Справа № 755/920/16-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2016 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костів Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія» про визнання майнових прав та права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія» про визнання майнових прав та права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва.

30 березня 2016 року в судовому засідані, за ініціативою суду, на розгляд учасників цивільного процесу винесено питання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що метою звернення з даними позовом до суду є захист майнових прав фізичної особи ОСОБА_1 на частку в об'єкті незавершеного будівництва, за суб'єктним складом цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки внаслідок порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія», даний спір повинен вирішуватись в порядку господарського судочинства, з дотриманням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази та наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав для закриття провадження у справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Виходячи з предмету спору, позивачем ОСОБА_1 пред'явлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія» з вимогами: «Визнати за ОСОБА_1 майнові права на двокімнатну квартиру №135 загальною будівельною площею 65,96 кв.м, що знаходиться відповідно до заплановано розташування в будівельних осях Е/Ж-К, 4/5-7 на 27-му поверсі за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва - двокімнатну квартиру №135 загальною будівельною площею 65,96 кв.м, що знаходиться відповідно до заплановано розташування в будівельних осях Е/Ж-К, 4/5-7 на 27-му поверсі за адресою: АДРЕСА_1, будівництво якої було повністю профінансовано ОСОБА_1 у розмірі 433 816,00 грн.».

Як з'ясовано судом, на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 15 грудня 2014 року порушено провадження у справі №910/26475/14 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_4, оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія».

Відповідно до п.п.13,15 ст.16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство набирає законної сили з моменту винесення. З моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватись у випадку та порядку, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Частина четверта статті 10 Закону відносить до підвідомчості господарських судів справи зі спорів, пов'язаних з майновими вимогами до боржника, до яких, крім названих у зазначеній статті Закону, слід відносити також й інші спори з майновими вимогами до боржника, як-от: спори про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, спори, пов'язані з майновими вимогами учасників (акціонерів) до боржника. Дана норма кореспондується з положеннями пункту 7 частини першої статті 12 ГПК (у редакції Закону) та застосовується незалежно від суб'єктного складу сторін.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина статті 16 ГПК) та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (частина восьма статті 23 Закону), у позовному провадженні.

Таким чином, до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (пункт 7 частини 1 статті 12 ГПК України). Зазначені справи відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим кодексом з урахуванням особливостей, встановлених Законами України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Компетенція судів щодо розгляду справ (предметна підсудність) визначена ст.ст. 15, 16 ЦПК України.

Наслідком пред'явлення позову з порушенням цієї компетенції суду є відмова у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України), закриття провадження у справі (п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України) або скасування судових рішень із закриттям провадження у справі судом вищої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 ГПК справи про банкрутство підвідомчі господарським судам.

Поняття банкрутства, порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом, порядок та умови застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредитора визначаються Законом України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

За цим Законом банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури (стаття 1 вказаного Закону).

У зв'язку з наведеним вимоги про поновлення строку звернення до боржника щодо його грошових зобов'язань, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, та про зобов'язання включити до переліку кредиторів не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цивільній справі за позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія» про визнання майнових прав та права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва, оскільки даний спір підвідомчий господарським судам, що зумовлює застосування наслідків, передбачених п.1 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи викладене та керуючись п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Закрити провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-інжинірінгова компанія» про визнання майнових прав та права власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

С у д д я :