Справа № 610/4414/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2016 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі головуючого-судді Соколової К.А., при секретарі Виноградській О.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що її син ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. На випадок своєї смерті він склав заповіт на ім'я ОСОБА_3, з якою періодично проживав разом. Але оскільки цей заповіт складено за 20 днів до смерті, в стані коли він не міг усвідомлювати своїх дій, тому що хворів на тяжку хворобу, позивачка просить заповіт складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений 01.06.2014 року приватним нотаріусом за №402 визнати недійсним.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча і повідомлялась про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено , що 01 червня 2013 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, склав заповіт, відповідно до якого земельну ділянку площею 6,9819 га, яка розташована на території Пришибської сільської ради , КСП «Явірське» Балаклійського району Харківської області, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.60)

Зазначений заповіт в той же день було посвідчено приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Скляр О.М. та зареєстровано в реєстрі за №402.(а.с.60)

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 06 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області НОМЕР_1.(а.с.5)

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 2 статті 1257 ЦК України встановлено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільними відповідати його внутрішній волі.

Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними визначенні ст. 225 ЦК України. Частинами, 1,2 цієї статті встановлено, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч.1 ст.231 ЦК України правочин,вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 2 п. 18 постанови від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Судом за клопотанням позивача було призначено комплексну судово-медичну та судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку експерта № 148-КЕ/1085/15/пп встановлено, що ОСОБА_4 в період складання заповіту 01.06.12013 року ознак будь-якого стійкого хронічного психічного розладу не спостерігав, міг адекватно виявляти своє волевиявлення.(а.с.74-112)

Таким чином, позивачем та його представником не надано доказів на підтвердження недійсності заповіту а тому суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 145, 209, 212-218 ЦПК України, ст. ст. 203, 207, 215, 225, 231, 1233-1235, 1247, 1254, 1257 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення буде виготовлено на протязі 5 днів з дня закінчення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

СУДДЯ