гСправа № 358/1907/15-ц Провадження № 2-п/358/2/16
УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

29 березня 2016 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання недійсним частини договору та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області від 29 січня 2016 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано недійсним пункт 12.1 Договору фінансового лізингу №001414 від 16.10.2015 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_1, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за Договором фінансового лізингу №001414 від 16.10.2015 року, у розмірі 57000 (п'ятдесят сім тисяч) гривень та 570 гривень судових витрат понесених на сплату судового збору.

29 лютого 2016 року до Богуславського районного суду Київської області від відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій відповідач посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не досліджено умови Договору фінансового лізингу № 001414 від 16.10.2015 року та його відповідність до норм спеціального законодавства, висновки суду суперечать чинному законодавству України, а отже рішення є незаконним та підлягає перегляду.

Також відповідач зазначає, що його представник по справі не мав змоги бути присутнім 29 січня 2016 року на судовому засіданні, оскільки не встиг повернутись з судового засідання в Ширяївському районному суді Одеської області, що відбувалось 28.01.2016 року.

Обставини укладання Договору лізингу між позивачем та відповідачем, що описані позивачем в його позовній заяві, а саме що нібито перед підписанням Договору обговорювалась інша сума предмету лізингу, не відповідають дійсності, оскільки ці обставини є голослівними та надуманими твердженнями позивача, що не підтверджуються належними доказами.

Натомість, матеріали справи містять Договір лізингу, кожна сторінка якого разом з додатками окремо підписані позивачем, що свідчить про повне ознайомлення з його змістом та наявністю згоди позивача з його умовами.

Як вказано в п. 17.2. Договору лізингу - підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього.

Крім того, п. 16.6 Договору лізингу має стандартну для договорів норму яка передбачає, що всі попередні домовленості, вважаються такими, що втратили чинність навіть якщо вони дійсно мали місце до укладення цього договору.

Також, частиною 1 ст. 230 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В свою чергу, ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України передбачає, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Жодних замовчувань або приховувань щодо самого Договору лізингу, його змісту або предмету лізингу, його властивостей і якостей, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням, відповідачем не здійснено, а позивачем не доведено зворотне. Кожна сторінка Договору лізингу підписана позивачем, що свідчить про його обізнаність та згоду з усіма умовами договору.

Крім того, після ознайомлення з Договором та вивченням його умов позивачкою було підписано заяву (копія надається) про те, що вона уважно прочитала та зрозуміла умови Договору та отримала усі коректно викладені відповіді. Це означає, що на момент укладення Договору, вона розуміла всі його умови та обсяги необхідних платежів та дійшла висновку про їх прийнятність. Позивачу надавалось достатньо часу для ознайомлення з умовами Договору.

Відповідач також зазначає, що п. 12.1 договору лізингу не відповідає умовам необхідним для кваліфікації його положень як несправедливих.

В судове засідання на 29 березня 2016 року представник відповідача не зявився та не повідомив суд про причини неявки.

Представник позивачки в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та подав письмові заперечення, в яких зазначає, що заява про перегляд заочного рішення Богуславського районного суду від 29.01.2016 року по справі №358/1907/15-ц не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування необхідності перегляду вищевказаного рішення суду, відповідач вказує, що його представник не зміг прибути для участі у даній справі 29.01.2016 року, оскільки брав участь у іншій судовій справі в іншому суді, що підтверджується копією судової повістки на 28.01.2016 року. Однак відповідач мав можливість за допомогою різноманітних засобів зв'язку (пошта, телефон, факс, телеграма, електронна пошта та ін.) завчасно повідомити суд про свою неявку на судове засідання та про її причину але цього не зробив, хоча міг і повинен був це зробити, так як повістку про виклик на судове засідання 29.01.2016 року відповідачем отримано завчасно, що підтверджується матеріалами справи.

До заяви відповідач надав єдиний доказ, що стосується предмету спору, а саме - заяву позивачки про ознайомлення з умовами договору. Така заява не являється доказом, що має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки, обставини щодо ознайомлення позивачки із змістом оспорюваного договору не були підставою для визнання частини вказаного договору недійсним.

Щодо підстав для визнання недійсним частини договору, то відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів, які б впливали на оцінку змісту договору в контексті справедливості чи несправедливості його умов, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15 від 16 грудня 2015 року.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи та письмові пояснення сторін, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи судом були виконані вимоги ст.ст. 74, 76 ЦПК України щодо виклику відповідача в судове засідання на розгляд справи. Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду. Повістка про виклик до суду була отримана представником відповідача 18.01.2016 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні.

Судовий розгляд справи був призначений на 29 січня 2015 року з 14.00 годин і тому було достатньо часу для явки представника відповідача до суду, оскільки представник відповідача був зайнятий в іншому судовому розгляді 28.01.2016 року. Окрім того було достатньо часу, щоб повідомити суд про причини неявки.

Небажання відповідача зявитися на судовий розгляд справи та неповідомлення про причини неявки, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, відповідач не навів в заяві про перегляд заочного рішення доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. Заява позивачки про ознайомлення з умовами договору не являється істотним доказом, який би вплинув на законність постановленого рішення.

З врахуванням вищевикладеного та керуючись ст. 231 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про перегляд заочного рішення постановленого Богуславським районним судом Київської області 29 січня 2016 року за результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про визнання недійсним частини договору та стягнення коштів, залишити без задоволення.

Ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційному оскарженню не підлягає.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 ЦПК України заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Головуючий: суддя ОСОБА_2