Справа № 357/1299/16-ц
У Х В А Л А

"14" квітня 2016 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Дмитренко А. М.

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа: приватний нотаріус ОСОБА_3, про визнання договору недійсним та визнання права власності і просила суд визнати недійсним з моменту вчинення договір дарування ОСОБА_4, укладений з ОСОБА_2, частини квартири АДРЕСА_1, засвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, реєстраційний номер 5450; визнати ОСОБА_1 власником нерухомого майна /квартири/, що знаходиться АДРЕСА_2, так як річ є неподільною відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 2-3805/2010 р.

За ухвалою суду від 29.02.2016 року відкрито провадження по даній справі.

В судовому засіданні 14.04.2016 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину вказаної вище квартири АДРЕСА_3, в обгрунтування заяви представник позивача посилається на те, що існує реальна можливість для відповідача в будь-який час розпорядитися вказаним нерухомим майном, що у свою чергу може призвести до неможливості виконання рішення суду.

За ч.3 ст.151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позов забезпечується в т. ч. накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказується на те, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

А як розяснено в п.4 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, відповідно до вищенаведених правових норм заходи забезпечення позову застосовуються судом тільки після відкриття провадження у справі з врахуванням доказів, наданих позивачем на обґрунтування своїх вимог.

Позивач просить суд визнати недійсним договір дарування 1/2 частини вказаної квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, який на даний час є власником 1/2 частини квартири.

В даному випадку з доданих до позовної документів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, предметом спору є вказане вище нерухоме майно, в матеріалах справи є копія довіреності від імені ОСОБА_2 на ОСОБА_5, який має право від імені довірителя на підставі довіреності вчиняти будь-які дії щодо розпорядження частиною вищевказаної квартири /в т.ч. укладати договори відчуження нерухомого майна/, а тому суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки існує реальна можливість для відповідача розпорядитися на даний час спірним майном.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 29.10.2012 року № 5450.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6