтересам держави в особі ЛКП «Зелений Львів», Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено частково.

Визнано недійсною ухвалу сесії Львівської міської ради від 31 березня 2011 року № 337 «Про затвердження ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 на земельну ділянку площею 0,0650 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: вул. ОСОБА_7, біля буд. АДРЕСА_1 виданий ОСОБА_5 та зареєстрований 22 липня 2011 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00496.

Зобов'язано ОСОБА_5 повернути земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану за адресою: вул. ОСОБА_7, біля буд. АДРЕСА_1 та привести її у придатний для використання стан.

Визнано недійсною ухвалу сесії Львівської міської ради від 31 березня 2011 року № 336 «Про затвердження ОСОБА_6 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на АДРЕСА_1».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційних скаргах ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково указаний позов, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до опису меж у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. ОСОБА_7, біля будинку АДРЕСА_1 площею 0,0850 га, кадастровий номер НОМЕР_2, виданому ОСОБА_6, ця земельна ділянка від точки «Г» до точки «А» довжиною по периметру 37,22 м межує із земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_8; від точки «Б» до точки «В» довжиною по периметру 34,19 м межує з землями ЛКП «Снопківське». За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки земельна ділянка по АДРЕСА_1 вже знаходилася в користуванні ОСОБА_8, то земельна ділянка, яка була надана ОСОБА_6, не могла бути розташована також біля будинку АДРЕСА_1.

Крім того, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до опису меж у державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, площею 0,0650 га, кадастровий номер НОМЕР_1, виданому ОСОБА_5, ця земельна ділянка від точки «Г» до точки «А» довжиною по периметру 34,19 м межує з землями ЛКП «Снопківське», тобто по цій стороні периметру земельна ділянка межує із земельною ділянкою, наданою ОСОБА_6, при цьому відповідно до опису меж ця земельна ділянка ні по одній зі сторін по периметру не межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Крім того, суд зазначив, що згідно із відомостями технічної документації обидві спірні ділянки зі сходу межували з територією зелених насаджень.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку, що спірні ділянки входять до території парку «Снопківський» та не могли бути розташовані за адресою: вул. ОСОБА_7, біля будинку АДРЕСА_1 оскільки користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_8

Проте погодитися із вказаними висновками апеляційного суду не можна з огляду на наступне.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Судом установлено, що ухвалою Львівської міської ради від 08 липня 2010 року № 3785 ОСОБА_5 погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекта землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0650 га по АДРЕСА_1 із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови, за функцією використання - землі житлової забудови.

На виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_5 отримала наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 26 серпня 2010 року № 193 «Про надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення містобудівного обґрунтування будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку на вул. ОСОБА_7, біля будинку АДРЕСА_1 (із внесенням змін до затвердженої містобудівної документації)»; містобудівне обґрунтування розміщення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 із містобудівними умовами та обмеженнями, розроблене ЛКП «Архітектурно-будівельний нагляд», яке також погоджено Управлінням Держкомзему у м. Львові, ДЗ «Галицька районна СЕС м. Львова» МОЗ України, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Львівській області, Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради, Головним управлінням МНС України у Львівській області. Крім того, ЛМКП «Львівводоканал» видало технічне заключення про можливість інженерного забезпечення індивідуального житлового будинку, будівництво якого передбачається на вищевказаній земельній ділянці; ВАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» видало попередні технічні умови щодо можливості газифікації житлового будинку від існуючого газопроводу. Згідно з довідкою Управління Держкомзему у м. Львові від 17 березня 2010 року № 40/01-14/2075 земельна ділянка по АДРЕСА_1 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування.

На замовлення ОСОБА_5 ТОВ «Геодезично-будівельний стандарт» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку на вул. ОСОБА_7, біля будинку АДРЕСА_1, до якого, зокрема, входить лист Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради про те, що вказана земельна ділянка не входить в межі парку «Снопківський».

Крім того, установлено, що ухвалою Львівської міської ради від 08 липня 2010 року № 3786 погоджено ОСОБА_6 місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0850 га по АДРЕСА_1, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови, за функцією використання - землі житлової забудови.

На виконання вказаної вище ухвали ОСОБА_6 отримав наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради від 26 березня 2010 року № 192 про надання йому дозволу на розроблення містобудівного обґрунтування будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку на вул. ОСОБА_7, біля будинку АДРЕСА_1 (із внесенням змін до затвердженої містобудівної документації)»; містобудівне обґрунтування розміщення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 із містобудівними умовами та обмеженнями, розроблене ЛКП «Архітектурно-будівельний нагляд», яке також погоджено Управлінням Держкомзему у м. Львові, ДЗ «Галицька районна СЕС м. Львова» МОЗ України, Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Львівській області, Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради, Головним управлінням МНС України у Львівській області. Крім того, ЛМКП «Львівводоканал» видало технічне заключення про можливість інженерного забезпечення індивідуального житлового будинку, будівництво якого передбачається на вищевказаній земельній ділянці; ВАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» видало попередні технічні умови щодо можливості газифікації житлового будинку від існуючого газопроводу. Згідно з довідкою Управління Держкомзему у м. Львові земельна ділянка ОСОБА_6 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування.

За таких обставин та з підстав, передбачених положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на момент розроблення та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6.), ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, чинній на момент розроблення та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6.), п. 5 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677 (далі - Порядок), який діяв до 21 березня 2013 року, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_5 площею 0,0650 га та ОСОБА_6 площею 0,0850 га по АДРЕСА_1 розроблені із дотриманням передбачених вказаними нормами матеріального права вимог. Крім того, суд також обґрунтовано вважав відсутніми підстави для відмови у затвердженні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказаних проектів землеустрою.

Водночас установлено, що 19 лютого 1981 року Львівською міською радою прийнято рішення № 53 «Про встановлення меж парку «Дружба», яким визначено межі парку по фактичному використанню 36,36 га; зобов'язано архітектурно-планувальне управління м. Львова встановити межі парку та ділянок, зарезервованих під його перспективне розширення; зобов'язано керівництво міського виробничого тресту зеленого господарства зареєструвати відвід земельної ділянки в міськкомунгоспі.

09 жовтня 1984 року Виконавчим комітетом Львівської обласної ради прийнято рішення № 495 «Про мережу територій і об'єктів природо-заповідного фонду», яким вирішено нанести межі територій і об'єктів природо-заповідного фонду, в тому числі й парку «Снопківський», на планово-картографічні матеріали, до 01 січня 1985 року винести їх в натуру, встановивши біля них охоронні знаки та інформаційні афіші.

19 листопада 1987 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 492 «Про уточнення меж парку «Дружба», яким вирішено вилучити з меж користування ВО «Електрон» територію площею 2,70 га і включити її в межі парку «Дружба», зобов'язати архітектурно-планувальне управління м. Львова встановити межі нововідведеної території; зобов'язати керівництво міського виробничого тресту зеленого господарства зареєструвати відвід земельної ділянки в міськкомунгоспі.

06 грудня 1999 року Міністерством навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України видано охоронне зобов'язання, згідно з яким площа парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва «Парк Снопківський» становить 35,66 га.

29 березня 2001 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 1002 «Про затвердження меж парку «Снопківський», якою вирішено затвердити межі парку орієнтовною площею 39 га; КП «Львівський виробничий трест зеленого господарства» через спеціалізовану організацію - виготовити технічну документацію на землекористування, зареєструвати в міському управлінні земельних ресурсів та подати на затвердження міською радою; ухвалу подати на затвердження обласної ради. Так, установлено, що зміни, які передбачалися цією ухвалою, Львівською обласною радою не затверджені.

Враховуючи вищевикладене та згідно з матеріалами справи, суд дійшов правильного висновку про відсутність доказів виконання рішення Львівської міської ради від 19 лютого 1981 року № 53, рішення Виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 09 жовтня 1984 року № 495, рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 19 листопада 1987 року № 492 та ухвали Львівської міської ради від 29 березня 2001 року № 1002 щодо визначення території і меж парку «Снопківський», а також доказів винесення меж парку «Снопківський» в натурі на підставі розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку технічної документації та доказів визначення площі парку.

При цьому суд надав належну оцінку відомостям, які містяться у листах Департаменту містобудування Львівської міської ради від 23 квітня 2014 року № 2403-вих-1376 та від 11 липня 2014 року № 2403-3вих-1245, згідно з якими на цей час ведуться роботи із виготовлення проекту відведення земельної ділянки парку «Снопківський» та ще не завершені.

Отже, суд першої інстанції правильно вважав, що станом на час прийняття Львівською міською радою оскаржуваних ухвал від 31 березня 2011 року № № 336 та 337 не були визначені та винесені в натурі у встановленому законом порядку межі парку «Снопківський», у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність доводів позивача щодо неправомірного вилучення частини парку внаслідок прийняття Львівською міською радою вказаних ухвал.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, усупереч вимогам ст. ст. 303, 304, 309, 316 ЦПК України належним чином не з'ясував характеру і суті заявлених позовних вимог, а також на порушення вимог ст. ст. 10, 57, 60, 212, 303 ЦПК України не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 26 листопада 2015 року скасувати, рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 червня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак