Справа № 189/1368/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.02.2016 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа державна реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа державна реєстраційна служба Покровського РУЮ Дніпропетровської області про визнання права на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, яка була уточнена в ході судового засідання. В обґрунтування позову він зіслався на те, що 05 січня 2011 року помер його батько ОСОБА_2, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На випадок своєї смерті батько заповіту не склав, а тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом. Відповідно до ст.1270 ЦК України позивач, проживаючи разом з померлим до його смерті, фактично вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину, а також у передбачений законом строк звернувся до Покровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Так, 11.06.2014 року нотаріусом йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 0,930 га., при цьому постановою державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори від 07.06.2014 року, у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарчими спорудами в с. Чорненкове, вул. Соснова, 98 Покровського району,Дніпропетровської області, що належить ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом відмовлено, в звязку з тим, що батько до своєї смерті, у передбаченому законом порядку належним чином не зареєстрував своє право власності на вказаний житловий будинок, а саме не отримав свідоцтва про право власності у бюро технічної інвентаризації. Тому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок загальною площею 38,40 кв.м. з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою с. Чорненкове, вул. Соснова,98 Покровського району, Дніпропетровської області.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача просив рішення винести на розсуд суду.

Представник третьої особи Державної реєстраційної служби Покровського РУЮ Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Так, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 - помер 05.01.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану, серія 1-КИ № 369293(а.с. 3).

Спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 складається з земельної ділянки площею 2,930 га., яка належала померлому на підставі державного акта на праві приватної власності на землю серії II ДП № 026263 ПК 000502, виданого 25.04.2000 року Покровською селищною радою, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:1280 та житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований в с. Чорненкове, вул. Соснова,98 Покровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 11.06.2014 року, виданого державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори за ОСОБА_1, визнано право власності на земельну ділянку площею 2,930 га., яка належала померлому ОСОБА_2 на підставі державного акта на права приватної власності на землю серії II ДП № 026263 ПК 000502, виданого 25.04.2000 року Покровською селищною радою, кадастровий номер земельної ділянки :01:007:1280 (а.с.6).

Згідно постанови державного нотаріуса ОСОБА_3 від 27.08.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 05.01.2011 року ОСОБА_2, через ненадання нотаріусу правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок (а.с.8).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок по вул.Соснова,98 в с. Чорненкове Покровського району Дніпропетровської області, виготовленого станом на 27.06.2014 р. експлікація будівель, що належать ОСОБА_2 складається з: А 1 житловий будинок загальною площею 38, 40 кв.м., Б 1 сарай, загальною площею 13,0 кв.м.; В 1 сарай, загальною площею 20,0 кв.м., Г-1 навіс, загальною площею 15,0 кв.м., Д 1 убиральня, загальною площею 1,0 кв.м.; П 1 погріб, загальною площею 5,0 кв.м.; №1 ворота, загальною площею 4,6 кв.м., №2 колодязь, загальною площею 6,0 кв.м., ; №3 свердловина, загальною площею 12,0 кв.м.(а.с.9-11).

Відповідно до довідки від 30.04.2015 року № 2820, виданої секретарем Покровської селищної ради, ОСОБА_2 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті 05.01.2011 року. Відповідно до акту, складеного депутатом Покровської селищної ради 23.04.2014 року разом з ним без реєстрації проживав син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, вони вели спільне господарство. Син здійснив поховання свого батька ОСОБА_2

Згідно відповіді КП «Синельниківське МБТІ» № 58 від 27.06.2014 року видно, що згідно архівних матеріалів, право власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями в с. Чорненкове Покровського району Дніпропетровської області по вул. Соснова,98 не зареєстроване (а.с.12).

Відповідно до копії спадкової справи після померлого 05.01.2011 року ОСОБА_2 видно, що єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1 (а.с.34-42).

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на випадок смерті заповіту не склав.

Згідно ст. 1262 ЦК України ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем першої черги.

Частиною 1 стаття 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Водночас, згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обовязковій державній реєстрації.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 зареєстрував своє право власності на вказаний житловий будинок шляхом подання до КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» або відповідної реєстраційної служби відповідних документів, і, таким чином, суд приходить до висновку про те, що за життя ОСОБА_2 не набув права власності на житловий будинок, що знаходиться в с. Чорненкове по вул. Соснова, 98, Покровського району Дніпропетровської області, тому згаданий будинок не є обєктом спадкування, як обєкт нерухомого майна.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 дійшов до висновку, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Крім того, статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, як встановлено судом позивач не звертався із заявою до відповідних органів (КП «Синельниківське МБТІ», Державної реєстраційної служби Покровського РУЮ Дніпропетровської області) із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок та відмови не отримував, а відтак ці особи не порушували, не невизнавали та не оспорювали права позивача.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, з аналізу матеріалів справи та наданих суду документів видно, що спірний обєкт нерухомості має обєкти самочинного будівництва. Так, як видно з копії технічного паспорта на спірну забудову, що станом на 27.06.2014 року житловий будинок з господарськими спорудами складається з: А 1 житловий будинок, Б 1 сарай, В 1 сарай, Г-1 навіс, Д 1 убиральня, П 1 погріб, №1 ворота, №2 колодязь, №3 свердловина, однак документи, які б надавали дозволи на будівництво даних обєктів в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як вбачається з п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних; кримінальних справ № 6 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), у справах, повязаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває право власності на нього.

Тому,суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту набуття спадкодавцем (за життя) на праві власності вказаного житлового будинку та факту порушення права позивача.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Державна реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О.С.Пустовар