Провадження № 22-ц/780/2185/16 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 46 05.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Дмитрієвої Л.Д.

при секретарі Говорун В.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Узин-Агроінвест" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Узин-Агроінвест" до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Узин-Агроінвест" звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що відповідач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,1301 га, що розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району (кадастровий номер НОМЕР_2), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 22 червня 2006 року.

28 грудня 2012 року між сторонами на три роки було укладено договір оренди землі, на виконання якого складено акт прийому-передачі від того ж числа, однак у 2015 році відповідач самостійно обробив земельну ділянку, хоча термін дії договору закінчується 28 грудня 2015 року, про що 15 лютого та 20 червня 2015 року були складені відповідні акти.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору оренди, позивач просив захистити його права як орендаря шляхом зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та не чинити перешкоди у користуванні зазначеною земельною ділянкою.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 22 червня 2006 року відповідач є власником земельної ділянки площею 4,1301 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області (кадастровий номер НОМЕР_2).

Згідно договору оренди землі від 28 грудня 2012 року, укладеного між сторонами та зареєстрованого управлінням Держкомзему у Білоцерківськомцу районі, вбачається, що відповідач (орендодавець) надав, а позивач (орендар) прийняв в строкове платне користування зазначену земельну ділянку терміном на 3 роки.

За п.21 зазначеного договору орендодавець зобов'язався не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, а орендар - використовувати земельну ділянку в строки, встановлені договором з дотриманням її цільового призначення.

Судом встановлено також, що протягом 2012-2014 років спору між сторонами щодо меж орендованої у відповідача земельної ділянки не виникало.

Відповідно до актів від 15 лютого 2015 року та 20 червня 2015 року, складених працівниками ТОВ "Узин-Агроінвест" та затверджених в.о. директора зазначеного товариства, вбачається, що на належній відповідачу земельній ділянці межові знаки не знесені, а земельна ділянка оброблена.

Позивач стверджував, що в порушення умов договору оренди відповідач передав в обробку фермерському господарству "ДовіраЯ", але не надав доказів цього суду.

Відповідач вважав, що ці акти були складені без виїзду на місце, однак доказів невикористання належної йому земельної ділянки протягом 2015 року також суду не надав.

Відповідно до п.32 договору оренди землі сторони домовились, що за невиконання або неналежне виконання договору вони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

За змістом ст.ст.27,28 Закону України "Про оренду землі", орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку крім іншого має право на усунення перешкод у користуванні нею та відшкодування збитків, якими вважаються фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права, та доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Відповідно до ст.ст.10,11, ч.1 ст.61 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини, визнані сторонами, доказуванню не підлягають.

Враховуючи дату подачі позову та строку закінчення договору, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач, заявивши вимогу про зобов'язання відповідача звільнити земельну ділянку та не чинити йому перешкоди у користуванні нею, не надав суду належних та допустимих доказів того, що біологічні особливості та грунтово-кліматичні умови надавали йому змогу використати земельну ділянку за її цільовим призначенням до 28 грудня 2015 року.

Як вказав суд першої інстанції, захист прав позивача у визначений ним спосіб призвів би до фактичного подовження дії договору оренди земельної ділянки, що суперечило б умовам договору та нормам Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні. Крім того, відповідно до матеріалів справи та встановлених обставин позивачка не зверталася із заявою про поновлення строку позовної давності.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Узин-Агроінвест" відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Дмитрієва Л.Д.