№621/2564/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

14 квітня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

прокурора Юрєва І.Д.,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом державного підприємства «Зміївське лісове господарство» до ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність та витребування земельних ділянок,

в с т а н о в и в:

28 вересня 2015 року державне підприємство (далі - ДП) "Зміївське лісове господарство" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_6, в якій просили визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6, рішення ОСОБА_4 сільської ради 28 сесії V скликання від 14 квітня 2009 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_6 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд»; зобовязати ОСОБА_6 звільнити та повернути ОСОБА_4 сільській раді Зміївського району Харківської області та ДП "Зміївське лісове господарство" земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0085, розташовану за адресою с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Горлова, 23-г.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04 грудня 2015 року вказана цивільна справа обєднана в одне провадження з цивільною справою за позовом державного підприємства "Зміївське лісове господарство" до ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_5, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та витребування земельної ділянки.

Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги, остаточно визначившись зі змістом позовних вимог, 22 грудня 2015 року ДП "Зміївське лісове господарство" звернувся до суду з заявою в якій просили визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_6, ОСОБА_5 та рішення ОСОБА_4 сільської ради 28 сесії V скликання від 14 квітня 2009 року «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_5; витребувати від ОСОБА_5 на користь ДП «Зміївське лісове господарство» земельну ділянку площею 0,25 га., яка розташована за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Горлова, 23-г; витребувати від ОСОБА_6 на користь ДП «Зміївське лісове господарство» земельну ділянку площею 0,25 га., яка розташована за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Гусєва, 18-б.

В обґрунтування позову зазначили про те, що ДП "Зміївське лісове господарство" були виявлені земельні ділянки державного лісового фонду по ОСОБА_4 сільській раді Зміївського району Харківської області, які незаконно використовуються громадянами для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд.

Встановлено, що рішеннями ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області від 14.04.2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5, передано у приватну власність земельні ділянки, площею по 0,25 га., кожна, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за адресами с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. вул. Гусєва, 18-б та вул. Горлова, 23-г.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 отримали державні акти на право власності на вказані земельні ділянки.

Відповідно до плану перетину меж земельних ділянок з межами ДП «Зміївське лісове господарство», наданого ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція», земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0085, за адресою с. Чемужівка, вул. Горлова, б. 23г, перетинається з землями ДП "Зміївське лісове господарство", що підтверджується технічним звітом встановлення меж земельної ділянки кв. 57 ОСОБА_4 лісництва ДП "Зміївське лісове господарство" на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по вул. Гусева і вул. Горлова в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, має площу перетину 0,23 га.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0099, за адресою с. Чемужівка, вул. Гусева, 18б, перетинається з землями ДП "Зміївське лісове господарство", що підтверджується технічним звітом встановлення меж земельної ділянки кв. 57 Чемувського лісництва ДП "Зміївське лісове господарство" на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по вул. Гусева і вул. Горлова в с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, має площу перетину 0,2229 га.

Так, спірні земельні ділянки фактично знаходяться на землях ДП «Зміївське лісове господарство», а саме кв. 57 вид. 20 ОСОБА_4 лісництва та перебувають в постійному користуванні підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування 2010 року і відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання у встановленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками є документами, що підтверджують право на раніше надані землі.

Накладення земельних ділянок, сформованих на підставі спірних державних актів унеможливлює внесення відомостей до Державного земельного кадастру, щодо земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство», відповідно до вимог чинного земельного законодавства.

Надання земельних ділянок ОСОБА_6, ОСОБА_5, для будівництва і обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд, відбулося з порушенням ст. ст. 149, 151 ЗК України.

З огляду на те, що спірним розпорядженням погоджень на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення з категорії земель лісогосподарського призначення не надавався, державні акти спрямовані на зміну цільового призначення земель лісового фонду, всупереч ч. 4 ст. 20 Земельного Кодексу України та ст. 57 Лісового Кодексу України, відповідно до яких, зміна цільового призначення проводиться за погодженням з органами лісового господарства.

З визначених підстав просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Зазначила про те, що спірні земельні ділянки частково перебувають на землях ДП «Зміївське лісове господарство», що підтверджується технічним звітом. Вказаний факт порушує права підприємства та унеможливлює внесення відомостей до державного земельного кадастру.

Прокурор Юрєв І.Д. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що позивачем не надано належного доказу, що свідчить про право користування спірними земельними ділянками та неправомірності рішення ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району. Виготовлена технічна документація стала підставою для прийняття рішення про передачу земельних ділянок у власність ОСОБА_6, ОСОБА_5

Представник відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила, що на час виділення земельних ділянок право власності за позивачем на спірні земельні ділянки оформлено належним чином не було. Крім того, наданий позивачем технічний звіт встановлення меж земельної ділянки кв. 57 ОСОБА_4 лісництва на предмет суміжності та перетину меж з присадибними ділянками по вул. Гусєва і вул. Горлова в с. Чемужівка, не підтверджує право ДП "Зміївське лісове господарство" на спірні земельні ділянки.

Представник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не зявився, просив з урахуванням наданих до суду письмових пояснень у задоволенні позову відмовити. Розгляд справи проводити за відсутності представника відділу. (а.с.49-52)

Вислухавши сторони, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 10 червня 2008 року рішенням ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області XXІ сесії V скликання, відповідачу ОСОБА_5, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови під будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Гусєва, 18-б. (а.с.156)

14 квітня 2009 року рішенням ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області № 488-V було затверджено матеріали технічної документації з встановлення меж спірної земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_5 та передано земельну ділянку йому у власність.

На підставі вищенаведеного рішення 26 березня 2010 року відповідачу ОСОБА_5 було видано державний акт серії ЯК № 586875 з кадастровим номером :01:001:0099. (а.с. 130)

Крім того, 10 квітня 2008 року рішенням ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області XX сесії V скликання відповідачу ОСОБА_6, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по встановленню меж земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови під будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, вул. Горлова, 23-г. (а.с.171)

14 квітня 2009 року рішенням ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області №489-V було затверджено матеріали технічної документації з встановлення меж спірної земельної ділянки для передачі у власність ОСОБА_6, та передано земельну ділянку йому у власність.

На підставі вищенаведеного рішення 18 грудня 2009 року відповідачу ОСОБА_6 було видано державний акт серії ЯИ № 997647 на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:0012:0085. (а.с. 131)

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України, визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України, визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, за змістом частин першої, другої, шостої - десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, установленому статтею 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством.

До відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-83цс13, № 6-93цс13 від 23 жовтня 2013 року.

Крім того, такий самий по суті висновок міститься й у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92цс13).

Підставою позову, ДП "Зміївське лісове господарство", визначає належність спірних земель в постійному користуванні підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування від 2010 року та згідно п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України.

Однак, твердження представника позивача, про те, що спірні, прийняті рішення виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області, відносно земельних ділянок, що знаходиться в постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство» і змінено цільове призначення земельної ділянки без її вилучення з користування та фактичного переведення землі лісогосподарського призначення в землі житлової та господарської забудови, суд вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1,2 статті 20 Земельного Кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміни цільового призначення земель проводяться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність, або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико - культурного призначення.

Законом № 3404-IV від 08 лютого 2006 року була введена в дію частина 4 статті 20 Земельного Кодексу України, де передбачається зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади, Верховної влади Автономної Республіки Крим, ради Міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсних угод, щодо земельних ділянок, відмова в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності, відповідно до Закону, громадян та юридичних осіб винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (ст. 21 Земельного Кодексу України).

Згідно до ст. 55 Земельного Кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, лісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями в межах населених пунктів, які не віднесенні до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях; присадибних, дачних і садових ділянках.

Згідно зі статтею 3 Земельного Кодексу України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно - правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать Земельному Кодексу України.

Водночас у пункті 2 статті 5 Лісового Кодексу України передбачено, що правовий режим земель лісового призначення визначається нормами земельного законодавства.

Відтак, застосування норм земельного і лісового законодавства при визнанні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинно будуватись на пріоритетності норм земельного законодавства, перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Право власності на землю гарантується ( ч. 1 ст. 1 Земельного Кодексу України).

Частиною 1 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно з нормами статей 181-184, 202-204 Земельного Кодексу України, Законів України від 07 липня 2011 року № 3613- IV «Про Державний земельний кадастр» та від 22 травня 2003 року № 858- IV « Про землеустрій» дані державного земельного кадастру - це документальне підтвердження відомостей про правовий режим земель, їх цільове призначення, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель, а також дані про кількісну та якісну характеристику земель, їх оцінки, які ґрунтуються на землевпорядній документації.

У відповідності до копії довідки № 02-23/1914 від 23 жовтня 2008 року, виданої ОСОБА_4 сільським головою на імя директора Харківської регіональної філії центру ДЗК, дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для передачі її у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, без зміни цільового призначення, надано відповідно до генерального плану забулови села Чемужівка Зміївського району Харківської області, межі якої визначені в натурі до 1992 року та відновлені в 2008 році згідно Актів про погодження та встановлення меж земельної ділянки. (а.с. 159)

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України « Про державний земельний кадастр» картографічною основою Державного земельного кадастру є карти (плани), що складаються у формі і масштабі відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. А згідно приписів ст. 13 вказаного Закону до Державного земельного кадастру включені відомості про землі в межах території адміністративно - територіальних одиниць, в тому числі сіл, а саме найменування, опис меж, площі земель в межах території, відомості про категорію земель, відомості про угіддя, відомості про економічну та нормативну грошову оцінку земель, відомості про болітування ґрунтів, повне найменування суміжників та інформацію про акти, на підставі яких встановлені та змінені межі адміністративно - територіальної одиниці. Ці відомості відповідають існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості).

Як убачається з технічного завдання № № 937, 938 від 24 червня 2008 року, наданого Управлінням земельних ресурсів у Зміївському районі Харківської області та долученого до технічної документації із землеустрою щодо спірних земельних ділянок, спірні земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами значились розташованими в межах с. Чемужівка Зміївського району Харківської області. (а.с. 157, 172)

Технічна документація з землеустрою спірних ділянок була погоджена Відділом містобудування, архітектури Зміївської районної державної адміністрації Харківської області (а.с. 165, 179) та Управлінням земельних ресурсів у Зміївському районі Харківської області. (а.с. 166, 180).

Згідно з п. 2.4 Інструкції перенесення в натурі (на місцевості) або відновлення всіх поворотних точок меж земельної ділянки здійснюється геодезичними методами з прив'язкою не менше двох характерних закріплених поворотних точок до пунктів державної геодезичної мережі та до твердих точок на місцевості. Здійснюється кадастрова зйомка земельної ділянки з наступним вирахуванням координат поворотних точок меж (у державній або умовній системі координат) і площі земельної ділянки. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки.

Тобто, саме погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованої на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності.

Таким чином, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж спірних земельних ділянок (а.с. 152-180) відповідає вимогам діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства.

Крім того, за результатами розгляду претензії ДП «Зміївське лісове господарство» щодо скасування рішень сільської ради про передачу земельних ділянок у приватну власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд, рішенням ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області від 23 жовтня 2014 року за № 669-VІ було відмовлено в задоволенні претензії та звернуто увагу на той факт, що ДП «Зміївське лісове господарство» не надані матеріали щодо базового лісовпорядкування лісового фонду відносно кварталів № 35, 37, які пройшли погодження сільською радою. (а.с. 12)

При таких даних, суд не може взяти до уваги доводи позивача про неправомірну передачу земель лісогосподарського призначення ОСОБА_5, ОСОБА_6, як земель житлової та громадської забудови.

Крім цього, суд вважає безпідставним посилання позивача на пункт 5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України, який набув чинності 08 лютого 2006 року (офіційний вісник України 2006-№ 11,29 березня 2006 року), оскільки представником позивача, всупереч ст. 60 ЦПК України, на розсуд суду не представлено планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, на що власне звернув увагу Верховний Суд України при розгляді справи №6-212цс14 від 24.12.2014 року, предметом якої був спір про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсним державного акту, витребування земельної ділянки.

Більш того, як у позовній заяві так і в судовому засіданні, представник позивача посилалась на матеріали лісовпорядкування від 2010 року, яких на розсуд суду не представила, рівно як і не пояснила, яка документація підтверджує право користування підприємства спірними земельними ділянками на час прийняття рішень ОСОБА_4 сільською радою Зміївського району Харківської області (2009 рік).

Аналізуючи наведені факти, суд дійшов до висновку, що позивачемне надано доказів того, що що спірні земельні ділянки перебували у постійному користуванні ДП «Зміївське лісове господарство», належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності надання ОСОБА_4 сільською радою Зміївського району Харківської області земельних ділянок ОСОБА_5, ОСОБА_6, що дає підстави для відмови у задоволенні позову за недоведеністю.

В свою чергу, суд не може погодитись з посиланнями представника відповідачів ОСОБА_3, про застосування строків позовної давності, виходячи з наступного.

З аналізу ст. 256, ч. 3 ст. 267 ЦК України, вбачається, що відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зроблено до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість, чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивуючи свої висновки.

Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову, суд відмовляє у його задоволенні з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску строків позовної давності.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає можливості задовольнити позовні вимоги ДП "Зміївське лісове господарство" про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність.

З урахуванням того, що вимога про витребування земельних ділянок є похідною та підлягає вирішенню у разі задоволення зазначених вище вимог, суд не наводячи правових підстав, що регулюють порядок витребування земельної ділянки, приймає рішення про необхідність відмови у позові в цій частині.

Керуючись ст.ст. 118, 122, 123, 149, 151, ЗК України, п. 5 Прикінцевих положень Лісового Кодексу України, який набув чинності 08 лютого 2006 року, ст. ст. 10,11,60,209,212-215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» до ОСОБА_4 сільської ради Зміївського району Харківської області, відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність та витребування земельних ділянок відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: