АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3858/15-ц Номер провадження 22-ц/786/568/16Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 рокум. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Лимар О.М.,

За участі: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,представника відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 серпня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Південна залізниця", правонаступником якого є ПАТ«Укрзалізниця» про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1 серпня 1989 року він працював у відокремленому підрозділі «Полтавський загін воєнізованої охорони» державного підприємства «Південна залізниця» (далі - ДП «Південна залізниця»), на посаді стрільця.

Наказом № 134 від 11 березня 2015 року його було відсторонено від виконання службових обов'язків без збереження заробітної плати з 11 березня 2015 року до отримання відповіді голови профкому вільної профспілки Полтавського загону воєнізованої охорони на надання згоди на звільнення з лав воєнізованої охорони за п. 4 ст. 40 КЗпП України - за прогул без поважних причин.

Наказом (розпорядженням) № 53/ос від 31 березня 2015 року про припинення трудового договору (контракту) його було звільнено з 9 березня 2015 року з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, на підставі протоколу оперативної наради при начальнику загону від 31 березня 2015 року.

Позивач, не погоджуючись з вищезазначеними наказами, просив визнати незаконним наказ № 134 від 11 березня 2015 року про відсторонення його від виконання службових обов'язків; визнати незаконним наказ № 53/ос від 31 березня 2015 року про припинення з ним 9 березня 2015 року трудового договору за п. 4 ст.40 КЗпП України; зобов'язати ДП «Південна залізниця» поновити його з 9 березня 2015 року на посаді стрільця у

відокремленому підрозділі «Полтавський загін воєнізованої охорони» ДП «Південна залізниця»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 березня 2015 року по день поновлення на роботі, виходячи із середньомісячної заробітної плати 5 098,24 грн., а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ № 134 від 11 березня 2015 року про відсторонення ОСОБА_2 від виконання службових обов'язків.

Визнано незаконним наказ № 53/ос від 31 березня 2015 року про припинення з ОСОБА_2 трудового договору з 9 березня 2015 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України в частині визначення дати звільнення.

Визначено датою звільнення 31 березня 2015 року.

Стягнуто з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1 516 грн. 48 коп. та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 вересня 2015 року стягнуто з Державного підприємства «Південна залізниця» на користь держави 974,40 грн.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить частково його скасувати та ухвалити нове яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 працював у відокремленому підрозділі «Полтавський загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Південна залізниця» на посаді стрільця з 01.08.1989 року.

9 березня 2015 року позивач був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, цей факт позивач визнав у судовому засіданні.

Крім того, відсутність ОСОБА_2 на робочому місці підтверджується актом від 09 березня 2015 року( а.с.46).

Наказом № 134 від 11 березня 2015 року відсторонено ОСОБА_2 стрільця СК Кременчук (вантажної) від виконання службових обов'язків без збереження заробітної плати з 11 березня 2015 року до отримання відповіді голови профкому вільної профспілки Полтавського загону воєнізованої охорони на подання про надання згоди на звільнення з лав воєнізованої охорони за п. 4 ст. 40 КЗпП України - за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Наказом (розпорядженням) № 53-ос від 31 березня 2015 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_2 звільнено з 09 березня 2015 року з роботи з посади стрільця стрілецької команди на станції Кременчук за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, на підставі протоколу оперативної наради при начальнику загону від 31 березня 2015 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги та визнавши незаконним наказ №134 від 11 березня 2015р., районний суд виходив з того, що відсторонення ОСОБА_2 від роботи до отримання згоди профспілкового органу на звільнення за прогул суперечить положенням ст.46 КЗпП України.

Такий висновок суду є вірним і рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується та підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, відносно дій адміністрації щодо звільнення ОСОБА_2 за допущений прогул, місцевий суд порушень трудового законодавства не встановив.

Однак колегія суддів повністю не може погодитись з таким висновком суду.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) працівника без поважних причин.

За правилами чч. 1, 2 ст. 252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраними до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів допускається лише за попередньою згодою виборного Профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його працівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки.

З витягу з протоколу № 1 від 26 березня 2015 року вбачається, що первинна профспілкова організація вільної профспілки Полтавського загону воєнізованої охорони Південної залізниці по ст. Кременчук вирішуючи питання про надання згоди на звільнення з лав воєнізованої охорони стрільця СК Кременчук (вантажної) ОСОБА_2 за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, вирішила для більш детального вивчення обставин справи та не повторення або унеможливлення подібних випадків і підняття дисципліни на підприємстві та недопущення порушень чинного законодавства України, витребувати від адміністрації додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 та проголосувати проти дачі згоди на його звільнення.

Відповідно до витягу з протоколу № 3 від 27 березня 2015 року на подання № НОР-2-08-31/03 від 11 березня 2015 року відокремленого підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» ДП «Південна залізниця» щодо надання згоди на звільнення позивача з лав воєнізованої охорони за п. 4 ст. 40 КЗпП України вирішила згоди на розірвання трудового договору з стрільцем ОСОБА_2 , членом профкому вільної профспілки за п. 4 ст. 40 КЗпП України, не давати.

Зі змісту вказаних протоколів профспілкових органів вбачається, що професійна спілка обґрунтувала свою відмову у дачі згоди на звільнення.

Про це зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 16 грудня 2015р., а такий висновок суду касаційної інстанції є відповідно до приписів ч.4 ст.338 ЦПК України обовязковим для апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Таким чином, адміністрація відповідача не мала права на звільнення ОСОБА_2, а тому його слід поновити на роботі з дати його звільнення - 9 березня 2015р.

Крім того, колегія суддів вбачає порушення положень ст.149 КЗпП України при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення.

Так, комісія в складі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 13.03.2015р. склали акт про відмову ОСОБА_2 надати письмові пояснення про факт порушення ним трудової дисципліни 09 березня 2015р. (т.1 а.с.41).

Між тим, зазначені особи, які опитані 28.07.2015р. в якості свідків судом першої інстанції, були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази (т.1,а.с.93-99) беззаперечно не змогли підтвердити обставини складання зазначеного акту.

ОСОБА_8 пояснив, що 13.03.2015р. на роботі був відсутній та зазначений акт підписав пізніше. ОСОБА_7 не зміг пригадати обставини складання акту, а пропонував дати пояснення тільки ОСОБА_6, однак останній не пригадує дати складання акту.

За таких обставин, коли наявні порушення при застосуванні дисциплінарного стягнення та відсутня згода профспілкового органу на звільнення позивача, слід скасувати рішення районного суду в частині визнання незаконним наказу № 53/ос від 31 березня 2015 року в частині визначення дати звільнення, стягнення з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1 516 грн. 48 коп. та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також в частині відмови в задоволенні вимог про поновлення на роботі, ухвалити в цій частині нове рішення та позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

На користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 березня 2015р. по день ухвалення даного рішення в розмірі 42 744грн.79 коп., виходячи з розміру середньої заробітної плати 3885грн.89 коп., визначеної адміністрацією відповідача (т.1, а.с.104). Інший розмір заробітної плати, визначений позивачем, належним чином не підтверджено.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, так як позивач 9 березня 2015 року був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня і цей факт він визнав у судовому засіданні. ОСОБА_2 у встановленому порядку не оформив дозвіл адміністрації на залишення місця роботи, а тому мав усвідомлювати, незалежно від причин своєї відсутності, наслідки своїх самочинних дій щодо дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку.

Таким чином, за обставин даної справи поновлення його на роботі є достатньою справедливою сатисфакцією.

Підлягає скасуванню також додаткове рішення районного суду від 21 вересня 2015 року, як таке, що повязане з основним рішенням.

В відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. від задоволених вимог про поновлення на роботі та 427,45 грн. суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, разом - 978грн.65 коп.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ч.1 п.п.3,4, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 серпня 2015 року скасувати в частині визнання незаконним наказу № 53/ос від 31 березня 2015 року в частині визначення дати звільнення, стягнення з ДП «Південна залізниця» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 1 516 грн. 48 коп. та 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також в частині відмови в задоволенні вимог про поновлення на роботі.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати наказ по відокремленому підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» державного підприємства «Південна залізниця» № 53/ос від 31 березня 2015 року про припинення трудового договору з ОСОБА_2 за п.4 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_2 на роботі стрільцем стрілецької команди на станції Кременчук у відокремленому підрозділу «Полтавський загін воєнізованої охорони» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» з 9 березня 2015р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 березня 2015р. по день ухвалення даного рішення в розмірі 42 744грн.79 коп. ( без урахування обовязкових платежів ).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 3885грн.89 коп. підлягає негайному виконанню.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 серпня 2015 року в частині визнання незаконним наказу № 134 від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Скасувати додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 вересня 2015 року .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь держави судовий збір в сумі 978грн.65 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :