Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/1803/16-ц
№ провадження 2-о/361/66/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Броварського МРУЮ у Київській області про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з заявою до суду, в якій просить встановити факт смерті її сестри ОСОБА_2, яка померла 03 березня 2016 року на тимчасово окупованій території України в місті Свердловськ Луганської області.

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 03 березня 2016 року на тимчасово окупованій території в в місті Свердловськ Луганської області померла її сестра ОСОБА_2, про що видана довідка 04.03.2016 року видана довідка про причину смерті. Крім того, відділом записів актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Луганської Народної Республіки 04 .03.2016 року видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2. Заявниця звернулась до Броварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області для реєстрації смерті сестри, однак їй було відмовлено, оскільки представлені на реєстрацію свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити.

Від представника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Броварського МРУЮ у Київській області надійшла заява провести розгляд справи за їх відсутності права заявника не оспарює.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

31.03.1983 року в м.Свердловськ народилася ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV №399184, виданий відділо ЗАГС ОСОБА_3 Ворошиловоградської області актовий запис № 517.Батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

03.07.1981 року в м.Свердловськ народилася ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV №399183, виданий відділо ЗАГС ОСОБА_3 Ворошиловоградської області актовий запис № 517.Батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

16.07.2005 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Луганської області, серія 1-ЕД № 009232.

16.07.2005 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_9, про що свідчить свідоцтво про шлюб видане відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області, серія 1-СТ № 179163.

З урахуванням наведених обставин суд приходить до висновку, що заявник є рідною сестрою ОСОБА_2, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

03 березня 2016 року перебуваючи в ОСОБА_3 Луганської області ОСОБА_2 померла від «хронический гломерулонефрит», про що 04.04.2016 року медичною установою була видана довідка про причину смерті.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2016 року відділом записів актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Луганської Народної Республіки було видане свідоцтво про смерть ОСОБА_2, яка померла в м.Свердловськ 03.03.2016 року.

Після смерті сестри заявниця звернулась до Броварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області за видачею свідоцтва про смерть, однак їй листом від 23.03.2016 року № 839/03-4-04-42 було відмовлено через те, що оскільки представлені на реєстрацію свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті.

Як встановлено, заявниця мала намір встановити факт смерті сестри, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті та видачі свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час свідоцтво про смерть видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Оскільки ОСОБА_1 є громадянкою України, а її сестра ОСОБА_2 03.03.2016 року померла на тимчасово непідконтрольній Україні території в м.Свердловськ, після її смерті заявниця не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане медичне свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Відтак з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 яка померла 03.03.2016 року в м. Свердловськ Луганської області.

Керуючись ст. , ст. ст. 60, 213 - 215, ст.ст. 256 , 257-1 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Броварського МРУЮ у Київській області про встановлення факту смерті ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, місце смерті м. Свердловськ Луганська область, визначивши дату її смерті 03 березня 2016 року.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення суду виготовлений 05 квітня 2016 року.

Суддя Г.О. Білик