Справа № 143/1432/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2016 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Марченко Л.В

за участю секретаря - Горбатюк Т.Б.

представника позивача адвоката Любарського С.М.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребищі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору опікунська рада виконкому Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Служба у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області про відібрання малолітньої дитини та повернення її батькові за попереднім місцем проживання,-

В С Т А Н О В И В :

08 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_5 звернувся до Погребищенського районного суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: опікунська рада виконкому Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Служба у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області про відібрання малолітньої дитини та повернення її батькові за попереднім місцем проживання.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем, ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_5) перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.02.1994р., який було розірвано рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 02.04.2013р.

Від даного шлюбу вони мають четверо дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12 та доньки ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_11.

З червня 2014р. відповідач залишила дітей проживати з позивачем, а сама перейшла жити до ОСОБА_9 в м. Погребище Вінницької області.

За його позовом, ОСОБА_5 до відповідача рішенням Погребищенського районного суду від 01.10.2014р. місце проживання дітей: доньки ОСОБА_2, сина ОСОБА_7 та доньки ОСОБА_8 визначено разом з відповідачем в с. Борщагівка Погребищенського району Вінницької області.

Рішенням Погребищенського районного суду від 12 травня 2015р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте відповідачка від сплати аліментів ухиляється.

Відповідно до рішення №1 від 18.03.2015р. опікунської ради Борщагівської сільської ради та рішення №2 від 24 березня 2015р. районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації відповідачці ,ОСОБА_4 дозволено забирати дітей на вихідні та канікули до свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 та зобов язано після закінчення вихідних та канікул, або за бажанням дітей , привести дітей до їх постійного проживання.

На підставі цих рішень 29 травня 2015р. в присутності директора Борщагівської загальноосвітньої школи ОСОБА_10 та голови опікунської ради ОСОБА_11 відповідач забрала на канікули малолітню доньку ОСОБА_8 до свого місця проживання в АДРЕСА_1., зобов'язавшись повернути дитину йому 12 червня 2015р.

Однак, в зазначений строк дитини не повернула. На його вимогу та вимогу ОСОБА_11 16.06.2015р. та 18 .06. 2015р. за участю дільничного Погребищенського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_12 відповідач відмовилася повернути йому дитину. При цьому затіяла сварку та висловлювалася в їх адресу образами. Без його відома із Борщагівської загальноосвітньої школи відповідачка забрала особову справу дитини та влаштувала її у Погребищенську загальноосвітню школу №2 у другий клас, хоч дитина повинна навчатися у третьому класі.

Тобто, в порушення рішення Погребищенського районного суду від 01.10.2014р. відповідач вчинила протиправну поведінку, самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини шляхом неповернення дитини за попереднім місцем її проживання після літніх шкільних канікул.

Неповернення дитини відповідач мотивує тим, що рішенням №1 районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації від 18 серпня 2015р. місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 визначено сім'ю ОСОБА_5, жительки АДРЕСА_2.

Натомість, рішення зазначеної комісії як консультативно-дорадчого органу Погребищенської районної державної адміністрації, що сприяло протиправній поведінці відповідача та свавільному зміні місця проживання дитини, не створює будь - яких правових наслідків. Окрім того, засідання комісії проведено упереджено, без його участі та без врахування наявних з цього питання судових рішень, рішень опікунської ради і, особливо, без врахування інтересів малолітніх дітей. Рішення комісії суперечить: Конституції України, законам України « Про місцеве самоврядування в Україні»,^ Про охорону дитинства», Конвенції « Про права дитини», Сімейному кодексу України, рішенню Погребищенського районного суду від 01.10.2015р. та Ухвалі Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2014р., рішенню опікунської Борщагівської сільської ради Вінницької області №1 від 10.06.2014р. щодо визначення місця проживання дітей біля батька в с. Борщагівка Вінницької області та суперечить власному рішенню №2 від 24.03.2015р., яким було надано лише можливість ОСОБА_5 спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні, у тому числі забирати дітей на вихідні та шкільні канікули по місцю її проживання, інтересам самої дитини.

