Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2016 Справа №607/17313/15-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 пред'явив до суду позов до відповідача ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у розмірі 100000 гривень, отриманих ОСОБА_4 в якості повіреного за продаж належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Обґрунтовував позов тим, що відповідно до нотаріально посвідченої довіреності ним було уповноважено відповідача ОСОБА_4 на розпорядження (продаж) спірної земельної ділянки, за ціну та на умовах на його розсуд. 26 травня 2014 року між відповідачем ОСОБА_4, який діяв від імені позивача, та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Продаж земельної ділянки відбувся за суму в розмірі 100000 гривень. Також від імені позивача було сплачено податок з доходу фізичних осіб у розмірі 5000 гривень та державне мито у розмірі 1200 гривень. Однак, після продажу земельної ділянки ОСОБА_4 не передано позивачу грошові кошти у розмірі 100000 гривень, отримані ним в якості повіреного за продаж належної позивачу земельної ділянки. З цих підстав позивач вбачає порушення своїх майнових прав, а тому просив суд стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в зазначеному розмірі.

В подальшому судом до участі у справі залучено ОСОБА_5 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав із викладених у позовній заяві обставин та просив їх задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з викладених у письмових запереченнях підстав. Пояснила, що відповідач ОСОБА_4 заперечує проти того, що отримані ним за договором купівлі-продажу грошові кошти не були передані позивачу. Також, із змісту довіреності не вбачається, що на відповідача покладався обовязок доказувати факт передачі грошей позивачу. На підставі нотаріально посвідченої довіреності за попередньою усною домовленістю ОСОБА_3 уповноважив відповідача на його представництво перед третіми особами, у звязку із чим надав йому ряд повноважень, які він мав вчинити від його імені у якості його представника, що і було здійснено відповідачем під час продажу земельної ділянки. Більше того, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт передачі грошей за договором купівлі-продажу земельної ділянки. Про надуманість підстав звернення до суду з зазначеним позовом свідчить також той факт, що з заявою до правоохоронних органів ОСОБА_3 звернувся за сплином двох місяців з дня укладення договору купівлі-продажу, а зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження провадження майже семи місяців після її винесення.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що вважає позов безпідставним. Вказав, що саме він мав намір укласти з позивачем договір купівлі-продажу земельної ділянки. Кошти в розмірі 4700 доларів США, зокрема завдаток у розмірі 1000 доларів США та решта коштів у розмірі 3700 доларів США були ним особисто передані ОСОБА_3 ще до укладення договору. Оскільки не було оцінки землі, вирішили оформити довіреність від імені ОСОБА_3 на ОСОБА_4, щоб після отримання всіх необхідних документів укласти договір купівлі-продажу. Після оголошеної в розгляді справи перерви ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про продовження розгляду справи за його відсутності не подавав.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе завершити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відсутності третьої особи.

Судом досліджено надані сторонами докази:

Як убачається з довіреності, виданої 03 квітня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованої в реєстрі за № 183, яка грунтується на усному безоплатному договорі, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських, господарських та інших органах, організаціях, установах, незалежно від підпорядкування, форм власності і галузевої належності, в тому числі в сільській раді, управління Держкомзему у Тернопільському районі, відділі ДЗК з питань отримання витягу з Державного земельного кадастру, встановлення експертної оцінки на земельну ділянку, а також продажу земельної ділянки, та розпоряджатися (продати) земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0800 га, що належна ОСОБА_3 на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №750160, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, за ціну та на умовах на його розсуд.

Зазначена довіреність видана терміном дії до 03 квітня 2017 року.

Як слідує з договору купівлі-продажу від 26 травня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 261, ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 купив без зміни цільового призначення належну ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0800 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Відповідно до п. 9 зазначеного договору купівлі-продажу продаж земельної ділянки проводиться за суму 100000 гривень, які продавець ОСОБА_4 одержав від покупця ОСОБА_5 під час підписання цього договору.

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №22135854 від 26 травня 2014 року, земельна ділянка площею 0,08 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, кадастровий номер: :02:001:3358, належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Відповідно до довідки про вчинену нотаріальну дію №140/01-16 від 31 липня 2014 року, виданої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6, 26 травня 2014 року за реєстровим №261 був посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд між ОСОБА_4, що діяв по довіреності від імені ОСОБА_3, посвідченій 03 квітня 2014 року за реєстровим № 183, та ОСОБА_5 На момент вчинення нотаріальної дії довіреність, видана на імя ОСОБА_4 була чинна. Продаж земельної ділянки вчинено за суму 100000 гривень. Від імені ОСОБА_3 сплачено податок з доходу фізичних осіб у розмірі 5000 гривень, а також державне мито в розмірі 1200 гривень.

Сплату ОСОБА_3 податку з доходу фізичних осіб у розмірі 5000 гривень при укладені договору купівлі-продажу від 26 травня 2014 року підтверджено чеком №2 від 26 травня 2014 року (термінал TS201562).

Як слідує з постанови про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2014 року, винесеної слідчим СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_7, 01 серпня 2014 року, ОСОБА_3 звертався до Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області з приводу того, що ОСОБА_8 під приводом купівлі, шляхом обману, заволодів земельною ділянкою ОСОБА_3, чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 8000 доларів США.

Зазначене кримінальне провадження внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002093 від 01 серпня 2014 року та закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 30 серпня 2014 року.

17 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до прокурора м. Тернополя зі скаргою на зазначену постанову, в якій виклав свою незгоду з наведеними в постанові обставинами, заперечивши факт отримання коштів за продаж земельної ділянки.

07 квітня 2015 року ОСОБА_3 надано відповідь, з якої вбачається, що зазначена постанова є обгрунтованою і підстав для її скасування не встановлено.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що ОСОБА_3 продавав земельну ділянку, а ОСОБА_5 мав намір її купити. ОСОБА_5 заплатив ОСОБА_3 1000 доларів США завдатку. Він особисто гроші не рахував, бачив купюри по 100 доларів, які перераховував ОСОБА_3 Через два дні вони мали йти до нотаріуса, щоб підписати договір купівлі-продажу. Коли побачили земельну ділянку, виявилось, що вона знаходиться біля електроопори. ОСОБА_3 зменшив ціну до 4700 доларів США (спочатку хотів 7000). Через кілька днів вони пішли до нотаріуса. Ще перед входом, в машині, ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 гроші. Він бачив лише верхню купюру 100 доларів США. Решту грошей не бачив, не рахував. В нотаріуса виникли якісь запитання по землі, які саме, йому не відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 їздили дивитись на земельну ділянку, яку ОСОБА_5 мав намір купити в ОСОБА_3 З їхніх слів їй відомо, що ОСОБА_5 заплатив 1000 доларів США завдатку. Потім, перед тим, як іти до нотаріуса, в машині, ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 ще 3700 доларів США. Особисто при передачі грошей вона присутня не була, грошей не бачила. Коли вийшли від нотаріуса, ОСОБА_5 сказав, що є якісь проблеми, які саме, їй не відомо.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно з правилами ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний: повідомити довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

За змістом зазначеної норми саме на повіреного покладено обов'язок передати довірителеві все одержане за виконаним дорученням.

Аналізуючи зазначені положення закону, обов'язок по доведенню передачі одержаного лежить на повіреному.

Письмовими доказами підтверджено, що 03 квітня 2014 року ОСОБА_3 видав на імя ОСОБА_4 довіреність, уповноваживши на продаж від його імені земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по вулиці Л.Курбаса, 42 в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

26 травня 2014 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 купив зазначену земельну ділянку за суму в розмірі 100000 гривень, яку відповідно до умов договору ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_5 під час підписання цього договору.

Таким чином ОСОБА_4 відповідно до закону мав виконати обовязок, передбачений ст. 1006 ЦК України.

Жодних письмових доказів на підтвердження передачі грошей за виконання доручення на підставі довіреності, виданої 03 квітня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованої в реєстрі за № 183, ОСОБА_4 не надано.

Показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ці обставини також не підтверджені. Як пояснили свідки, грошей вони не рахували. ОСОБА_10 взагалі не була особисто присутня під час передачі коштів.

Доводи представника відповідача про те, що до правоохоронних органів позивач звернувся за сплином 2 місяців після укладення договору купівлі-продажу, а зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження майже семи місяців після її винесення, не заслуговують на увагу, оскільки не мають правового значення для вирішення даного спору.

З постанови про закриття кримінального провадження не вбачається, на підставі яких доказів слідчим було встановлено, що ОСОБА_3 отримав за продаж земельної ділянки 4000 доларів США. Посилань на жодні докази вказана постанова не містить. На підставі яких доказів слідчий вважав встановленими ці обставини, не зрозуміло.

Також, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що довіреністю від 03 квітня 2014 року на відповідача не покладався обовязок доказувати факт передачі грошей позивачу, оскільки такий обовязок повіреного випливає зі змісту закону.

За вказаних обставин суд вважає порушеними права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача 100000 гривень, отриманих ним від продажу належної позивачу земельної ділянки.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1000 гривень понесеного судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 244, 1000, 1006 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1000 (одну тисячу) гривень понесеного судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 07 квітня 2016 року.

Суддя