У Х В А Л А

11 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії та рішення відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору № 43511611 від 28 травня 2014 року про стягнення 210 грн 32 коп., № 43511794 від 28 травня 2014 року про стягнення 22 грн 94 коп., № 4351116 від 28 травня 2014 року про стягнення 17347 грн 26 коп.

Скасовано постанови державного виконавця державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про відкриття виконавчого провадження № 43511611 від 28 травня 2014 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 210 грн 32 коп., про відкриття виконавчого провадження № 43511794 від 28 травня 2014 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 22 грн 94 коп., про відкриття виконавчого провадження № 4351116 від 28 травня 2014 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 17347 грн 26 коп.

Інші вимоги заявника залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року задоволено апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в указаній справі.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України: невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 1, 2, частини першої статті 6, статті 7, частини першої статті 11, статей 17, 28, 33 Закону України "Про виконавче провадження".

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 6 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що боржник у встановлений законом строк не виконав рішення суду, а тому державний виконавець на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору. При цьому судом встановлено, що державним виконавцем відповідно до пункту 1 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу, копії постанов та виконавчі листи направлені стягувачу. Згідно із частиною шостою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" з боржника стягнуто виконавчий збір, оскільки виконавчий документ було повернуто без виконання за письмовою заявою стягувача.

Постановою Верховного Суду України від 6 липня 2015 року, що надана заявником для порівняння, скасовано ухвали судів першої, апеляційної, касаційної інстанцій, прийнято нове рішення про часткове задоволення скарги на дії та бездіяльність посадових осіб першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. У вказаній справі суд на підставі статей 1, 25 Закону України "Про виконавче провадження" дійшов висновку, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Таким чином, порівняння змісту постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні дії та рішення відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Я.М. Романюк