Справа № 278/22/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 березня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.
секретаря с/з - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, розподіл майна подружжя та стягнення аліментів,, -
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому посилається на те, що 07 червня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Протягом тривалого часу подружжя не підтримує подружні стосунки, поновлення яких позивач не бажає, тому просить шлюб розірвати, так як він носить формальний характер. Відповідач також не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Під час шлюбу сторонами за спільні кошти придбано земельну ділянку площею 0,12 га., яка розташована в с.Глибочиця, 1-й пров.Теришкової, 5, Житомирського району Житомирської області на якій побудовано житловий будинок, який не здано в експлуатацію, а тому вважає за можливе виділити їй 1/2 частину нерухомого майна.
Позивач в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600 гривень щомісячно.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між сторонами існують сімейні правовідносини.
Глибочицькою сільською радою Житомирського району Житомирської області 07 червня 1997 року, актовий запис №09 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне Гончарук) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в свідоцтві про народження яких батьками записані: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.7-8).
Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, сімя розпалась, подружжя протягом тривалого часу разом не проживає, спільного господарства не ведуть, примиритися сторони не бажають, тому суд приходить до висновку, що відповідно до ст.104 Сімейного кодексу Україні, шлюб підлягає розірванню в судовому порядку.
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.
У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
На підставі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.
Частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Ухвалою суду від 01 березня 2016 року позовні вимоги позивача ОСОБА_2 Н,В. в частині розподілу майна подружжя залишено без розгляду.
Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст. 104-105, 110-115, 181, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224, 367 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Шлюб зареєстрований Глибочицькою сільською радою Житомирського району Житомирської області 07 червня 1997 року, актовий запис №09 зареєстровано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином України та ОСОБА_3 (дошлюбне Гончарук) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянкою України - розірвати.
Неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити на виховання матері.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, 1-й пров.Теришкової, буд.5, Житомирського району, Житомирської області, не працюючого на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 січня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 551 гривня 20 копійок.
Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. В. Зубчук