Справа № 484/198/16-ц
Провадження № 2/484/936/16
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

10.03.2016 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Вивчивши позов та додані матеріали, приходжу до висновку про необхідність залишити позов без руху.

Розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Як зазначає Пленум ВС України у постанові №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суду першої інстанції» у позовні заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно п.п.5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В порушення п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач у позовній заяві не зазначила всіх істотних обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зокрема: - не вказала жодних відомостей щодо стану здоров'я дитини; не надала жодних доказів того що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні; не вказала жодних відомостей щодо стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, - не обґрунтувала розміру аліментів; - не обґрунтувала стягнення аліментів у частці від заробітку.

В порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем вищенаведені обставини не зазначені та не підтверджені, необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Позивач просить стягнути аліменти в частці від заробітку проте в позовній заяві не зазначено про дохід - заробіток відповідача.

Позовну заяву подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України: - позовна заява не містить ціни позову.

Відповідно до ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів на

утримання неповнолітньої дитини та дружини визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Так як відповідно до ч.2 ст.119 ЦПК України в позовній заяві щодо вимог майнового характеру обовязково повинна бути зазначена ціна позову, тобто тягар доказування вартості майна несе позивач, тому він повинен вказати у позовній заяві ціну позову, обґрунтувати її та надати суду відповідні докази цього.

Як вбачається з матеріалів справи в порушення зазначених вимог позивач не зазначає в позовній заяві ціну позову.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини залишити без руху і надати термін для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі невиконання вимог ухвали заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: