У х в а л а

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

ЗавгородньоїІ.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»» про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором фінансового лізингу від 8 липня 2011 року у розмірі 23 785 грн

68 коп.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовано тим, що 8 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір фінансового лізингу, що складається із заяви ОСОБА_3 про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, додатків до неї, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

За умовами укладеного договору ОСОБА_3 отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки Hyundai Accent, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, та зобов'язався сплачувати щомісячні лізингові платежі у строк та у розмірі, що встановлені у додатку 2 «Графік лізингових платежів», із переходом права власності на предмет лізингу після закінчення строку виконання договору.

Станом на 4 червня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 за договором становить 23 785 грн 68 коп., із яких заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу - 13 979 грн 61 коп., за винагородою за проведення моніторингу - 1 688 грн 30 коп., пеня - 8 117 грн 77 коп.

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, просив встановити нікчемність укладеного 8 липня 2011 року між сторонами договору фінансового лізингу; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь сплачені щомісячні платежі у розмірі 101 974 грн.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є змішаним договором, який містить елементи договору найму (оренди) та договору купівлі-продажу. Договір найму транспортного засобу із фізичною особою підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України, проте оскільки укладений з ним договір не було посвідчено нотаріально, то такий є нікчемним.

25 вересня 2013 року ОСОБА_3 повернув банку предмет лізингу, однак банк не повернув йому сплачені за нікчемним договором щомісячні платежі у розмірі 101 974 грн. Таким чином, вказані кошти підлягають стягненню на його користь у порядку застосування судом наслідків нікчемності правочину.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 лютого 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в первісному позові скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 23 785 грн 68 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року касаційну скаргу представника

ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задоволено частково, рішення апеляційного суду Київської області від 16 квітня 2015 року в частині задоволення первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк»» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Однак в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року допущено описку: перший абзац резолютивної частини ухвали викладено наступним чином: «Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково», тоді як слід було викласти так: «Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задовольнити частково».

Відповідно до ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне виправити описку, допущену в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року: перший абзац резолютивної частини викласти наступним чином: «Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задовольнити частково» замість «Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково».

Керуючись ст. ст. 219, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У резолютивній частині ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року виправити описку, виклавши перший абзац резолютивної частини наступним чином: «Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, задовольнити частково».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

В.І. Мартинюк