№ 201/1977/13-ц
провадження 6/201/90/2016
УХВАЛА

01 березня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневий ВДВС ДМУЮ 29 лютого 2016 року звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1, посилаючись на те, що на виконанні в Жовтневому ВДВС ДМУЮ перебуває зведене виконавче провадження про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2І, ОСОБА_3, ОСОБА_4А, ОСОБА_5 суми боргу. Державним виконавцем вказаного відділу проводяться відповідні виконавчі дії (направлено листи, запити, виносилися постанови про накладення арешту майна боржника, звернено стягнення на майно боржника та інше) з метою забезпечення виконання рішення суду. За місцем реєстрації боржника по вул. Гоголя, 20 Б/36 у м. Дніпропетровську здійснити опис майна неможливо, оскільки боржник до квартири не пускає та йому повідомляють, що боржника не має вдома, у звязку з чим просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника по вул. Гоголя, 20 Б/36 у м. Дніпропетровську, яке перебуває у користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 368 ЦПК України визначено, що питання, повязанні із зверненням судового рішення до виконання вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки належних доказів отримання божником постанови про відкриття виконавчого провадження чи повідомлення про виклик чи іншого до подання додано не було, також слід зазначити, що особа, яка має невиконанні зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Ухилення від виконання зобовязань полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні боржником обовязків, однак доказів на підтвердження того, що боржник дійсно ухиляється від виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеного подання, також на підтвердження обставин викладених у поданні не було надано відповідного акту державного виконавця, яким би було встановлено, що здійснити опис та арешт майна боржника неможливо, оскільки двері ніхто не відчиняє, крім того у поданні не було зазначено коли саме та о котрій годині державним виконавцем було здійснено вихід за вказаною адресою з метою опису та арешту майна боржника, також слід звернути увагу, що боржник міг знаходитися на роботі або в іншому місці, крім того слід зазначити, що для розгляду вказаного подання до суду державний виконавець до суду не зявився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що подання не обґрунтоване та таке, що не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника по справі на задоволенні зазначеного подання, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість вказаного подання, оскільки воно не підтверджене, безпідставне і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для його задоволення немає, а тому вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Жовтневому відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в задоволенні подання щодо примусового проникнення до житла боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя