У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Демяносова М.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з ОСОБА_5 5 875 доларів США, що еквівалентно 138397 грн 49 коп. в рахунок повернення безпідставно отриманих коштів.

На обґрунтування позову вказала, що 25 червня 2009 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 5000 доларів США та 22 липня 2010 року також передала відповідачці 875 доларів США. На підтвердження отримання даних сум ОСОБА_5 написала розписки.

ОСОБА_4 вважала, що сплачує кошти в рахунок часткового погашення боргу перед донькою відповідачки, ОСОБА_7, по договору позики від 12 жовтня 2005 року, відповідно якого ОСОБА_4 отримала від неї кошти в сумі 15 000 доларів США.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 грудня 2011 року постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 суму позики в розмірі 15 000 доларів США, що становило на момент постановлення рішення 119 565 грн. Позивачка посилаючись на те, що рішеннями судів не було враховано суми коштів 5 000 доларів США та 875 доларів США, які вона повернула ОСОБА_7, шляхом передачі її матері ОСОБА_5 25 червня 2009 року та 22 липня 2010 року.

Тому вона просила стягнути дані кошти з відповідачки як безпідставно нею набуті.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та не правильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що позивач пропустив строк, передбачений ст. 257 ЦК України, про застосування якого було заявлено представником відповідача у письмових запереченнях (а. с. 52).

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

М.В.Демяносов