Справа № 199/776/16-ц
11 квітня 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Лавріщевій Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 16.05.2002 року, виданим Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради міста Дніпропетровська, позивачка є власницею домоволодіння № №73-Е по вул.Робкорівській у місті Дніпропетровську, в якому зареєстровані її син ОСОБА_3 та колишня невістка відповідачка по справі ОСОБА_2.
Шлюбно-сімейні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були припинені з травня 2012 року, з цього часу відповідачка зібрала свої речі та за власним бажанням покинула домоволодіння №73-Е по вул.Робкорівській у місті Дніпропетровську, перейшла проживати за іншою адресою.
Оскільки відповідачка з травня 2012 року без поважних причин та з власної ініціативи не проживає у вказаному домоволодінні більше року, не бере участі в оплаті комунальних послуг та в утриманні житла, тому позивачка просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням домоволодіння № 73-Е по вул. Робкорівській у місті Дніпропетровську.
Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, також додатково зазначила, що позивачка ніколи не чинила будь-яких перешкод відповідачці у проживанні в належному їй домоволодінні. ОСОБА_2 з власної ініціативи покинула дане житлове приміщення, оскільки між нею та її чоловіком ОСОБА_3 з травня 2012 року припинилися подружні стосунки, що також зазначено в рішенні суду від 26.02.2016 року, яким шлюб між ними було розірвано.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про день слухання повідомлена належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 16.05.2002 року, виданого Виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради міста Дніпропетровська, ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння №№73-Е по вул.Робкорівській у місті Дніпропетровську, в якому з 29.11.2007 року зареєстрована відповідачка по справі ОСОБА_2.
Як встановлено рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26.02.2016 року, яке не оскаржувалося та набрало чинності, відповідачка ОСОБА_2 та син позивачки ОСОБА_3 з 23.09.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі. З травня 2012 року подружні стосунки між ними були припинені та ОСОБА_2 стала проживати за іншою адресою.
Доказів стосовно створення відповідачці перешкод у її проживанні в даному домоволодінні з боку позивачки, ОСОБА_2 суду не надала та дану обставину не спростовувала.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не допускаються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, обставини стосовно непроживання ОСОБА_2 в домоволодінні №73-Е по вул. Робкорівській у місті Дніпропетровську з травня 2012 року без поважних причин, є встановленими.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
В ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт непроживання відповідачки більше року, а саме з травня 2012 року, у домоволодінні №73-Е по вул. Робкорівській у місті Дніпропетровську, у зв'язку з чим суд вважає визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у домоволодінні №73-Е у місті Дніпропетровську.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 210-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 405 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в домоволодінні № 73-Е по вул. Робкорівській у місті Дніпропетровську.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя