Справа № 454/32/16 Головуючий у 1 інстанції: Струс-Духнич Т.В.
Провадження № 22-ц/783/2022/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства "ОСОБА_2." - ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 6 січня 2016 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_2." до Галицького районного суду м. Львова та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в частині вимог до Галицького районного суду м. Львова, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_2." в частині вимог до Галицького районного суду м. Львова про стягнення моральної шкоди з підстав передбачених п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, - заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Дану ухвалу оскаржило ФГ «Бурка» в особі представника ОСОБА_2.

Просить таку скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Мотивує тим, що оскаржувана ухвала не ґрунтується на верховенстві права, на вимогах закону, прийнята без дотримання Конституції України та Законів України, зокрема ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України. Суд не врахував рішення Конституційного суду України №6-зп від 25.11.1997 року, №9-зп від 25.12.1997 року, №12-рп/2001 від 03.10.2001 року, №15-рп/2002 від 09.07.2002 року, як підстави звільнення від доказування, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначає, що має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вказує на те, що суд повинен був застосувати до спірних правовідносин положення ст. 16, 22, 1167, 1176 ЦК України та захистити його конституційні права на вирішення справи по суті.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явились. Колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників процесу, оскільки згідно наявних розписок усі належним чином повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про причини неявки не повідомили. Позиція судової колегії про розгляд справи у відсутності учасників процесу відповідає положенням ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Враховуючи неявку всіх осіб, що беруть участь у справі та вимоги ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що Фермерське господарство «ОСОБА_2.» звернулось із позовом до відповідачів - Галицького районного суду м. Львова та Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди завданої представнику позивача - Фермерського господарства - ОСОБА_2 внаслідок незаконних дій судді Галицького районного суду м. Львова постановленням незаконної ухвали від 16.12.2013 року у справі №461/14879/13-ц, про повернення позовної заяви Фермерському господарству «ОСОБА_2.» до державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Львівській області про відшкодування шкоди. Така ухвала скасована апеляційним судом 13 березня 2014 року із передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином позивач вважає, що суддею Галицького районного суду постановленням зазначеної ухвали позивача у справі за позовом до державного виконавця позбавлено у доступі до правосуддя, чим грубо порушено конституційні права гарантовані ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, чим спричинено моральну шкоду представнику Фермерського господарства. У зв'язку з вищенаведеним Фермерське господарство «ОСОБА_2.» звернулось до Галицького районного суду м. Львова та Держави Україна про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» передбачено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7, 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відкритті провадження в частині вимог до Галицького районного суду м. Львова слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої ст. 122 ЦПК України.

Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам статей 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що заява в частині вимог до Галицького суду м. Львова не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в частині цих вимог за позовною заявою Фермерського господарства «ОСОБА_2.» про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, п.4 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «ОСОБА_2.» - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 6 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді