ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/140/16-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі Бойко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Золочів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Золочівському районі Харківської області, про встановлення факту та про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, загальною площею 5,43 умовних кадастрових гектарів із числа земель, переданих членам КСП «ім. Ілліча» виданий на ім'я ОСОБА_1, розташованих на території Писарівської сільської ради Золочівського району Харківської області та визнати за ним право власності на вказаний сертифікат.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. В минулому судовому засіданні свої вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вважає вимоги частково обґрунтованими та такими, що частково підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст. 15 ЦК підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах ст.ст., що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

У ч. 1 ст. 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до положень ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом можуть також бути встановлені і інші факти, так, зокрема можливе встановлення факту володіння на праві власності якщо у заявника загублено або втрачено правовстановлюючий документ на будівлю та зазначений факт не може бути підтверджений у позасудовому порядку.

Судом встановлено, що протоколом загальних зборів ПСП «Патріот» по розподілу земельних часток (паїв) згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 20 березня 2003 року було проведено жеребкування та розподілено земельні частки - паї, під номером НОМЕР_2 зазначено ОСОБА_1.

З листа відділу Держземагенства у Золочівському районі Харківської області від 07 вересня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 включений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) із земель, переданих у колективну власність членам КСП «ім. Ілліча». За ОСОБА_1 в книгах реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зареєстровано сертифікат серії НОМЕР_1 за №349, загальною площею 5,34 умовних кадастрових гектарів. Даних щодо виділення землі ОСОБА_1 у відділі немає.

Відповідно до наданої копії трудової книжки колгоспника російською - «ОСОБА_1» серії НОМЕР_3 від 16 квітня 1991 року останній 13 лютого 1991 року прийнятий до членів колгоспу «ім. Ілліча» на підставі протоколу №2 від 18 лютого 1991 року.

З наданої суду копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що російською його ПІБ зазначається як «ОСОБА_1».

З наданого суду випуску газети «Зоря» за 25 липня 2015 року (сторінка 7) вбачається, що було розміщено оголошення про втрату сертифікату НОМЕР_1 про право на земельну частку пай.

Відтак, аналізуючи надані докази суд доходить висновку, що при виготовлені сертифікату було допущено помилку, у прізвищі позивача та замість правильного «ОСОБА_1», як зазначено у трудовій крижці та паспорті, помилково зазначено «ОСОБА_1», в зв'язку з чим в даний час він позбавлений можливості належним чином реалізувати свої права.

За таких обставин на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 мав підстави для звернення до суду, бо у позасудовому порядку встановити факт належності йому правовстановлюючого документа він не має можливості, порушене право підлягає захисту у обраний позивачем спосіб, шляхом встановлення факту належності йому правовстановлюючого документа - сертифікату серії НОМЕР_1 про право на земельну частку пай.

Водночас, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на сертифікат НОМЕР_1 про право на земельну частку (пай), через втрату оригіналу сертифіката, задоволенню не підлягають, так як в розумінні положень ст.ст. 15, 16 ЦК України позивачем обрано не передбачений законом спосіб захисту порушеного права, а саме визнання права власності на правовстановлюючий документ.

Суд зауважує, що ст. 392 ЦК України передбачено, право власника на звернення до суду з позовом про визнання права власності (на сам об'єкт, як то житловий будинок, земельну ділянку тощо) якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом в порядку окремого провадження може також бути встановлений факт володіння. Проте відповідних вимог позивачем не заявлено. В той час як позивачем заявлено вимогу саме про визнання права власності на правовстановлюючий документ, яка задоволенню не підлягає.

Керуючись вказаними нормами матеріального закону та 10, 11, 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Встановити факт належності ОСОБА_1 сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, загальною площею 5,34 умовних кадастрових гектарів із числа земель переданих у колективну власність членам КСП «ім. Ілліча», виданого на ім'я «ОСОБА_1».

3. В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: О.С. Шабас