№ 2/631/108/16
№631/2321/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Марюхни Л.А.

при секретарі Великородній Л.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 грудня 2014 року відповідач взяв у нього в борг 6000,00 гривень, що підтверджено письмовою розпискою з умовою їх повернути до 01.05.2015 року. Відповідач по справі на момент звернення до суду, станом на 25.11.2015 року, борг не повернув. З урахуванням обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 6000,00 грн., вартість судового збору в розмірі 487грн. 20 коп. та 500 грн. за надання йому правової допомоги.

Позивач в судове засідання не прибув, але його представник надіслав заяву відповідно до якої позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх на підставі наданих доказів.

Відповідач по справі, надав до суду заяву, в якій попросив справу розглядати без його участі, зазначив про визнання позовних вимог та не заперечував проти задоволення позову.

Суд вислухав, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, 18 грудня 2014 року відповідач по справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія МТ№ 216697, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 взяв у позивача в борг 6000,00 гривень, що підтверджено письмовою розпискою з умовою їх повернути до 01.05.2015 року. Станом на 25.11.2015 року, борг не повернутий.

Суд зазначає, що по теперішній час борг відповідачем не повернуто, тому позивач змушений звернутися з зазначеним позовом для вирішення питання в судовому порядку.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються ст. 526-530,610-625, 1046-1050 ЦК України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання позичкодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику / грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо строк /термін/ виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу».

Відповідно до ст. 57 ЦПК України: Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів».

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»: «Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 27 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ: «Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Так, відповідно до положень ст. 59 ЦПК України: «Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного: до матеріалів справи доданий договір між адвокатом та позивачем про надання останньому правової допомоги, але відсутній розрахунок витрат на правову допомогу.

Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 1 січня 2012 року, ст.1 - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Для вирішення питання про стягнення вказаних судових витрат на правову допомогу, необхідно з'ясувати: яка юридична допомога надана конкретно, а саме: юридична консультація, складання позову, участь у справі адвоката чи фахівця в галузі права чи представника особи та конкретно за який час ці послуги надані; в якості представника позивача або його адвоката чи спеціаліста в галузі права надавалися юридичні послуги та тільки після цього можна зробити висновки про можливість стягнення вказаних судових витрат та їх розмір.

Надані документи позивачем, а саме: договор про надання правової допомоги , не є підставою для стягнення вказаної суми судових витрат з відповідача на користь позивача, в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу.

З огляду на це суд вважає, що вимоги про стягнення судових витрат з надання правової допомоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 26-31, 57-61,88 України , ст.16, 368, 370, 526-530,610-625, 1046- 1050 ЦК України ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 суму боргу у розмірі 6000,00 гривні (шість тисяч гривень 00 коп.);

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 понесені судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області в 10-денний строк з дня його проголошення через Нововодолазький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя