АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1139/16 Справа № 204/4089/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2, Красногвардійського районного відділу у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" про визнання договору іпотеки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, 04 квітня 2008 року між ВАТ Морський ОСОБА_3, в особі філії ВАТ Морський ОСОБА_3 в м. Дніпропетровську, який з листопада 2010 року перейменовано у ПАТ «Марфін Банк», а філія, відповідно, у філію ПАТ «Марфін Банк» в м. Дніпропетровську та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №00206/RD про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 70572,00 доларів США на наступні цілі: 58000,00 доларів США на придбання нерухомості, 6192,00 доларів США і 6380,00 доларів США на сплату страхових платежів відповідно до умов кредитного договору, з терміном погашення 03 квітня 2029 року включно (з урахуванням додаткової угоди №1 від 18.12.2009), зі сплатою 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом. В якості забезпечення виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, ПАТ «Марфін Банк» і ОСОБА_2 уклали Договір іпотеки від 04 квітня 2008 року №00204-rd, за яким позичальник надав банку в іпотеку будинок, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амбулаторна, 30, - і належить відповідачу на праві приватної власності, підставою є договір купівлі-продажу.

У звязку з тим, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 27 квітня 2015 року утворилася заборгованість, яка становить 83788,66 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27.04.2015 року складає 1881189 грн. 48 коп.

Враховуючи вищезазначене, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амбулаторна, 30, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №00206/RD від 04 квітня 2008 року та укладеним в його забезпечення договором іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2, яка станом на 27 квітня 2015 року становить 83788,66 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 1881189 грн. 48 коп. Також, позивач просив суд зобовязати Красногвардійський районний відділ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амбулаторна, 30 та виселити відповідача з житлового будинку за вказаною адресою без надання іншого житлового приміщення, стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» понесені судові витрати у розмірі 4019,40 грн.

30 липня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Марфін Банк» про визнання договору іпотеки припиненим, обґрунтовуючи позовну заяву тим, що дійсно 04 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір №00206/RD. В якості забезпечення виконання вказаного зобовязання, між позивачкою та відповідачем було укладено Договір іпотеки №00204 від 04 квітня 2008 р. 24 березня 2011 року ОСОБА_3 направив позивачу вимогу про дострокове повне виконання кредитного зобовязання від 24 березня 2011 р., після чого, вважає, що Банком було реалізовано право на дострокове повернення усієї суми кредиту, ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 р. у справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу у сумі 526067,56 грн. і стягнення штрафу у сумі 18761,76 грн. Після набуття рішенням законної сили, розпочалась процедура його примусового виконання. Відповідач вважала, що кредитний договір при цьому припинив свою дію, оскільки кредит стягнуто у повному обсязі і позивачка вже не має сплачувати щомісячний кредитний платіж кожного місяця в строк до 08 серпня 2029 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» були задоволені частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амбулаторна, 30, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №00206/RD від 04 квітня 2008 року та укладеним в його забезпечення договором іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2, яка станом на 27 квітня 2015 року становить 83788,66 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 1881189 грн. 48 коп., з яких:

- кредитних коштів - 54441,51 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 1222299 грн. 00 коп.;

- процентів на основну суму боргу - 29347,15 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 27 квітня 2015 року складає 658890 грн. 48 коп.;

та заборгованість за пенею та штрафами в сумі 1745692 грн. 34 коп., з яких:

- пеня за несплачену суму кредиту, стягнута за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року 300 грн. 00 коп.;

- пеня за несплачену суму кредиту за період з 27 квітня 2014 року по 26 квітня 2015 року 1338417 грн. 41 коп.;

- пеня за несплачені проценти за користування кредитом, стягнута за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року - 300 грн. 00 коп.;

- пеня за несплачені проценти за користування кредитом за період з 27 квітня 2014 року по 26 квітня 2015 року 192478 грн. 17 коп.;

- штраф, стягнутий за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.08.2013 року, в частині, залишеній в силі за ухвалою ВССУ від 13 листопада 2013 року у справі за невиконання прийнятих зобовязань на підставі п.4.2.1 кредитного договору 18761 грн. 76 коп.;

- штраф, на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобовязань, передбачених п.18.1 договору іпотеки 97717 грн. 50 коп.;

- штраф, на підставі п.20 договору іпотеки за невиконання прийнятих зобовязань, передбачених п.18.8 договору іпотеки - 97717 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» судовий збір у сумі 3654 грн. 00 коп. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 (ОСОБА_5) ОСОБА_6 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання договору іпотеки припиненим відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» і задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині застосування мараторію, а в іншій частині рішення суду слід залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1054 ЦК України.

Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Морський ОСОБА_3», в особі філії ВАТ «Морський ОСОБА_3» в м. Дніпропетровську, який з листопада 2010 року перейменовано у ПАТ «Марфін Банк», а філія, відповідно, у філію ПАТ «Марфін Банк» в м. Дніпропетровську та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №00206/RD про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії на суму 70572,00 доларів США на наступні цілі: 58000,00 доларів США на придбання нерухомості, 6192,00 доларів США і 6380,00 доларів США на сплату страхових платежів відповідно до умов кредитного договору, з терміном погашення 03 квітня 2009 року включно (з урахуванням додаткової угоди №1 від 18 грудня 2009), зі сплатою 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.1.1. позичальник зобовязався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені у вказаному договорі, повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, а також сплатити комісію, пеню та штрафи, передбачені умовами договору.

Банк повністю виконав взяті на себе кредитним договором зобовязання щодо надання позичальнику Кредиту, що підтверджується заявою позичальника на видачу готівки №10 від 04 квітня 2008 року, заявою на видачу траншу; виписками по рахункам позичальника №0281840, №02818400.

В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого, утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №00206/RD від 04 квітня 2008 року, укладеним між позивачем та відповідачем, було укладено договір іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2

Відповідно до п. 7 даного договору, предметом договору виступає житловий будинок, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амбулаторна, 30, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 04 квітня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1324, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за номером згідно Витягу з Державного реєстру правочинів №5726338 від 04 квітня 2008 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, що згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 квітня 2008 року за №18337820, виданого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», зареєстрований у встановленому Законом порядку, як окремий виділений в натурі обєкт права власності, в цілому складається з: А-1 шл.бетон, житловий будинок загальна площа домоволодіння 71,8 кв.м., житлова площа 42,8 кв.м., Б-літня кухня, шл.блок, цегла, В-вбиральня, дер., Г-душ, шл.бетон, Д-навіс, шл.блок; 1-7, І, ІІ-споруди.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі виконавчого напису нотаріусу.

Згідно договору іпотеки, з метою задоволення своїх вимог, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки (п.16.7.1. договору іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року); сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки і в разі дострокового розірвання кредитного договору або зміни його умов, при наявності невиконаних зобовязань на момент розірвання (п.16.8. договору іпотеки); у разі звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог (п.16.9. договору іпотеки).

Виходячи з викладеного, та враховуючи положення діючого законодавства, суд першої інстанції цілком обґрунтовано, у відповідності до норм процесуального права задовольнив частково позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» щодо погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання договору іпотеки припиненим суд першої інстанції виходив з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00206/RD від 04 квітня 2008 року у сумі 526067 грн. 56 коп. з яких: кредитні кошти - 447706,05 грн.; проценти на основну суму боргу - 77461 грн. 51 коп.; пеня за несплачену суму кредиту - 300 грн.; пеня за несплачені проценти за користування кредитом - 300 грн.; штраф за невиконання прийнятих зобов'язань - 300 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3219 грн., а всього 529286 грн. 56 коп.; в решті заявлених позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення; позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» задоволені: стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00206/RD від 04 квітня 2008 року станом на 16 січня 2012 року, яка складається з: кредитних коштів - 56034,70 дол. США, що складає 447706,05 грн.; процентів на основну суму боргу - 9695,05 дол. США, що складає 77461,51 грн.; пені за несплачену суму кредиту - 300 грн.; пені за несплачені проценти за користування кредитом - 300 грн.; штрафу за невиконання прийнятих зобов'язань - 18761,76 грн., а всього 544529,32 грн.; стягнуто із ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Марфін Банк» на повернення судового збору по 1609 гр. 50 коп. з кожного.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 544529 грн. 32 коп., з яких: кредитні кошти 447706 грн. 05 коп., проценти на основну суму боргу 77461 грн. 51 коп., пеня за несплачену суму кредиту 300 грн., пеня за несплачені проценти за користування кредитом 300 грн. скасовано, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 526067 грн. 56 коп., з яких: кредитні кошти 447706 грн. 05 коп., проценти на основну суму боргу 77461 грн. 51 коп., пеня за несплачену суму кредиту 300 грн., пеня за несплачені проценти за користування кредитом 300 грн. залишено в силі. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_4 штрафу за невиконання взятих зобовязань у розмірі 18761 грн. 76 коп. залишено в силі.

Також було встановлено, що на час розгляду справи по суті, основне зобов'язання за кредитним договором позивача не виконано, основне зобов'язання не припинено, ОСОБА_2 не виконує умови договору, не сплачує кредит, заходів щодо погашення заборгованості на кредитним договором не вживає. Протягом всього часу розгляду справи в суді позивач за зустрічним позовом не надала жодного доказу на підтвердження обставин щодо визнання договору іпотеки припиненим, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Безпідставними є посилання відповідача в своїй апеляційній скарзі на неповне зясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, без урахування норм матеріального та процесуального права, зазначаючи, що одночасне стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо боржник і іпотекодавець одна особа, є неможливим.

Крім того, в апеляційній скарзі, ОСОБА_2 вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не врахував, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Марфін Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості, включає в себе заборгованість, яка вже була стягнута, відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 щодо рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року, яке набрало законної сили, а тому вказане необхідно трактувати як подвійне стягнення, що суперечить ст. 61 Конституції України.

Статтею 526 ЦК України встановлено що, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Зміст ст. ст. 593, 598 ЦК України передбачає, що припинення зобовязання застави означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Статтею 598 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 29 договору іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року встановлено, що даний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Зі змісту наведених норм вбачається, що застава (іпотека) припиняється в разі припинення основного зобовязання.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, в порушення умов кредитного договору та договору іпотеки відповідачка від виконання зобовязань ухиляється; погашення кредиту та процентів ні за кредитним договором, ні за рішенням суду про стягнення суми боргу не виконується; виконавче провадження з примусового виконання рішення закінчено без виконання.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звернення стягнення на предмет іпотеки житлового будинку, який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання договору іпотеки припиненим.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки за договором іпотеки №00204-rd від 04 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 предметом договору виступає житловий будинок, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Амбулаторна, 30, який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, то суд першої інстанції при ухваленні даного рішення повинен був застосувати положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року, яким встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

А тому, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити рішення, шляхом доповнення його резолютивної частини абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року».

Щодо іншої частини рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року, то порушень процесуального закону, які могли б привести до скасування оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Таким чином, керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 рокузмінити, доповнивши резолютивну частину рішення абзацом наступного змісту: «Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочити до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року».

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2015 року- залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

ОСОБА_8