Категорія 48Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на боці позивача: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2016 року, -

В с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 за участю третьої особи - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, мотивуючи позов тим, що позивач з відповідачем перебували в шлюбі з 24.10.2009 року по 25.02.2013 рік, який в послідуючому був розірваний.

В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідач вигнав позивачку з квартири та викинув її речі на вулицю. При цьому повідомив, що зробить все щоб вона більше ніколи не побачила сина, який залишився проживати з відповідачем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року було визначено місцем проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його матері - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

14.05.2014 року рішенням апеляційного суду Вінницької області апеляційна скарга ОСОБА_3 була задоволена, а рішення Вінницького міського суду від 04.03.2014 року було скасовано.

24.09.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України була задоволена касаційна скарга ОСОБА_2 і рішення апеляційного суду Вінницької області від 14.05.2014 року скасовано, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року - залишено без змін, відповідно до чого, дитина має проживати за постійним місцем проживання матері - по АДРЕСА_1

Оскільки добровільно відповідач передавати сина позивачці відмовляється, забрав його з дошкільного закладу, ізолював від позивачки та від спілкування з однолітками, чим чинить ОСОБА_2 перешкоди в спілкуванні з дитиною та її вихованні, вона звернулася в суд з даним позовом і просила, уточнивши свої позовні вимоги, визначити спосіб її участі у спілкуванні та вихованні дитини наступним чином.

1. Шляхом побачень з дитиною у присутності батька - щовівторка та щочетверга з 17-30 до 20-ї години; щосуботи з 12-00 до 17-00 год. у присутності батька протягом двох місяців.

По закінченню двомісячного терміну:

щовівторка та щочетверга з 17-30 год. до 20-00 год. без присутності батька та при бажанні дитини залишати його в себе до 9-00 год. наступної доби, без присутності батька;

щосуботи з 12-00 до 14-00 год. без присутності батька.

Щоб спільний відпочинок і першу половину літа дитина проводила з матір`ю, а також половину зимових, осінніх і весняних канікул; в свій день народження син з 15-00 до 19-00 год. проводив з матір`ю без присутності батька; було необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, яку не передбачають безпосереднього фізичного спілкування з ним, без присутності батька; в день побачення позивачки з сином, вона мала право забирати його особисто з дому, дитячого закладу та гуртка, де буде перебувати дитина в той час.

2. Зобов`язати відповідача передавати позивачці сина в час їх побачень, який буде визначено рішенням суду.

3. Зобов`язати відповідача не чинити позивачці перешкод у спілкуванні з сином способом, який буде визначений судом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2016 року позов задоволено частково. Вирішено: встановити наступний спосіб участі матері ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: побачення з сином щовівторка, щочетверга з 17-30 год. до 20-00 год. протягом двох місяців у присутності батька дитини; щосуботи з 12-00 год. до 17-00 год. протягом двох місяців у присутності батька дитини; по закінченню двомісячного терміну з моменту набуття законної сили рішення суду: щовівторка, щочетверга з 17-30 год. до 20-00 год. без присутності батька дитини з урахуванням бажання дитини; щосуботи з 12-00 год. до неділі 12-00 год. без присутності батька дитини з урахуванням бажання дитини; необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають фізичного спілкування.

Зобов`язати ОСОБА_3 не вчиняти ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_4.

Зобов`язати ОСОБА_3 передавати ОСОБА_2 сина ОСОБА_4 в час побачень, який визначений судом.

Вирішене питання судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3 оскаржив дане рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково - відмовити в задоволенні позову в частині усунення перешкод у спілкуванні з сином та встановити наступний порядок участі позивачки у вихованні дитини: побачення ОСОБА_2 з сином мають бути два рази на тиждень: у суботу та неділю з 13.00 до 17.00 за участі та присутності батька дитини.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення, судом дотримано вказаних вимог закону.

Так, задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Позивач з відповідачем перебували в шлюбі з 24.10.2009 року по 25.02.2013 рік, який в послідуючому був розірваний.

В шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с11).

Після розірвання шлюбу, сторони стали проживати окремо, син залишився проживати з батьком.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року було визначено місцем проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання його матері - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

14.05.2014 року рішенням Апеляційного суду Вінницької області апеляційна скарга ОСОБА_3 була задоволена, а рішення Вінницького міського суду від 04.03.2014 року було скасовано.

24.09.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України була задоволена касаційна скарга ОСОБА_2 і рішення Апеляційного суду Вінницької області від 14.05.2014 року скасовано, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року - залишено без змін, відповідно до чого, дитина має проживати за постійним місцем проживання матері - по АДРЕСА_1

Зазначені обставини визнаються сторонами, тому, виходячи з норми ч.1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Ще судом встановлено, що добровільно відповідач передати позивачу сина відмовляється.

Незважаючи на заперечення відповідача щодо цієї обставини, вона є дійсною з огляду на те, що і на час розгляду даної справи в апеляційному суді Вінницької області дитина проживає з батьком, а не з матір`ю, як визначено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2014 року (а/с6); з огляду на наявність даної цивільної справи, оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2016 року з вимогою мінімізувати спілкування матері з сином до двох разів на тиждень і обов`язково за участі та присутності батька, всупереч нормі ч.2 ст. 157 СК України, де вказано, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею.

З огляду на встановлені обставини; позитивні характеристики позивачки, її стан здоров`я (а/с3,4,5); висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.10.2015 року № 01-00-11-32198, яким визначено доцільний спосіб участі матері у вихованні сина та спілкуванні з ним; норми глави 13 СК України; принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року; ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»; практику Європейського суду з прав людини, а саме: рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України», суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, виходячи з інтересів дитини з урахуванням її віку, стану здоров`я; режиму дня; прихильності дитини до кожного з батьків на час ухвалення рішення.

Спосіб участі матері у спілкуванні та вихованні сина, встановлений оскаржуваним рішенням суду, відрізняється від висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.10.2015 року № 01-00-11-32198 (а/с 75-77) лише збільшенням спілкування матері з дитиною на пів години щовівторка та щочетверга.

При цьому суд обґрунтував таку різницю інтересами дитини та керувався нормою ч.6 ст. 19 СК України, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо вимоги апелянта встановити порядок участі матері у вихованні дитини «за участі та присутності батька», вона суперечить нормі ч.2 ст. 157 СК України та іншим вищевказаним правовим нормам, застосованим судом при ухваленні рішення.

Виходячи з викладеного, рішення суду ухвалене з додержанням вимог закону, доводи та вимоги апеляційної скарги безпідставні, суперечать діючому законодавству та матеріалам справи, тому рішення суду першої інстанції не спростовують, а отже - його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити в силу норми ст. 308 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук