Справа № 505/5452/15-ц
Провадження по справі № 2/505/202/2016 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"05" січня 2016 р. Котовський міськрайсуд Одеської області

в складі: головуючого судді Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивачка, звернулися до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягала на визнанні за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок літ. «А», господарські споруди літ. «Н», колодязь питний І, який знаходиться за адресою м. Котовськ Одеської області вул. Гвардійська, буд.8; на визнанні договору купівлі-продажу будинку № 8 по вул. Гвардійська у м. Котовську Одеської області, який мав місце 23 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним, з визнанням за ОСОБА_1, право приватної власності на житловий будинок літ. «А», господарські споруди літ. «Н», колодязь питний І, який знаходиться за адресою м. Котовськ Одеської області вул. Гвардійська, буд.8.

Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, де позов підтримала у повному обсязі, прохала про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач, в судове засідання не зявився, надав заяву, де позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення та прохав про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, 05 вересня 1991 року ОСОБА_2, згідно виписки з рішення виконавчого комітету Котовської міської Ради народних депутатів № 326 за його заявою, було надано право індивідуального будівництва житлового будинку за проектом, надвірних будівель в межах встановленої норми на земельній ділянці площею 1000 кв.м. № 8 по вул. Гвардійська в м. Котовську Одеської області. Тому 05 вересня 1991 року між виконкомом Котовської міської Ради народних депутатів та відповідачем ОСОБА_2 був укладений типовий договір про відвід земельної ділянки у безстрокове використання для будівництва житлового будинку № 8 по вул. Гвардійській в м. Котовську Одеської області, загальною площею 1000 кв.м., яка була зареєстрована за ОСОБА_2 Котовським міжміським Бюро технічної інвентаризації 23 березня 1992 року за номером 7536 кн. 51 стор. 92.

Але, відповідач вирішив продати вищевказане належне йому нерухоме майно. Тому, 23 червня 2009 року позивачка придбала у відповідача нерухоме майно, яке складається з незавершеного будівництвом житлового будинку 66% готовності літ. «А», навіса літ. «Н», та питного колодязя які були побудовані у 1992 році, та знаходяться у м. Котовську Одеської області по вул. Гвардійській, 8.

На виконання умов договору позивачка сплатила відповідачу обумовлену суму грошових коштів, натомість останній написав розписку від 23 червня 2009 року про отримання 14450 грн., після чого відповідач передав позивачу всі необхідні право установлюючи документи.

Однак позивач, як фактичний власник вказаного нерухомого майна позбавлений належним чином оформити право власності, оскільки починаючи з 2009 року та відповідач по теперішній час неодноразово ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору. Зазначені підстави і змусили позивачів звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі.

Як вбачається, право власності на житловий будинок набувається у порядку, діючим законодавством на момент завершення його будівництва. Оскільки рік побудови та завершення вказаного житлового будинку 1992, то на той момент питання придбання права власності ще у 1957 році регулювалося Указом Президіума Верховної Ради СРСР «Про право громадян на купівлю та побудову індивідуальних житлових будинків» від 26 серпня 1948 року, та прийнятим у відповідності із цим Указом постанови Ради міністрів СРСР «Про право громадян на купівлю та побудову індивідуальних житлових будинків» від 26 серпня 1948 року. Відповідно даних вищезазначених Указу та постанови підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт побудови громадянином будинку.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 256 ЦПК України, ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 391, 392, 655, 1223 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок літ. «А», господарські споруди літ. «Н», колодязь питний І, який знаходиться за адресою м. Котовськ Одеської області вул. Гвардійська, буд.8.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку № 8 по вул. Гвардійська у м. Котовську Одеської області, укладений 23 червня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, право приватної власності на житловий будинок літ. «А», господарські споруди літ. «Н», колодязь питний І, який знаходиться за адресою м. Котовськ Одеської області вул. Гвардійська, буд.8.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я -