Справа № 565/247/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіДемчини Т.Ю.
при секретаріКовальчук В.С.,
з участю представника позивачаВолощука П.С.,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

В суд звернулась ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_6 про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 2006 року вона підтримувала з відповідачем фактичні шлюбні відносини, деякий час проживала з ним однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилась дитина - дочка ОСОБА_7, батьком якої є ОСОБА_6 10.06.14 р. вона звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дочки, проте відповідач не визнав свого батьківства щодо дитини, що призвело до відмови у задоволенні позову. ОСОБА_5 просила суд встановити, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку, починаючи з 10.06.14 р. і до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала та стверджувала, що ОСОБА_6 являється батьком її дочки ОСОБА_7 Оскільки нею вживались заходи до стягнення з відповідача аліментів з 10.06.14 р., позивач вважає, що саме з цього часу на утримання дитини мають бути присуджені аліменти. В подальшому позивач до суду не з'явилась.

Представник позивача Волощук П.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, встановлених у ст.128 СК України, просив суд встановити батьківство ОСОБА_6 щодо дитини позивача, та з підстав, встановлених ст.ст.180, 191 СК України просив стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини його щомісячного заробітку починаючи з 10 червня 2014 року.

Відповідач ОСОБА_6 до суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнала та подала суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовуються тим, що вимога про встановлення батьківства відповідача задоволенню не підлягає, оскільки встановлення батьківства проводиться в порядку окремого провадження, вимога про визнання батьківства не доведена та не підтверджена жодними доказами щодо обставин ведення сторонами спільного господарства, проживання, відпочинку, заявлена через тривалий час після народження дитини, при цьому вимогу про виключення відомостей про іншу особу, записану батьком дитини у актовому записі про її народження, позивач не заявляє. Вимогу про стягнення аліментів вважає передчасною, оскільки доказів батьківства відповідача до позову не долучено. У спорі між тими самими сторонами про стягнення аліментів існує судове рішення про відмову у задоволенні позову, яке набрало законної сили. З підстав, викладених у запереченнях, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши та проаналізувавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 являється матір'ю дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 05.03.09 р. Дослідженням зазначеного свідоцтва встановлено, що батьком дитини записано ОСОБА_8.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ст.135 СК України №3 від 03.07.14 р., запис про батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_8 у актовому записі про народження дитини № 127 від 05.03.09 р. вчмнено на підставі ст.135 СК України.

На момент народження дитини ОСОБА_7, позивач ОСОБА_5 у шлюбі не перебувала. Дана обставина учасниками процесу не оспорюється та підтверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_2, виданого Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області 12.10.01 р.

Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ст.128 СК України, за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Стороною позивача під час розгляду справи заявлено клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення батьківства ОСОБА_6 щодо дитини ОСОБА_7

Ухвалою суду від 18.05.15 р. у справі призначено судово-медичну (імунологічну) експертизу з використанням аналізу ДНК, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставлене питання, чи є відповідач батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

27.08.15 р. до суду надійшло повідомлення експертної установи, з якого вбачається неможливість проведення експертизи методом ДНК-аналізу у зв'язку з тим, що, незважаючи на неодноразові призначення дати відбору зразків, ОСОБА_6 на відбір зразків крові не з'явився. Ухвала суду повернута без виконання.

Ухвалою суду від 13.11.15 р. у справі повторно призначено судово-медичну (імунологічну) експертизу з використанням аналізу ДНК, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставлене питання, чи є відповідач батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

25.01.16 р. до суду надійшло повідомлення експертної установи, з якого вбачається, що 05.01.16 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з дитиною з'явились до експертної установи, проте ОСОБА_6 від проведення експертизи відмовився. Ухвала суду повернута без виконання.

Відмова ОСОБА_6 від проведення призначеної судом експертизи підтверджується актом від 05.01.16 р. про відмову від відібрання зразків крові для експертного дослідження, з якого вбачається, що відповідач відмовився від здачі зразків крові за релігійними переконаннями.

Будь-яких доказів існування у відповідача перешкод для відібрання зразків крові з метою проведення експертизи суду не подано, про обставини, які б обгрунтовано свідчили про неможливість прийняття відповідачем участі у проведенні судової експертизи шляхом надання зразків крові для дослідження, відповідач та його представник суду не повідомляли.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку про ухилення відповідача ОСОБА_6 від участі у призначеній судом експертизі з метою встановлення кровної спорідненості відповідача та дитини позивача.

Відповідно до ст.146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи положення ст.128 СК України, а також значення призначеної судом експертизи для сторін, з урахуванням встановлення судом ухилення від її проведення відповідача ОСОБА_6, суд визнає відповідача ОСОБА_6 батьком дитини позивача ОСОБА_5 - дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

При цьому суд відхиляє заперечення представника відповідача щодо обрання позивачем невірного способу захисту свого порушеного права, оскільки у позовній заяві ОСОБА_5 просить суд встановити батьківство ОСОБА_6 щодо дитини ОСОБА_7, проте як на підставу позову посилається саме на ст.128 СК України, якою передбачено визнання судом батьківства.

Не спростовують висновків суду і доводи представника відповідача про відсутність підстав для визнання ОСОБА_6 батьком ОСОБА_7 у зв'язку з відсутністю доказів ведення сторонами спільного господарства, спільного проживання, спільного довготривалого відпочинку або відрядження, які наводили би на думку про можливі інтимні стосунки між сторонами. При цьому суд керується положеннями ст.128 СК України, згідно з якими підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Такими відомостями є встановлені судом обставини ухилення відповідача від призначеної судом експертизи, з урахуванням того, яке значення вона має для кожної з сторін.

Не є підставою для відмови у визнанні батьківства відповідача щодо дитини позивача і положення п.6 постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.06. р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки вони стосуються випадків, коли батьком дитини записано конкретну особу, а відомості про батька ОСОБА_7, як встановлено судом з актового запису про її народження, записані за вказівкою матері відповідно до ст.135 СК України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_7 проживає разом з матір'ю, допомогу на її утримання відповідач ОСОБА_6 не надає.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд враховує відсутність у позивача інших утриманців, крім дитини сторін, її матеріальний стан, відсутність даних про незадовільний стан дитини, бере до уваги те, що ОСОБА_6 працевлаштований та має стабільний заробіток, а також бере до уваги сімейний стан відповідача.

Як вбачається з довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 1993/14 від 23.05.14 р., ОСОБА_5 працює на даному підприємстві на посаді кухонного робітника, і її заробіток за 10 місяців за період з липня 2013 року по квітень 2014 року склав 23912,80 грн.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.03.15 р. встановлено, що ОСОБА_6 являється батьком дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 Цим судовим рішенням з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 на утримання неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частини щомісячного заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.15 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25.03.15 р. встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 та являється батьком її дитини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, Цим судовим рішенням з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 на утримання неповнолітньої ОСОБА_10 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.15 р. і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною сторін ОСОБА_10 трирічного віку, у розмірі 1/20 частини щомісячного заробітку, починаючи з 04.03.15 р. до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.02.16 р. з ОСОБА_6 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_9, яка продовжує навчання, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку, починаючи з 13.01.16 р. до 30.06.19 р.

З постанов державних виконавців відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області ВП № 47561978 від 15.05.15 р., ВП № 47562384 від 15.05.15 р., ВП №50281413 від 23.02.16 р. підтверджується, що всі вищезазначені судові рішення стягувачами звернуті до примусового виконання.

Таким чином, судом встановлено, що на утриманні відповідача на момент розгляду справи перебувають діти: неповнолітній син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/10 частини щомісячного заробітку, неповнолітня дочка ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку, повнолітня дочка ОСОБА_9, яка продовжує навчання, на утримання якої до 30.06.19 р. він сплачує аліменти у розмірі ? частини щомісячного заробітку, а також дружина ОСОБА_11, яка доглядає за малолітньою дитиною, на утримання якої до ІНФОРМАЦІЯ_7. він сплачує аліменти у розмірі 1/20 частини щомісячного заробітку. При цьому сукупний розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_6 на момент розгляду даної цивільної справи, складає 65/100 частин його щомісячного заробітку.

Як вбачається з довідки ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» № 5009 від 30.05.14 р., ОСОБА_6 працює на даному підприємстві на посаді провідного інструктора навчально-тренувального центру атомної електростанції, і його заробіток за 6 місяців за період з листопада 2013 року по квітень 2014 року склав 107830,54 грн.

Враховуючи усі вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/10 частин його щомісячного заробітку.

Вирішуючи позовні вимоги в частині часу, з якого слід стягнути аліменти, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 10.06.14 р. зверталась до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.12.14 р. у цивільній справі №565/825/14ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 30.01.15 р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено через безпідставність. Як вбачається із змісту цих судових рішень, підставою для відмови у задоволенні вимог ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, стало те, що суду не було подано доказів батьківства ОСОБА_6 щодо дитини ОСОБА_7, а вимоги про визнання батьківства позивач не заявляла.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.15 р. рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 05.12.14 р. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 30.01.15 р. скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 судового збору, у решті судові рішення залишено без змін.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 до подання позову у даній цивільній справі вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача. Проте докази того, що вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням ОСОБА_6 від їх сплати, суду не подані. Та обставина, що під час розгляду цивільної справи № 565/825/14-ц відповідач ОСОБА_6 не визнавав позовні вимоги, не може вважатись ухиленням від сплати аліментів.

З огляду на викладене, враховуючи положення ст.191 СК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня подання даного позову - 19 лютого 2015 року.

З огляду на положення ст.ст.79, 80, 85, 86, 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн., а також транспортних витрат, пов'язаних з необхідністю відвідувати експертну установу в м.Києві (поїздки автобусом Кузнецовськ - Київ 16.07.15 р. - 270,00 грн., Київ - Кузнецовськ 17.07.15 р. - 270,00 грн., поїздки поїздом Львів-Київ зі ст.Рафалівка 14.08.15 р. - 314,61 грн., поїздом Київ - Львів до ст.Рафалівка 14.08.15 р. - 343,01грн., поїздки автобусом Кузнецовськ - Київ 05.01.16 р. - 270,00 грн., Київ - Кузнецовськ 05.01.16 р. - 270,00 грн.,), а всього 1981,22 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.4, 10, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, ст.ст.125-128, 135, 180-183, 191 СК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_7, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кузнецовську Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У задоволенні інших вимог позову відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 1981 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят одна) грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі ухвалення рішення без участі особи, яка бере участь у справі, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: