У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Куманівської сільської ради Козятинського району, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником нежитлових будівель та споруд по АДРЕСА_1. У жовтні 2009 року він звернувся до Куманівської сільської ради із заявою про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, площею 2 га, за вказаною адресою. Голова сільської ради ОСОБА_4 надав йому рішення 12 сесії 5 скликання Куманівської сільської ради від 25 листопада 2009 року про надання йому дозволу на виготовлення такого проекту і 09 листопада 2010 року даний проект було виготовлено Державним підприємством «Вінницький науково-дослідний проектний інститут».

Позивач зазначав, що в подальшому йому стало відомо про те, що рішення про надання йому дозволу на виготовлення проекту сесія сільської ради не приймала, а сільський голова ОСОБА_4, здійснивши службове підроблення, надав йому підроблене рішення сесії ради. Щодо таких дій ОСОБА_4 було розпочато кримінальне провадження за ст. ст. 365, 366 КК України, однак ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року кримінальне провадження було закрито у зв'язку набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, яке вчинене особою та закінченням строків давності. Такими неправомірними діями ОСОБА_4 йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 4 092,20 грн, витрачені позивачем на виготовлення проекту землеустрою, а також заподіяно і моральну шкоду, що виразилася в переживаннях за неможливість користування своїм майно, почутті відчаю через неможливість затвердження документації та порушенні його життєвого ритму, для відновлення якого він змушений був прикладати значних зусиль.

На підставі наведеного, просив стягнути з відповідача на свою користь 4 092,20 грн матеріальної шкоди та 70 000,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 06.11.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Куманівської сільської ради на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4 092,20 грн та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн, а всього - 5 092,20 грн.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2016 року з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції,мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння моральних страждань ОСОБА_2, що виразилися в душевних переживаннях останнього, вчинення протиправного діяння посадовою особою органу місцевого самоврядування, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач доказів факту заподіяння (наявності) моральної шкоди, прямого причинного зв'язку між діянням і наявністю такої шкоди, як і інших обставин, що мають значення для справи, не надав.

Доводи касаційної скарги та зміст доданих до неї судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Куманівської сільської ради Козятинського району, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова