Яготинський районний суд Київської області
ун. № 382/2560/15-ц
пр. № 2/382/78/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2016 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Бурзель Ю.В.,

за участю секретаря - Нікішина П.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яготині Київської області позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, третя особа - Почаївський психоневрологічний будинок-інтернат, про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Зазначала, що з відповідачем вона перебувла у зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2011 року. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вона та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що відповідач свого обов'язку по утриманню дітей не виконує, діти проживають разом із нею, перебувають на її утриманні, просила стягувати щомісячно із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Також просила залучити до участі у справі як співвідповідача опікуна ОСОБА_2 ОСОБА_3

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, у якому він посилаючись на те, що їх батьки померли, він, ОСОБА_3, не має постійного місця роботи, його дружина також не має постійного місця роботи, у них двоє неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 є інвалідом першої групи, потребує стороннього догляду, перебуває у Почаївському психоневрологічному закладі, колишня дружина ОСОБА_1 жодного разу не поцікавилась станом його здоров'я, просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що з 01 грудня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно заочного рішення Яготинського районного суду Київської області від 22 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8,9).

Діти проживають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні (а.с. 13).

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 176/13 від 13 червня 2013 року ОСОБА_2 страждає деменцією (недоумством) внаслідок органічного ураження головного мозку. Дана патологія носить хронічний характер і позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 жовтня 2013 року ОСОБА_2 визнано недієздатним та призначено опікуном ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Відповідно до листа Почаївського психоневрологічного будинку-інтернату № 34 від 15 лютого 2016 року з 02 грудня 2014 року ОСОБА_2 проживає у Почаївському психоневрологічному будинку-інтернаті, оскільки за станом здоров'я потребує стороннього догляду і побутового обслуговування як інвалід 1 групи загального захворювання.

Станом на 15 лютого 2016 року ОСОБА_2 зареєстрований у Почаївському психоневрологічному будинку-інтернаті та перебуває на повному державному забезпеченні.

Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Законодавча регламентація обов'язків батьків утримувати дитину не виключає наявність ситуацій, коли дитина не отримує аліментів.

Утримання дитини являється, насамперед, обов'язком її батьків. Держава несе субсидіарний (додатковий) обов'язок щодо надання дитині матеріального забезпечення, який може виконуватися різними способами.

Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є ії здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Згідно із ч. 2 ст. 15 СК України якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов'язок особистого немайнового характеру припиняється у зв'язку з неможливістю його виконання. Майновий обов'язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

За змістом ст. ст. 3, 8 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Постановою КМУ №189 від 22 лютого 2006 року затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме.

Згідно п. 2 вказаного Порядку тимчасова допомога призначається у разі якщо стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі.

Розмір тимчасової допомоги становить 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 визнаний судом недієздатним, а отже не може бути належним відповідачем по справі, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів слід відмовити.

Крім того, ураховуючи, що ОСОБА_2 визнаний судом недієздатним, є інвалідом першої групи, потребує стороннього догляду, зважаючи на положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» про прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, мінімальний розмір аліментів та розмір пенсії по інвалідності, приймаючи до уваги доводи опікуна ОСОБА_3 про те, що 30% пенсії ОСОБА_2 по інвалідності отримує він, а 70 % перераховується у Почаївський психоневрологічний будинок-інтернат, суд вважає, що ОСОБА_3 як опікун ОСОБА_2 не може виконувати обов'язок по утриманню дітей ОСОБА_2, доказів протилежного у судовому засіданні не здобуто, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, про стягнення аліментів також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 180,182 СК України, ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Бурзель