Справа № 307/338/16-ц
Провадження № 2/307/482/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Нижньоапшанської сільської ради про часткове визнання заповіту не дійсним та визнання права на обов'язкову частку в спадковому майні..

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Нижньоапшанської сільської ради про часткове визнання заповіту не дійсним та визнання права на обов'язкову частку в спадковому майні. В позовній заяві та доповненні до неї посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер її батько ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_6 померла її мати ОСОБА_4, які постійно проживали в АДРЕСА_1. Після їх смерті залишилось спадкове, майно цілий житловий будинок з надвірними прибудовами в АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті її батько ОСОБА_3 посвідчив в 2004 році в Дібровській сільській раді заповіт, за якими все майно, яке буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось з чого б воно не складалось, а також все те, на що за законом він матиме право заповів своєму племіннику, а її сину ОСОБА_2. Спадкоємцями до майна померлих батьків за законом є доньки померлих: вона ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Інших спадкоємців за законом немає, враховуючи те, що вона з ІНФОРМАЦІЯ_4, в даний час є непрацездатною, то відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, вона має право на обов'язкову частку в спадщині незалежно від змісту заповіту, та відповідно до вимог ст.1241 ЦК України така частка складає, 1/6 частину, тобто половину спадкового майна яке б належало їй за законом, так як в її батьків було троє дітей то їй належить обов'язкова частка в розмірі 1/6 частини з усього спадкового майна. Спадкове майно вона прийняла, так як в законом встановлений строк подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса в смт. Солотвино. Даний житловий будинок було побудовано батьками за час перебування в зареєстрованому шлюбі, однак через те, що відповідач не визнає її право на обов'язкову частку в спадщині, то вона змушена звернутись до суду за вирішенням даного спору. Вирішити даний спір шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину не можливо, так як будинок є самочинно побудований, відсутні документи на його будівництво, він не зареєстрований в БТІ, а тому відповідач не звертається до нотаріуса він намагається розібрати будинок самовільно , А тому просить суд частково визнати не дійсним заповіту посвідченого Дібровською сільською радою 2004 року від імені ОСОБА_3 в частині 1/6 частини спадкового майна, визнати ОСОБА_1 право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, колишнього мешканця АДРЕСА_1, в розмірр 1/6 частини спадкового майна.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та заяві про її доповнення та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача Н. Апшпанської сільської ради в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК Українисправурозглянувуйоговідсутності.

Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходитьдонаступноговисновку.

В судовому засіданні встановлено, щоІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько позивачки ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом просмерть НОМЕР_1 від 06.10.2015року, а ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивачки ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 04.11.2015 року.

Відповідно до заповіту від 29.01.2004 року посвідченого секретарем виконкому Дібрівської сільської ради зареєстрованого в реєстрі № 19 ОСОБА_3 передав все майно, де б воно не знаходилось, із чого воно б не складалося і на яке на день смерті він буде мати законне право ОСОБА_2

Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, інших осіб.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

А відповідно до ст. 1241 ч. 1 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова ( вдівець ) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту половину частки , яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом ( обов'язкова частка).

На час смерті батька позивачка була не працездатною, отримувала пенсію, що стверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_3 від 02012014 року, а тому відповідності до вимог ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку в спадщині за померлим ОСОБА_3 незалежно від змісту заповіту.

Про це право позивачки ніхто не заперечує, воно передбачено вищевказаною нормою Закону і його не потрібно дублювати рішенням суду.

Крім цього, відповідно до п.7 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право на обов'язкову частку в спадщині не залежить від змісту заповіту, отже рішення суду про визнання недійсним заповіту в частині, що порушує права спадкоємця на обов'язкову частку в спадщині, не вимагається.

Таким чином не підлягає задоволенню вимога позивачапро частково визнання не дійсним заповіту посвідченого Дібровською сільською радою 2004 року від імені ОСОБА_3 в частині 1/6 частини спадкового майна.

Разом з цим, судом встановлено, що після смерті батька позивачка прийняла спадщину звернувшись в Законом передбачений шестимісячний строк до нотаріуса з заявою від 15 вересня 2015 року про прийняття спадщини, однак в подальшому спадщину у нотаріуса не оформила із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Представник позивача в судому засіданні підтвердив, що житловий будинок з надвірними прибудовами в АДРЕСА_1 збудований батьками позивачки самочинно. Із-за відсутності правовстановлюючих документів, після подачі заяви про прийняття спадщини, до нотаріуса ніхто не звертався.

Відпоідно до п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «"Про судову практику в справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Також, відповідно до п 3 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування.

Як вбачається із тверджень представника позивача житловий будинок з надвірними прибудовами в АДРЕСА_1 збудований самочинно, тобто на нього відсутні будь-які правовстановлюючі документи, також суду не надано доказів про відведення земельної ділянки під його забудову, а також не надано доказів про наявність у батьків позивача іншого спадкового майна із якого може бути визнана обов'язкова частка за позивачкою

Таким чином, виходячи з вище наведеного, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1216 ,1223, ст. 1241 ч. 1 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Нижньоапшанської сільської ради про частково визнання не дійсним заповіту посвідченого Дібровською сільською радою 2004 року від імені ОСОБА_3 в частині 1/6 частини спадкового майна, визнання ОСОБА_1 право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, колишнього мешканця АДРЕСА_1, в розмі 1/6 частини спадкового майна. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик