Справа № 755/3018/16-ц
"28" березня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Локоткова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права на проживання і користування квартирою та вселення,-
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права на проживання і користування квартирою АДРЕСА_1 та вселення у вказану квартиру.
Вимоги мотивує тим, що 29.06.2000 року її матір ОСОБА_3 придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 36,70 кв. м.
З часу купівлі квартири вона проживала в іншому місці та з 11.12.2007 року вирішила проживати і зареєструвалася зі своєю донькою у вказаній квартирі матері, а 28.11.2014 року її мати також зареєструвала у даній квартирі і її сина ОСОБА_4
Однак, вони не мають можливості користуватися вказаним житлом, так як відповідач не впускає їх до квартири, куди вона неодноразово намагалася потрапити, але ОСОБА_2 двері не відкриває.
Відповідач являється колишнім співмешканцем матері, якому її матір дозволила тимчасово проживати у належній їй на праві власності квартирі. Не зважаючи на те, що її мати являється власником вказаної квартири, вона позбавлена можливості користуватися житлом, оскільки відповідачем їй чиняться у цьому перешкоди шляхом заміни дверних замків та відмовою надати дублікат ключів, що змушує її звертатися до правоохоронних органів.
В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач додатково пояснила, що відповідач вселився у квартиру АДРЕСА_1 у 2013 році, йому дозволили пожити там один рік, проте він у подальшому у 2014 році замінив на вхідних дверях замки, спілкування уникає, квартиру не відкриває, доступу до жила вони не мають, тому зверталися до дільничного інспектора міліції та правоохоронних органів.
Третя особа ОСОБА_3 просила задовольнити позов, підтримала пояснення позивача, пояснила, що ОСОБА_1 є її донька, а відповідач доводиться їй колишнім коханцем з яким була усна домовленість про його тимчасове проживання у належній їй квартирі АДРЕСА_1 до одного року, щоб протягом цього часу ОСОБА_2 вирішив житлові питання з членами своєї родини. Проте після року проживання відповідач, який має своє жило у м. Києві, поміняв замки у спірній квартирі, не дозволяє їй забрати свої речі, не відповідає на дзвінки. Вона здійснює догляд за своєю матір'ю, яку забрала проживати до себе, тому позивачу необхідно вселитися у спірну квартиру за її місцем реєстрації, однак відповідач у цьому чинить перешкоди.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив та будь-яких клопотань суду не подавав, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.06.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф.І., зареєстрованого у реєстрі за № 4936, та реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 13.07.2000 року за реєстровим № 6880, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності третій особі у справі ОСОБА_3 (а.с. 4-5).
Позивач зареєстрована у зазначеній квартирі АДРЕСА_1, про що свідчить запис у її паспорті та підтверджено в судовому засіданні третьою особою (а.с. 4).
ОСОБА_1 суду пояснила, що користуватися вказаною квартирою вона не має можливості, так як відповідач змінив замки на вхідних дверях квартири, до житла не впускає, ключі не надає, мотивуючи свої дії тим, що у нього там знаходяться гроші та цінні речі.
За результатами розгляду матеріалів досудового розслідування ст. слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві 16.10.2015 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство), у якій зазначено про те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склалися цивільно-правові відносини, які вирішуються в судовому порядку в площині цивільного законодавства.
Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Отже, ОСОБА_3, яка є власником спірного житла, надала згоду на реєстрацію у квартирі АДРЕСА_1 своєї доньки - позивача.
За нормою ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Статтею 156 Житлового кодексу України також визначено, що члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Враховуючи зазначене, позов у частині вселення позивача до квартири АДРЕСА_1 підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.
Позивач також просить визнати за нею право на проживання і користування вищевказаною квартирою, однак у цій частині вимог слід відмовити за їх безпідставністю, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована у спірному житловому приміщенні, її право на проживання і користування квартирою АДРЕСА_1 у межах розгляду даної справи ніким не оспорюється та визнається власником квартири.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір на користь держави в сумі 551 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 9, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 84, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права на проживання і користування квартирою та вселення задовольнити частково.
Вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.
У решті заявлених вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя