Справа № 351/2082/15-ц
Провадження № 22-ц/779/771/2016
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ опіки та піклування в особі Снятинської РДА про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини на навчання без згоди батька та дозволу на оформлення документів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 19 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: відділ опіки та піклування в особі Снятинської РДА з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини на навчання без згоди батька та дозволу на оформлення документів.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 28 квітня 2001 року, який рішенням Снятинського районного суду від 15 грудня 2005 року було розірвано. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею.

Зазначала, що відповідач з моменту розірвання шлюбу участі у вихованні та догляді за донькою не приймає, її розвитком не цікавився, матеріальної допомоги на утримання не надає, крім того, безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини, її духовного та морального розвитку.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дочки ОСОБА_4 в Республіку Польща на навчання в один із платних навчальних закладів, а виїзд доньки за кордон на навчання сприятиме розширенню її світогляду, духовному та інтелектуальному розвитку, пристосує її до комунікабельності, вивченню іноземних мов, розширить її кругозір, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон (в Республіку Польщу) на навчання, а також до Угорщини, Чехії, Словаччини, Литви, Греції, країн Шенгенської групи та країн Європейського Союзу з метою проходження навчальної практики без дозволу (згоди) її батька ОСОБА_3 на строк три роки шість місяців з 25 березня 2016 року по 18 вересня 2019 року включно та дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька ОСОБА_3 оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України в Польщу, Угорщину, Чехію, Словаччину, Литву, Грецію, країни Шенгенської групи та країни Європейського Союзу до 18 вересня 2019 року включно, тобто до досягнення нею повноліття.

Рішенням Снятинського районного суду від 19 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Надано ОСОБА_2 дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України в Республіку Польщу на навчання, Угорщину, Чехію, Словаччину, Литву, Грецію, країни Шенгенської групи та країни Європейського Союзу з метою проходження навчальної практики без згоди батька ОСОБА_3 на строк шість місяців, з 25 березня 2016 року по 25 вересня 2016 року включно.

Дозволено ОСОБА_2 без згоди батька ОСОБА_3 оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України в Республіку Польщу на навчання, Угорщину, Чехію, Словаччину, Литву, Грецію, країни Шенгенської групи та країни Європейського Союзу, з 25 березня 2016 року по 25 вересня 2016 року включно.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що задовольняючи частково позов та надаючи дозвіл на тимчасовий виїзд дитини на навчання за межі України на строк шість місяців судом не повністю було з'ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано наявним в матеріалах справи доказам.

Судом не було надано їй можливості ознайомитися із запереченням поданим відповідачем у судовому засіданні, а тому вона змушена була ознайомлюватися із цим запереченням уже після винесення рішення по справі.

Вказувала, що інформація викладена у заперечені відповідача про те, що він з 25 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року перебував вдома та спілкувався з дочкою ОСОБА_4 є невірною, оскільки 01 січня 2016 року до неї з Польщі подзвонив ОСОБА_3 та погрожував їй розправою, виражався в її адресу нецензурними словами, а тому вона звернулася з письмовою заявою в Снятинське відділення поліції. 05 січня 2016 року вона отримала відповідь з поліції про те, що опитати ОСОБА_3 по даному факту не можливо, оскільки останній за місцем проживання відсутній та знаходиться за межами України на роботі в Республіці Польщі.

Крім того, ОСОБА_3 не міг зустрічатися з дочкою ОСОБА_4 в зазначений період, оскільки з 27 грудня 2015 року по 18 січня 2016 року ОСОБА_6 хворіла гострим бронхітом.

У зв'язку з наведеним, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

Представники ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційну скаргу заперечили, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року по 07 березня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 17 грудня 2015 року та довідки про склад сім'ї від 24 грудня 2015 року виданих Снятинською міською радою вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом із чоловіком ОСОБА_9, донькою ОСОБА_6 та сином ОСОБА_10 в м. Снятині.

Неповнолітня донька ОСОБА_6 навчається в 5-му класі Снятинської гімназії.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 просила надати дозвіл на виїзд за кордон строком на три роки шість місяців неповнолітній ОСОБА_6 посилаючись на необхідність навчання в одному із навчальних закладів Республіки Польща.

09 лютого 2016 року органом опіки та піклування Снятинської РДА надано дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_6 на навчання та дозвіл на оформлення документів.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позов, з урахуванням встановлених обставин, на підставі вказаних норм матеріального права, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для надання дозволу ОСОБА_2 без згоди батька ОСОБА_3 на виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України на строк шість місяців в період з 25 березня 2016 року по 25 вересня 2016 року включно та надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України в зазначений період, оскільки наданням дозволу на виїзд з України строком на три роки шість місяців буде фактично змінено місце проживання неповнолітньої.

Як вбачається із договору № 3-л про надання інформаційно-консультативних послуг, укладеного 30 жовтня 2015 року між ПП ОСОБА_11 та ОСОБА_2, сторонами було укладено договір щодо надання позивачу інформаційно-консультативних послуг з питань пов'язаних з навчанням в Республіці Польща, а саме, виконавець зобов'язувався надати інформацію про навчальний заклад, умови вступу до нього, термін прийому документів, терміни та суми оплат навчання, консультації з питань оформлення проїзних документів для абітурієнтів, сформувати та подати повний пакет документів згідно вимог навчального закладу, сприяти в отриманні візи, надати допомогу в перекладі та легалізації документів про освіту, надати допомогу в поселенні до гуртожитку, організувати виїзд на початок навчального року, забезпечити супровід та опіку координатора протягом першого тижня навчання та дистанційну підтримку студента протягом року.

А тому не заслуговують на увагу доводи апелянта про необхідність надання дозволу на весь період навчання.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 19 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук