Справа № 477/486/16-ц
Провадження № 2/477/442/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі Цуркан Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,22 га для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Мішкове-Погорілове, вул. Інгульська, 48, посилаючись про набуття права власності на цю земельну ділянку на підставі придбання розташованого на ній житлового будинку.

В обґрунтування вказаних вимог зазначала, що 24 вересня 2002 року її бабуся ОСОБА_2 подарувала їй житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, і земельною ділянкою по вул. Інгульській 48 в с.Мішкове-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, а вона прийняла вказане майно у дар, та 23.10.2002 року провела реєстрацію права власності щодо вказаного будинку в Бюро технічної інвентаризації.

23.07.2005 року її бабуся померла.

24 грудня 2015 року вона звернулася до відділу Держгеокадастру у Жовтневому районі Миколаївської області із заявою про внесення відомостей щодо неї як власника земельної ділянки за вищевказаною адресою, проте в цьому їй було відмовлено у звязку з відсутностю правовстановлюючого документу на її імя щодо цього майна, через що вона позбавлена можливості захистити свої права як власник вищевказаного майна аніж в судовому порядку.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги своєї довірительки підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за їх відсутності.

Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою про розгляд справи за відсутності їх представника та визнання позовних вимог ОСОБА_1

Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Зі змісту договору дарування від 24 вересня 2002 року ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар ціле домоволодіння з усіма господарськими будовами та спорудами, розташованими в селі Мішкове-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області по вул. Інгульській 48. Договір посвідчено приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с. 8).

Право власності на вказане майно зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаного договору 23.10.2002 року (а.с. 8 зворотній бік).

Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються рішенням державного кадастрового реєстратора від 28.122015 року про відмову у внесенні відомостей про ОСОБА_5 як власницю земельної ділянки за адресою: Миколаївська область Жовтневий район с. Мішкове-Погорілове, вул. Інгульська, 48, у звязку з тим, що за даними Державного акту серії IV-МК № 045029 від 14.02.1996 року вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2, при цьому в матеріалах документації відсутні відомості, які посвідчують відчуження земельної ділянки (а.с. 11).

Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами. Перелік можливих способів захисту міститься у ст. 16 ЦК України.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу України, що набрав чинності 01.01.2002 року, в редакції чинній на час виникнених правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Тобто зазначена норма закріплювала самостійні правові режими права власності на земельну ділянку та права власності на розташовані на цій земельній ділянці об'єкти нерухомості, згідно з якими перехід права власності на будівлю та споруду до набувача нерухомого майна не тягне за собою безумовного (автоматичного) переходу права власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Про застосування вказаних правових норм також роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Зі змісту вищевказаного договору дарування вбачається, що ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла в дар домоволодіння за вищевказаною адресою.

Відповідно до Інструкції з ведення по господарського обліку сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистки України, (п. 1.4) домоволодіння житловий будинок з прилеглими до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями.

Приймаючи до уваги, що на час укладення вищевказаного договору у власності відчужувача перебувала також земельна ділянка за вказаною адресою відповідно до Державного акту від 14.02.1996 року, та умовами договору передбачено відчуження саме домоволодіння, то вказаний договір свідчить про перехід до набувача, в тому числі, земельної ділянки.

Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи наведене, та встановивши, що відповідно до вимог ст. 120 ЗК України, в редакції чинній на час укладення вищевказаного договору дарування, та що умовами дарування передбачено відчуження саме домоволодіння, тобто житлового будинку з прилеглими до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями, то суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України, цивільне право ОСОБА_1 як власника вказаного майна, у реєстрації якого відмовлено, тобто право останньої не визнається, - підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вищевказане майно.

Керуючись ст.ст. 209, 212- 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,22 га, для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану в селі Мішкове-Погорілове по вул. Інгульській, 48 (сорок вісім) Жовтневого району Миколаївської області (що вказана у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії IV-МК № 045029 від 14.02.1996 року, виданому на імя ОСОБА_2, зареєстрованому в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 631).

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова