У х в а л а

іменем україни

6 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживача фінансових послуг та розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 1 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк») про захист прав споживача фінансових послуг та розірвання кредитного договору.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 17 квітня 2008 року між ним та ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», укладено кредитний договір № 189-08, за умовами якого банк надав йому кредит у розмірі

37 000 доларів США на споживчі потреби строком до 16 квітня 2018 року.

Того ж дня в якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1, а також банком із ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були укладені договори поруки.

Посилаючись на ст. 652 ЦК України позивач просив розірвати кредитний договір, оскільки істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні договору та розірвати пов'язані з ним договори поруки й іпотеки.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано кредитний договір № 189-08 від 17 квітня 2008 року, укладений між ВАТ «КредоБанк» та ОСОБА_1

Розірвано договір іпотеки № 189-08/1 від 17 квітня 2008 року, укладений між ВАТ «КредоБанк» та іпотекодавцем ОСОБА_1, ОСОБА_3,

ОСОБА_4

Розірвано договір поруки № 189-08/2 від 17 квітня 2008 року, укладений між кредитором ВАТ «КредоБанк», боржником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_4

Розірвано договір поруки № 189-08/3 від 17 квітня 2008 року, укладений між кредитором ВАТ «КредоБанк», боржником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_5

Розірвано договір поруки № 189-08/4 від 17 квітня 2008 року, укладений між кредитором ВАТ «КредоБанк», боржником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 1 грудня 2015 року, рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 серпня

2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного суду Рівненської області від 1 грудня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач не довів наявність чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України одночасно, тому відсутні правові підстави для розірвання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки.

Судами встановлено, що 17 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позивачу кредит у розмірі 37 000 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 17 квітня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 були укладені три окремі договори поруки, за умовами яких останні поручилися перед банком за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором.

17 квітня 2008 року між ПАТ «Кредобанк» як іпотекодержателем та ОСОБА_4, ОСОБА_3 і позивачем як іпотекодавцями було укладено іпотечний договір, за умовами якого останні в якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 17 квітня 2008 року передали в іпотеку відповідачу двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 у

м. Здолбунові Рівненської області.

Станом на день звернення до суду за кредитним договором з 17 квітня

2008 року до 28 квітня 2014 року позивачем сплачено 40 446 доларів США, в тому числі 24 376,84 доларів США тіла кредиту, 16 069,94 доларів США процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до змісту ст. 652 ЦК України розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за наявності всіх чотирьох обов'язкових умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після її виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, однією з обов'язкових умов для розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин є умова, за якою в момент укладення договору сторони повинні були виходити з того, що така зміна обставин не настане.

Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, яку було визначено позичальником на власний розсуд, сторони взяли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що одна з обов'язкових умов для розірвання кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин відсутня, а відтак - у позові ОСОБА_1 про розірвання договорів слід відмовити.

За таких обставин апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та зробив відповідні висновки, у результаті чого постановив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 316 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене судове рішення апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 1 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік