Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є

з секретарем Бурячек О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-4» про визнання права власності у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на квартиру. Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько - ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності спадкодавця на спадкове майно. Просять визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

До початку розгляду справи по суті позивачі уточнили позовні вимоги - просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частині за кожним на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 12 лютого 2016 року залучено Житлово-будівельний кооператив «Квазар-4» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_5

Представник позивачів ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-4» в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - батько позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10,13,14).

15 жовтня 2011 року померла ОСОБА_6 - дружина ОСОБА_4 (а.с.54-54 зв.).

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Квазар - 4» м. Києва власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, який 01 лютого 1992 року сплатив пайовий внесок за квартиру в розмірі 12 255 крб. 00 коп. у повному обсязі (а.с. 8).

Дослідив добуті докази, суд дійшов наступного висновку .

Статтею 2 Закону України «Про власність», який був чинний на час виникнення правовідносин, визначено право власності як врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно частини 2 ст. 8 цього Закону передбачено, що відносини власності, не врегульовані цим Законом, регулюються Цивільним кодексом України та іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 17 Закону України "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 61 постанови від 18 вересня 1987 року №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", за змістом частини першої статті 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах.

Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Судом встановлено, що трикімнатна квартира у житлово-будівельному кооперативі «Квазар - 4» м. Києва, загальною площею - 72,3 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Тому після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, дружина та діти спадкодавця.

Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Суд вважає доведеним наявність правових підстав для визнання за позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частині квартири за кожним.

Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

17 грудня 2010 року позивачі звернулися до Десятої Київської Державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.48, 49).

04 грудня 2015 року державний нотаріус Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульгою С.В. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону. При цьому в постанові зазначено, що не оформлено правоустановчий документ, який посвідчував належність квартири спадкодавцю (а.с.72.73).

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На час внесення повністю пайового внеску за квартиру, надану ОСОБА_4 в користування, та набуття права власності на це майно Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року заступником Міністра комунального господарства Української РСР, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року, визначено, що реєстрацію проводили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

У теперішній час оформити право власності на спірну квартиру є неможливим у зв'язку зі смертю члена житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_4.

Згідно ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України "Про власність " від 7 лютого 1991 року, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року, ч.4 ст.25, ст.ст.1261,1267 Цивільного кодексу (в редакції 2004 року), п.6-1 постанови Пленума Верховного Суду України № 9 від 18 вересня 1987 року "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", п.п.8,23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.10, 11, 57-61, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Київської міської ради за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Квазар-4» про визнання права власності у порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частині за кожним на трикімнатну квартиру у житлово-будівельному кооперативі «Квазар-4» м. Києва, загальною площею - 72,3 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна