АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Коршуна Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кут» про визнання недостовірною інформації, її спростування та відшкодування моральної шкоди,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСББ «Кут» про визнання недостовірною інформації, її спростування та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального та матеріального права, дійшов хибних висновків щодо відмови у задоволенні його позову. Зазначив, що суд невірно встановив предмет спору, оскільки він оскаржував саме інформацію зазначену в оголошенні про наявність у нього боргу у розмірі 14000,00 грн. за несплату комунальних послуг, а не проте, що …«на сьогодні в суді розглядається справа». А крім того, відповідач поширив конфіденційну інформацію, на що не мав права без його згоди.

Справа№753/15522/15-ц
№ апеляційного провадження:№22-ц/796/3330/2016
Головуючий у суді першої інстанції Ф.А.Каліушка
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
На думку заявника, суд першої інстанції при ухваленні рішення необґрунтовано посилається на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва, від 22.10.2012 року про відкриття провадження у справі про стягнення з нього боргу, в якій не зазначено розміру боргу, а от в рішенні Апеляційного суду м. Києва, від 19.11.2014 року, вказано що суму боргу становить 10 000,00 грн., а не 14 000,00 грн. Суд також не прийняв до уваги той факт, що оголошення підписано правлінням ОСББ «КУТ» - неповноважним органом, оскільки повноваження членів правління, згідно п.9.3. змін до статуту ОСББ «КУТ», закінчуються 31 березня щороку та в березні місяці, кожного року, згідно п.9.3. змін до статуту, відбуваються звітно-виборчі загальні збори членів ОСББ «КУТ», на яких обирають членів правління, згідно п.п. 3 п.9.7. змін до статуту. Суд також не прийняв до уваги його докази - рішення судів всіх інстанцій, про незаконність обрання членів правління та голови правління в 2012 році, 2013 році, 2014 році та в 2015 році.

Крім того, на думку заявника, суд, безпідставно допустив до участі в слуханні справи 25.12.2015 року представника ОСББ «КУТ» Коршуна Т.О., оскільки його повноваження не підтверджені належним чином. Суд не прийняв до уваги положення п.9.3. змін до статуту ОСББ «КУТ», де сказано, що не пізніше 31 березня кожного року відбуваються звітно-виборчі загальні збори членів ОСББ «КУТ», де обирають членів правління , а потім, члени правління обирають голову правління.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСББ «Кут» Коршун Т.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено розповсюдження відповідачем недостовірної інформації та не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача за заявленими ним вимогами, завдання йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 та отримує житлово-комунальні послуги від ОСББ «Кут». У квітні 2013 року ОСББ «Кут» у трьох під'їздах будинку АДРЕСА_1 було розміщено оголошення наступного змісту: «На сьогодні в суді розглядається справа проти злісного боржника, власника кв. № 105 ОСОБА_1 на суму біля 14 000 грн.».

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України - фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Положеннями ч.1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У свою чергу, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Статтею 29 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992року № 2657-XII, передбачено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, ОСББ «Кут» постійно проводить роботу стосовно стягнення з боржників заборгованості по сплаті вартості отриманих комунальних послуг, оскільки утримання будинку відбувається за рахунок коштів власників квартир у цьому будинку.

Відповідно до протоколів зборів ОСББ «Кут» від 05.04.2012року та 11.03.2015року ОСОБА_1 є одним із таких боржників, які систематично не сплачують житлово-комунальні платежі, та з якими провадиться робота по стягненню заборгованості, яка утворилася через несплату за користування наданими житлово-комунальними послугами.

Так, підтвердженням зазначеного є звернення ОСББ «Кут» у червні 2012 року до суду за захистом своїх прав з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 13 774,82 грн. за період з 01.03.2009 року по 01.11.2012 року. 22.10.2012 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19.11.2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2014 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та постановлено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість на користь ОСББ «Кут» за житлово-комунальні послуги у розмірі 10 093,68 грн.

Факт несплати ОСОБА_1 комунальних платежів і у подальшому підтверджується наявним у провадженні Дарницького районного суду м. Києва позову ОСББ «Кут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, провадження у справі за яким відкрито 23.09.2015року.

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач розмістив інформацію, яка відповідала дійсності, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено відсутність порушень особистих немайнових прав позивача з боку відповідача, а відтак й законно ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову.

Та обставина, що в оголошені було викладено конфіденційну інформацію про особу ОСОБА_1 також не свідчить про порушення його особистих немайнових прав, оскільки така інформація була суспільно необхідною, тобто була предметом суспільного інтересу, а саме мешканців будинку. У них є право знати цю інформацію і це право переважає потенційну шкоду від її поширення, оскільки саме за кошти мешканців утримується даний будинок, в той час як ОСОБА_1 належним чином не виконував свої обов'язки щодо сплати вартості отриманих комунальних послуг, утримання будинку та прибудинкової території.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом була допущено порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, також слід зазначити, що викладені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення з ОСББ «Кут» моральної шкоди, оскільки зазначене є похідним від заявлених позивачем вимог про порушення його немайнових прав.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: