РІШЕННЯ Іменем України (заочне)
м. Балаклія 04 квітня 2016 року Справа №610/2969/15-ц 2/610/8/2016

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Купіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Корнійко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 41968 гривень 25 копійок.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 29.04.2013 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір № НОМЕР_1, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 67674 грн. до 29.04.2016 р.

22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно з яким, ПАТ «ОТП Банк» відступило, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобовязання за кредитним договором.

У порушення умов кредитного договору відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки, у звязку з чим, станом на 19.08.2015 р. утворилась заборгованість 41968,25 грн.

У звязку з інформацією про смерть відповідача ОСОБА_2 ухвалою суду від 16.11.2015 р. провадження у справі було зупинене до залучення до участі у справі правонаступників померлого відповідача ОСОБА_2

За заявою позивача про витребування доказів, яка надійшло до суду 02.02.2016р. ухвалаою суду від 10.02.2016 р. витребувано у державної нотаріальної контори Балаклійського району відомості про спадкові справи внаслідок смерті ОСОБА_2

Ухвалою суду від 10.02.2016 р. провадження у справі було знову зупинене до залучення до участі у справі правонаступника померлого відповідача ОСОБА_2

Із відповіді Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.02.2016 р., стало відомо, що після смерті ОСОБА_2, померлого 05 листопада 2013 року, із заявою про прийняття спадщини 10 квітня 2014 року звернулась донька померлого ОСОБА_1.

22.03.2016 року до суду надійшло клопотання від позивача про залучення у якості відповідача ОСОБА_1, як правонаступника померлого ОСОБА_2.

Ухвалою від 22.03.2016 р. відновлено провадження у справі.

Ухвалою від 22.03.2016 р. ОСОБА_1 була залучена до участі у справі у якості відповідача як правонаступник ОСОБА_2

Судове засідання призначене на 04.04.2016р. на 14.00 год.

У призначене судове засідання представник позивача не зявився. В матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Залучена до участі у справі замість померлого ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у передбачений законом спосіб, заперечень проти позову не надала, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористалась.

Ухвалою суду від 04.04.2016 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 29 квітня 2013 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_2 ПАТ «ОТП Банк» був наданий кредит на споживчі цілі у розмірі 67674 грн. строком на 36 місяців до 29.04.2016 р., що підтверджується копією договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 29 квітня 2013 року, графіком платежів від 29.04.2013 р.

У відповідності до п. 1.4.5. договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 29.04.2013р., платежі по кредиту нараховуються щомісячно.

Згідно з п.1.4.10 договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 29.04.2013р., належною сплатою чергового щомісячного платежу позичальником вважається надходження на рахунок банка грошових коштів у розмірі не менше за щомісячний платіж і не пізніше дати платежу, зазначеної у графіку платежів.

У відповідності до пп.1.5.4. та 1.5.6. договору про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 29.04.2013р., у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. У випадку невиконання позичальником умов вимоги, банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором у примусовому порядку.

У відповідності до ст.509 ЦК Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином право вимоги виникає у позивача з моменту будь-якого порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів.

У відповідності до ст.1077 ЦК За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

22 грудня 2014 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 22/12/14/1-1.

Згідно з пунктами 1.1., 1.3. договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р. ПАТ «ОТП Банк» передало, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги і таким чином стало новим кредитором за кредитним договором № НОМЕР_1 від 29.04.2013 р. і отримало право вимагати від боржника належного виконання всіх зобовязань за кредитним договором.

При цьому у п.2.1. договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 р. право вимоги визначене як право грошової вимоги строк платежу за якою настав (наявна вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору.

Із витягу з Додатку 1 до Договору факторингу № 22/12/14 від 22 грудня 2014 року також убачається, що за вказаним договором факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було передано право вимоги за договором № НОМЕР_1 від 29 квітня 2013 року із загальною сумою заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором - 41968,25 грн., в тому числі, по нарахованим та несплаченим відсоткам 10917,25 грн.

Таким чином судом встановлено, що станом на дату укладення договору факторингу 22.12.2014р. боржник ОСОБА_2 уже прострочив виконання своїх зобовязань за кредитним договором щодо строків або суми сплати щомісячних платежів, внаслідок чого й виникла несплачена заборгованість, саме наявне право вимоги за цією заборгованістю й було придбане позивачем.

Тобто станом на 22.12.2014р. право вимоги кредитора до боржника вже очевидно існувало.

Стягнення саме цієї заборгованості й вимагає позивач у своєму позові у цій справі.

Судом установлено, що боржник за договором кредиту № НОМЕР_1 від 29.04.2013р. ОСОБА_2 помер 05 листопада 2013 року, що підтверджується відповіддю із Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області від 16.02.2016 р.

Після смерті ОСОБА_2 10 квітня 2014 року із заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого ОСОБА_1.

Таким чином договір факторингу був укладений не тільки після смерті первісного кредитора, але й після прийняття спадщини донькою померлого ОСОБА_1

У відповідності до ч.1 ст.1281 ЦК спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Відповідно з ч.2 ст.1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно з ч.3 ст.1281 ЦК, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки передбачені ч.2 і 3 ст.1281 ЦК, позбавляється права вимоги.

Оскільки позивач не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Точну дату виникнення права вимоги встановити не вбачається за можливе з огляду на ненадання позивачем суду детального розрахунку заборгованості за договором кредиту.

Однак судом достовірно встановлено, що станом на дату укладення договору факторингу 22.12.2014р. право вимоги кредитора до боржника вже очевидно існувало, адже саме воно й було передано за договором факторингу ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Разом із тим з огляду на той факт, що вимога до спадкоємиці померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 була фактично предявлена позивачем лише 17 березня 2016р. (дата відправлення засобами поштового звязку клопотання позивача про залучення ОСОБА_1 до участі у справі як правонаступника померлого відповідача ОСОБА_2Д.), суд приходить до висновку, що однорічний строк, який передбачено ч.3 ст.1281 ЦК позивачем був пропущений.

Цей строк, передбачений ч.3 ст.1281 ЦК є пресічним і не може бути продовжений, а кредитор спадкодавця, який пропустив цей строк і вчасно не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у відповідності до ч.4 ст.1281 ЦК, позбавляється права вимоги.

За таких обставин, з огляду на пропуск позивачем строку предявлення вимоги до спадкоємця померлого ОСОБА_2 протягом одного року, позивач у відповідності до ч.4 ст.1281 ЦК є таким що позбавлений права вимагати стягнення цієї заборгованості.

Відтак з огляду на імперативні приписи ч.4 ст.1281 ЦК, у позові слід відмовити, позаяк на момент предявлення вимоги до ОСОБА_1 позивач вже не мав такого права.

Керуючись стст. 212-215, 224-226 ЦПК України суд,

вирішив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто Балаклійським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Купін