Просить постановити рішення про відібрання дитини ОСОБА_8 у відповідача ОСОБА_4, мешканки АДРЕСА_1 та повернення її за попереднім місцем проживання в с.Борщагівку Погребищенського району Вінницької області батькові, ОСОБА_3 з яким вона проживала.

Позивач ОСОБА_5, та його представник-адвокат Любарський С.М. в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_13 в судовому засіданні, кожен окремо, заперечували проти заявлених позовних вимог та просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, оскільки вважають законним рішення Погребищенської районної комісії з питань захисту прав дитини від 24.03.2015 року № 2 , яким було надано можливість ОСОБА_5 спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні, в тому числі забирати дітей на вихідні дні та шкільні канікули по місцю проживання АДРЕСА_1 та рішення вищевказаної комісії за №1 від 18.08.2015 року, яким визначено місцем постійного проживання малолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_11., сім'ю матері -ОСОБА_5, що проживає в АДРЕСА_1, прийнятих з врахуванням прихильності малолітньої дитини ОСОБА_8 до матері -ОСОБА_5, оскільки по місцю проживання матері із чоловіком ОСОБА_9 в м.Погребищі створені достатні і прийнятні житлово-побутові умови для розвитку, утримання та виховання дитини та в інтересах дитини. Дане рішення ніким не оскаржене, тобто набрало законної сили і є обов'язковим до виконання. Відібрання малолітньої дитини, доньки ОСОБА_4, ОСОБА_8 10.10.2007 року та повернення її батькові ОСОБА_5 в с.Борщагівку є суспільно-небезпечним діянням, що призведе в життя дитини-дівчинки душевні рани та біль і буде супроводжуватись унеможливленням повного та гармонічного розвитку її особи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - опікунської ради виконкому Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що опікунською радою приймались рішення в інтересах малолітньої ОСОБА_8. Крім того він доповнив, що двічі з комісією був у домоволодінні ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 та підтверджує, що її донька, ОСОБА_8,2007 року народження відмовлялась їхати в с.Борщагівку до свого батька, позивача-ОСОБА_5

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації ОСОБА_14 в судовому засіданні просила врахувати, що Борщагівська сільська рада не мала права приймати рішення, яким визначила місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 ОСОБА_15, яке було враховане при прийнятті попереднього рішення Погребищенським районним судом від 01.10.2014 р. Окрім того, ОСОБА_14 зазначила, що в судовому засіданні не доведено позивачем доцільності повернення малолітньої дитини ОСОБА_8, 2007 року народження її батькові за попереднім місцем проживання в с.Борщагівку Погребищенського району Вінницької області. Разом з тим просить врахувати суд бажання малолітньої дитини ОСОБА_8, ОСОБА_15, яке вона висловила в судовому засіданні, проживати в сім'ї матері та її прихильність до неї. Вважає, що неповнолітню ОСОБА_8 доцільно залишити проживати по місцю проживання матері, з метою її повноцінного життя та розвитку.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору і дослідивши докази суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 лютого 1994року, який було розірвано рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 02.04.2013р.

Від даного шлюбу вони мають четверо дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12 та доньки ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_11.

Відповідно до рішення Погребищенського районного суду від 01.10.2014р. місце проживання дітей: доньки ОСОБА_2, сина ОСОБА_7 та доньки ОСОБА_8 визначено разом з позивачем ОСОБА_5 в с. Борщагівка Погребищенського району Вінницької області.( а.с. 6 )

Відповідно до рішення №1 від 18.03.2015р. опікунської ради Борщагівської сільської ради ( а.с. 12 ) та рішення № 2 від 24 березня 2015р. районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації відповідачці, ОСОБА_4 дозволено забирати дітей на вихідні та канікули до свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 та зобов язано після закінчення вихідних та канікул, або за бажанням дітей, привести дітей до їх постійного проживання.( а.с.14 ).

Рішенням № 1 від 18 серпня 2015р. районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адміністрації і місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_8 визначено сім'ю її матері ОСОБА_5, жительки АДРЕСА_2.( а с.13), на якому, як було встановлено в судовому засіданні, був присутній сам позивач ОСОБА_5

Актом обстеження умов проживання за адресою відповідачки ОСОБА_4 від 19.04.2015 року ( а.с 65 ) встановлено, що у квартирі, яка належить ОСОБА_16, чоловіку відповідачки, створені достатні та прийнятні умови для розвитку , утримання та виховання дитини ОСОБА_8, 2007 року народження.

Відповідно до довідки про доходи від 23.11.2015 року за № 1032 чоловік відповідачки ОСОБА_9 працює водієм в ТОВ ПК "Зоря Поділля" та отримав дохід за 6 місяців 2015 року в сумі 20424 грн. ( а.с. 73), тобто має достатній дохід для утримання сімї. Відповідачка ОСОБА_4, як було встановлено в судовому засіданні проходить стажування на посаді продавця в магазині "Секонд-хенд", після закінчення терміну перебування на обліку в Погребиенському РЦЗ ( а.с.70 ).

Разом з тим в судовому засіданні встановлено , що позивач ОСОБА_5 з січня 2015 року -ніде не працює, в майбутньому буде прийнятий на роботу в ТОВ "Скибинці" з 1.04.2016 року ( а.с. 112 )

Із змісту педагогічної характеристики на ученицю 2-Б класу Погребищенської ЗОШ №2 ОСОБА_8 встановлено, що дитина протягом навчання з 1 вересня 2015 року проявила себе старанною ученицею, оволоділа навичками читання ( а.с. 138 ).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17, суду пояснила, що являється директором районного центру і в червні місяці 2015 року до них звернулася із з усною заявою ОСОБА_4 та просила захисту для своєї дитини ОСОБА_8, 2007 року народження. Вона сама була в сімї ОСОБА_4 АДРЕСА_4, де створені всі умови для проживання та розвитку дитини . Вважає, що дівчинака ОСОБА_8 має право проживати біля матері.

Свідок ОСОБА_18 ,в судовому засіданні пояснила ,що вона являється хрещеною матір'ю ОСОБА_8,2007 року народження. Їй жалілась ОСОБА_8, а тепер ОСОБА_4, що її вигнав ОСОБА_5 коли вона приїздила в село, до дітей. А в червні 2015 року вона бачила, що ОСОБА_4 забрала із села до себе в Погребище на канікули ОСОБА_8, вона мала неохайний вигляд, дівчинка, закінчила 2 класи, проте не могла ні читати, ні писати.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що вона являється вчителем початкових класів Борщагівської школи, та знає ОСОБА_8, як свою ученицю, яка слабо навчалась, з якою не працювали батьки.Дитина отримала травму, коли мама її стала проживати окремо, в м.Погребище. В дні, коли за нею приїздила мати, ОСОБА_8 завжди чекала та виглядала на неї.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працює директором школи в с.Борщагівка і знає, що ОСОБА_8 навчалась в школі в міру своїх можливостей. Коли з Погребищенської школи №2 надійшла довідка, то вона 31.08.2015 року віддала документи дівчинки її матері ОСОБА_4 За згодою батьків залишили дівчинку в 2 класі в школі №2 м.Погребище, хоча вона була переведена до 3 класу.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він в складі комісії був в будинку ОСОБА_8 в с.Борщагівка. Будинок має 4 кімнати, є підсобне господарство.В одній більшій житлові кімнаті мешкала-бабуся, а в іншій, меншій 12 м.кв. мешкав батько - ОСОБА_5 та троє неповнолітніх різнополих дітей.

Свідок ОСОБА_21, в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в своєму будинку і являється матір'ю свого сина, ОСОБА_5 З нею проживав син разом з трьома онуками. В 2015 році колишня невістка ОСОБА_4 викрала меншу онуку ОСОБА_8, 2007 року народження.Вона займалась навчанням онуки, як колишній педагог, їй зараз 77 років, здоровя добре, але має поганий слух. Для дітей - онуків у неї в домі є всі умови для проживання. Син - ОСОБА_5 вже рік не працює, немає роботи, сім'я живе на її пенсію та допомогу - від держави на дітей.

ОСОБА_22 Олександрівна в судовому засіданні пояснила, що в даний час вона проживає і навчається у Володарському аграрному ліцеї. Знає, що її сестричка ОСОБА_8 проживає біля мами в м.Погребище, куди вона приїздила влітку 2015 року, де також проживала 2 чи 3 неділі. Знає, що і сестричка і вони всі сумують за нею, проте не може часто бачитись із сестричкою, т.я. навчається

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що бачиться із сестричкою ОСОБА_8, коли приїздить в м.Погребище. В селі за сестричкою піклувались батько та бабуся.

Свідок ОСОБА_24, в судовому засіданні пояснила, що працює секретарем сільської ради і знає, що ОСОБА_5 часто приїздила в село до дітей та жалілась їй, що її не допускають до дітей. Зараз вона бачила доньку її, ОСОБА_8, що живе в м.Погребище біля матері і на її запитання, дівчинка відповіла ,що їхати в с.Борщагівку не хоче, хоче жити біля матері. Сама ОСОБА_25 любов'ю та ласкою завоювала прихильність дитини.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що раніше бачила ОСОБА_8, 2007 року народження, вона була недоглянута, а зараз вона весела та краща. Крім того, може доповнити, що знає, що неповнолітні діти ОСОБА_23 та ОСОБА_2 зустрічали новий рік в Тетіївському районі і сам ОСОБА_23 був в нетверезому стані, про що вона відразу повідомила ОСОБА_27

Свідок ОСОБА_28 Володимиривіна в судовому засіданні пояснила, що вона являється свекрухою відповідачки - ОСОБА_4 Її син разом із невісткою ОСОБА_4 та її донькою та онукою ОСОБА_28, 2007 року народження проживають в м.Погребище во АДРЕСА_5, в окремій квартирі, а вона проживає поряд, в квартирі № 6. Онука -ОСОБА_15, кожен день зустрічає її після судових засідань зі словами "чи вони її відсудили, чи ні". Відносини у невістки із донькою-онукою хороші, вона для неї відкрита всією душею. Онука ходить в школу, займається в гуртках, відвідує школу продовженого дня, школа знаходиться поряд. Зі школи її забирає мама, а по вихідним дням вона з нею також займається. Коли забрали онуку із села, то вона не вміла рахувати до десяти. Вона часто спілкується із нею і у онуки вона відчуває страх, що її заберуть в село до батька. Її син - ОСОБА_9 чудово живе в сімї, а ОСОБА_28, онука завжди виглядає його з роботи.

Свідок ОСОБА_29, в судовому засіданні пояснив, що в даний час він перебуває на контрактній службі в НГУ, а брат і сестра проживають біля батька в с.Борщагівка, а менша сестричка- ОСОБА_15, біля матері в м.Погребищі. Знає, що ОСОБА_28 краще буде із батьком, а він до матері в м.Погребище не стане за поріг її будинку. Спілкується із матрію по телефону, ініціатором дзвінків є мама.

Опитана малолітня ОСОБА_8, в присутності спеціаліста психолога Погребищенського районного відділу освіти - ОСОБА_30 в судовому засіданні суду вказала, що проживає з матір'ю та дядьком Славіком в м.Погребище. У неї є всі умови для проживання та навчання. Вона сумує за братиками та сестрою і хотіла б щоб вони всі разом проживали, тільки в м.Погребище. Хоче проживати разом із мамою в м.Погребище.

Опитана в судовому засіданні в якості спеціаліста психолог ОСОБА_30 суду пояснила, що дитина під час дачі відповіді на запитання представника позивача - адвоката хвилювалась.

Таким чином, із досліджених доказів встановлено, що на час розгляду справи в суді неповнолітня ОСОБА_8, 2007 року народження, постійно проживає з матір'ю та вітчимом в АДРЕСА_6, де проживає в постійному піклуванні зі сторони матері, вітчима та бабусі неїі для створені всі умови для її розвитку.

За правилами ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Разом з тим, як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від21.12.2007 року при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ч. 1 ст. 9 Конвенції держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Головним критерієм при визначенні місця проживання дітей, є інтереси дитини, які повинні переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гофман проти Німеччини» від 11.10.2001 року). Разом з тим, той із батьків, який не проживає з дитиною, повинен мати можливість підтримувати регулярні контакти з нею, має право на відвідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ельсгольц проти Німеччини» від 13.07.2000 року).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини, суд насамперед має виходити зінтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини, у відповідності до ч. 1ст. 161 Сімейного кодексу України, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дата ратифікації 27.02.1991, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За принципом п. 6 Декларації , про права дитини від 20 листопада 1959 р, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Проте не можна тлумачити ці норми таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.

Позивач ОСОБА_5 наполягаючи на відібранні малолітньої дитини та повернення її за попереднім місцем проживання дитини не надав суду достатніх доказів його особистих якостей, обставин його життя, особливостей його відносин з дитиною , що саме він має перевагу перед матір'ю дитини.

Між тим, за положеннями ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, які встановлюють принципи цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; сторона особисто визначає коло доказів, які вона надає суду; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи докази, надані позивачем ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що основні доводи позивача на рішення Погребищенського районного суду від 01.10.2014 року, яке було виконане і донька ОСОБА_8 2007 року народження тривалий час проживала разом із батьком в с.Борщагівка та приписи ст.162 Сімейного Кодексу України є безпідставними , оскільки зі змісту вищевказаної статті випливає, що якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого із батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 діяла не самочинно і протягом року постали нові обставини , котрі змусили відповідно державні органи постановити інше рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та надала доказ, що саме на підставі рішення органу опіки та піклування Погребищенської району Вінницької області Погребищенської районної державної адміністрації, прийнятого у формі рішення Погребищенської районної комісії з питань захисту прав дитини від 18.08.2015 року за № 1 , яким визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 із матірю, ОСОБА_31 по місцю проживання - у АДРЕСА_7.

Згідно до ст..12 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р., та ратифікованою Постановою Верховної Ради України, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до пояснень дитини, яка була опитана в судовому засіданні, малолітня ОСОБА_8 бажає проживати з матір'ю в АДРЕСА_8 та не бажає повертатися в с.Борщагівка по місцю проживання свого батька-позивача ОСОБА_5

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матір'ю та вітчимом по місцю проживання в АДРЕСА_1 та на час розгляду справи більшу увагу до дитини і турботу про неї виявляє саме мати.Крім того вона відчуває прихильність бабусі та вітчима. Дитина продовжує нормально розвиватись, що підтверджено відповідними характеристиками з місця навчання дитини. Позивачем та його представником не надано суду допустимих та переконливих доказів про необхідність зміни місця проживання дитини, а тому необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про відібрання ОСОБА_8 та повернення її позивачеві - батькові

Суд, відмовляючи у позові, виходить виключно з інтересів самої малолітньої дитини, враховуючи особливі потреби дитини пов'язані з її віком та те, що дитині більш необхідна материнська турбота і піклування, а відповідачка ОСОБА_4 може та надає її малолітній дитині та не заперечує та не позбавляє права батька -позивача ОСОБА_5 приймати участь у її вихованні доньки , а своїх дітей, що залишились проживати з батьком у спілкуванні із сестрою, що було встановлено та підтверджено в судовому зсіданні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,12, 213,215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору опікунська рада виконкому Борщагівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, Служба у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області про відібрання малолітньої дитини та повернення її батькові за попереднім місцем проживання, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Погребищенський районний суд.

Суддя