АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/601/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівПальонного В. С. , Захарової А. Ф.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 січня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, яким просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 26846,69 грн., мотивуючи про те, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н від 23.04.2007, що складається із заяви та Умов і правил надання банківських послуг, відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. Кредитні кошти відповідачка отримала, однак свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконує, тому станом на 30.04.2015 у неї утворилась заборгованість у сумі 26846,69 грн., з яких: 14267,05 грн. заборгованість за кредитом; 8637,74 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2425,39 грн. заборгованість по пені та комісії; 250,0 грн. фіксована частина штрафу; 1266,51 грн. процентна складова штрафу. Указані обставини стали фактичними підставами для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.01.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вказує на те, що висновки суду про пропуск позивачем строків позовної давності є помилковими, оскільки відповідачка здійснювала часткові погашення заборгованості у червні, липні та вересні 2015 року, що свідчить про переривання вказаних строків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом про стягнення кредитної заборгованості із відповідачки.

Однак погодитися із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами справи договору б/н від 23.04.2007, що складається із заяви та Умов і правил надання банківських послуг, відповідачка, як позичальник, отримала від ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»), як кредитодавця, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості (про що вказано в заяві позичальника) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки (п.5.4 Правил користування платіжною карткою).

Відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку та про отримання від банку повної інформації про умови кредитування в Приватбанку, про що свідчить її підпис у відповідній заяві від 23.04.2007 (а.с.12 на звороті).

Також у цій же заяві встановлено обов'язок позичальника сплатити банку штраф у сумі 250,00 грн. + 5% від суми боргу у випадку порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання, встановленого цим договором, більше ніж на 120 днів у зв'язку з чим банк звернеться до суду.

Платіжну картку Приватбанку НОМЕР_1 та ПІН-код відповідачка отримала 22.05.2007 (а.с.12 на звороті).

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/704 з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою.

Кредитний ліміт встановлювався сторонами таким чином: 22.05.2007 - 4500,00 грн., 26.09.2008 - 7000,00 грн., 24.12.2008 - 5200,00 грн., 27.01.2009 - 5010,00 грн. та 16.08.2013 кредитний ліміт повторно визначено у розмірі 5010,00 грн. (а.с.11)..

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; п.6.6 цих Умов - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань власник картки сплачує відсотки за підвищеною ставкою або додаткову комісію згідно Тарифів банку. Крім того, за змістом п.5.7 Правил користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання позичальником його боргових зобов'язань у разі порушення умов договору.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором за домовленістю сторін, однак відповідачка свої договірні зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася така заборгованість: 14267,05 грн. заборгованість за кредитом; 8637,74 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2425,39 грн. заборгованість по пені та комісії; 250,0 грн. фіксована частина штрафу; 1266,51 грн. процентна складова штрафу.

Указані фактичні обставини справи сторонами не оспорюються.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України - наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

На підставі викладених фактичних обставин справи та норм законодавства, колегія суддів прийшла до висновку про те, що відповідачка допустила прострочення повернення тіла кредиту та відсотків за його користування, а також не виконала своїх зобов'язань по сплаті усіх платежів, передбачених кредитним договором, що є підставою для стягнення у судовому порядку з неї на користь банку заборгованості по платежам, встановленим кредитним договором.

При цьому колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про пропуск банком строків позовної давності для звернення з даним позовом до суду.

Так відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

При розгляді даної справи встановлено, що 29.11.2013 відповідачкою було здійснювала виконання своїх кредитних зобов'язань шляхом поповнення через відділення банку свого рахунку на 1000,00 грн. , виходячи з наступного

Оскільки в ході розгляду даного спору судом апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_6 категорично заперечували проти факту внесення нею особисто 29.11.2013 року 1000 грн. в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним договором кредиту, банком на виконання ухвали суду про витребування доказів було надано оригінал квитанції від 29.11.2013 року з підписом відповідачки про внесення вказаних коштів. При огляді даної квитанції відповідачка заперечувала належність їй підпису на ній в зв'язку з чим клопотала перед судом про відкладення розгляду даної справи для надання їй можливості підготуватися належним чином для звернення до суду з клопотанням про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи .Вказане клопотання було судом задоволено, але в наступне судове засідання - 01.04.2016 , ні в інше - 13.04.2016 року ні відповідачка ОСОБА_6 ні її представник, які були належним чином повідомлені, не з'явилися , причини неявки суду не повідомляли.

На підставі викладеного, оскільки відповідачкою не спростовано належними доказами по справі той факт, що кошти в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним договором кредиту 29.11.2013 року в сумі 1000 грн. вносились не нею, колегія суддів приходить до висновку , що банк, звернувшись з позовом до суду 04.06.2015, тобто без пропусків строків позовної давності, які передбачено ст. 257 ЦК України.

Далі , колегія суддів звертає свою увагу на те, що згідно п.5.5.2 Правил користування платіжною карткою погашення кредиту - це поповнення карткового рахунку тримача картки шляхом внесення коштів готівкою або безготівково, або шляхом їх списання з інших рахунків позичальника.

Колегія суддів враховує також те, що використання банком внесених позивачкою коштів для погашення в першу чергу комісійних платежів, пені, штрафів тощо, а не тіла кредиту, не може свідчити про відсутність визнання позичальником наявності у неї кредитної заборгованості та обов'язку по її погашенню, адже відповідними пунктами Умов та правил надання банківських послуг (6.5, 6.6) та Правил користування платіжною карткою встановлено обов'язок позичальника сплачувати усі платежі за договором - заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.01.2016 у даній справі слід скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права щодо законності судового рішення (ст. 213 ЦПК України) та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04 січня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.04.2007 у сумі 26846,69 грн., з яких: 14267,05 грн. заборгованість за кредитом; 8637,74 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2425,39 грн. заборгованість по пені та комісії; 250,0 грн. фіксована частина штрафу; 1266,51 грн. процентна складова штрафу, а також 268,47 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :