печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Котко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту культури Виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради про відшкодуванні шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органів влади і місцевого самоврядування

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заподіяну шкоду в розмірі 1 386 391,50 грн. та покласти на відповідачів судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що за договором купівлі-продажу від 29.04.2004 року він придбав у власність гараж, розташований на АДРЕСА_1 отже став одночасно власником земельної ділянки під ним. Разом з тим, одержати Державний акт на землю позивачу не вдалося у зв'язку із незаконною бездіяльністю відповідачів, що встановлена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.04.2009 року, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2010 року, зміненими ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.04.2012 року. З квітня 2007 року належний позивачу гараж перебував в оренді у ТОВ «Елітком», яке бажало придбати гараж, проте тільки разом із земельною ділянкою. 28.05.2009 року між позивачем та ТОВ «Елітком» було укладено попередній договір купівлі-продажу, яким передбачалось відчуження гаражу (після одержання Державного акту на землю) за суму, еквівалентну 120 000,00 доларів США. Однак, на час укладення вказаного попереднього договору тривала незаконна бездіяльність відповідачів, а потім світова фінансова криза, що призвело до знецінення національної грошової одиниці та нерухомого майна. 12.06.2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу гаражу за суму, еквівалентну 55 000,00 доларів США. Таким чином, позивачем було неодержано дохід за відчуження гаражу на користь ТОВ «Елітком» в розмірі 1 386 391,50 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2015 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради про відшкодуванні шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органів влади і місцевого самоврядування, та справу призначено до судового розгляду.

11.02.2016 року на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову Департаменту культури Виконавчого органу Київської міської ради, в яких останній просив в позові відмовити, оскільки сплив строк позовної давності 9а. с. 102-104).

18.02.2016 року ОСОБА_1 надав письмову заяву про збільшення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідачів на користь позивача заподіяну шкоду в розмірі 1 737 041,09 грн. та покласти на відповідачів судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а також подав письмові пояснення.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2016 року задоволено клопотання Управління охорони культурної спадщини Виконавчого органу Київської міської ради про заміну неналежної сторони та замінено останнє на Департамент культури Виконавчого органу Київської міської ради (далі - відповідач-1, Департамент культури).

Позивач просив розглядати справу в його відсутність підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав з урахуванням заяви про збільшення позовні них вимог від 18.02.216 року та просив їх задовольнити.

Представник відповідача-1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач зазначає, що за договором купівлі-продажу від 29.04.2004 року він придбав у власність гараж, розташований на АДРЕСА_1 отже став одночасно власником земельної ділянки під ним. Разом з тим, одержати Державний акт на землю позивачу не вдалося у зв'язку із незаконною бездіяльністю відповідачів, що встановлена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.04.2009 року, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2010 року, зміненими ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.04.2012 року. З квітня 2007 року належний позивачу гараж перебував в оренді у ТОВ «Елітком», яке бажало придбати гараж, проте тільки разом із земельною ділянкою. 28.05.2009 року між позивачем та ТОВ «Елітком» було укладено попередній договір купівлі-продажу, яким передбачалось відчуження гаражу (після одержання Державного акту на землю) за суму, еквівалентну 120 000,00 доларів США. Однак, на час укладення вказаного попереднього договору тривала незаконна бездіяльність відповідачів, а потім світова фінансова криза, що призвело до знецінення національної грошової одиниці та нерухомого майна. 12.06.2009 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу гаражу за суму, еквівалентну 55 000,00 доларів США. Таким чином, позивачем посилається на неодержано дохід за відчуження гаражу на користь ТОВ «Елітком» в розмірі 1 737 041,09 грн.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В позовній заяві позивач посилається на ст..1174ЦК України , а Постановою Вищого адміністративного суду України від 18.04.2012р. визнано протиправною бездіяльність Головного управління охорони культурної спадщини.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте, в порушення наведених норм ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачами спричинені збитки у вигляді упущеної вигоди, який він міг би отримати, якби право не було порушено, а посилання на світову фінансову кризу, що призвело до знецінення національної грошової одиниці та нерухомого майна суд вважає безпідставним .

Суд приходить також до висновку про відсутність у діях відповідачів складу цивільного правопорушення .

Верховний Суд України висловив в Постанові Верховного Суду України

від 09.12.14 р. у справі № 3-188гс14 обов'язкову до застосування позицію: покласти на особу обов'язок відшкодувати збитки у вигляді упущеної вигоди можливо лише за умови реальної можливості одержання доходу особою, яка вважає, що їй завдано шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 56 Конституції України, ст.ст. 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Департаменту культури Виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради про відшкодуванні шкоди, заподіяної незаконною бездіяльністю органів влади і місцевого самоврядування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя Остапчук Т.В.