Справа № 342/146/16-ц
Провадження № 2/342/201/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до Вербівцівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, звернувся в суд з позовом до Вербівцівської сільської ради, ОСОБА_3, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р., відкрилася спадщина, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Згідно Свідоцтва на право особистої власності від 18 квітня 1987 р. в цілому житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_4. Позивач з часу свого народження проживав разом з батьками, вели спільне домашнє господарство, проводили капітальний та поточний ремонти, обробляли присадибну ділянку. Після смерті матері позивач займався її похованням, проведенням поминальних служб та встановленням надмогильного пам'ятника. Він продовжує жити у спадковому господарстві та несе всі фінансові витрати по його утриманню. Позивач фактично вступив в управління спадковим майном, однак до Городенківської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами він звернувся тільки в січні 2016 року. Постановою від 12.02.2016 р. нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з посиланням на те, що спадкове господарство відноситься до колгоспного двору, кожному з проживаючих в ньому належать відповідні частки, які не визначені між членами. Станом на 15.04.1991 р., тобто на час, з якого припинилось існування колгоспних дворів, відповідно до записів в погосподарських книгах сільської ради в спадковому господарстві, крім позивача, проживали та були зареєстрованими ОСОБА_4, голова сім'ї та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина позивача. Покликаючись на ст.ст. 316-318,328,331,381,391 ЦК України, а також на те, що він став власником майна, володіє ним правомірно, позивач просить задовольнити позов.

В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача в заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, Вербівцівська сільська рада не заперечує проти позову ОСОБА_1, відповідачка ОСОБА_3 позов визнає, на частку майна в колишньому колгоспному дворі не претендує. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 18.04.1987 р., виданим виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів, посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с. 11). Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 7545 від 27.01.2016 р. Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що в АДРЕСА_1 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим № 178 зареєстровано право власності за ОСОБА_4, (гол. колг. двору), підстава виникнення права власності - Свідоцтво про право власності, видане Городенківським РВК 18.04.1987 р. на підставі рішення цього ж виконкому за № 44 від 11.03.1987 р. (а.с. 12).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року у віці 79 років в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 11.11.2010 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті ОСОБА_4 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р.

Згідно з ст. 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 р.- спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 згаданого кодексу встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529 ЦК УРСР). При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга), визначає ст. 530 ЦК УРСР. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Довідкою № 63 від 04.02.2016 р., виданою виконкомом Вербівцівської сільської ради стверджено, що в житловому будинку в АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4, голова сім'ї, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, син, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, невістка, ІНФОРМАЦІЯ_2

Про те, що на час смерті спадкодавця, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_5 р., разом з ОСОБА_4 в житловому будинку в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_1, син, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, невістка, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідчить Довідка № 46, видана виконкомом Вербівцівської сільської ради 01.02.2016 р.

Згідно копії відновленого свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого відділом ЗАГС Городенківського району Івано-Франківської області, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги спадкодавця ОСОБА_4. Він прийняв спадщину, вступив в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. ОСОБА_1 користується спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Як вбачається із висновку, складеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 7 від 10.02.2016 року, вартість житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 - становить 144470 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З метою оформлення спадщини позивач звертався до Городенківської державної нотаріальної контори, однак постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської ДНК № 131/02-31 від 12.02.2016 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

За ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Відповідач ОСОБА_3 в поданій до суду заяві про розгляд справи в її відсутності зазначила, що позов визнає в повному обсязі та на частку майна в колишньому колгоспному дворі не претендує, що свідчить про відмову від її частки в колгоспному дворі на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_4, сформована 05.04.2016 р., свідчить про те, що право власності на будинок АДРЕСА_1 Городенківського району не зареєстровано.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця ОСОБА_4, права власності на будинковолодіння судом не встановлено, відповідачка не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 548,549, 551 563ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328, 392, 1296,1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.