АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/908/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 20 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 про визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_8 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 624 996 грн. та судові витрати в сумі 3441 грн.

Під час проведення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на погашення боргу за рішенням суду від 10.12.2013 року, ФОП ОСОБА_9 повідомив про укладення між ним та ОСОБА_8 договору купівлі-продажу крупоцеху КОПКЗК- 2 ДЛ від 01.12.2012 року та укладення між ними договорів оренди від 02.12.2012 року та 08.01.2014 року.

Після ознайомлення з рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.08.2014 року у справі за позовом ФОП ОСОБА_9 до ФОП ОСОБА_8 позивачу стало відомо про укладення вказаних договорів.

ОСОБА_7 вважає, що договір купівлі-продажу крупоцеху, укладений 01.12.2012 року є недійсним, оскільки він був укладений не для настання реальних наслідків, а з метою унеможливлення виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.12.2013 року та ненадання можливості звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_8 для задоволення вимог позивача як стягувача.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 просив суд визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу крупоцеху КОПКЗК-2 ДЛ від 01.12.2012 року, що був укладений між ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_8

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, та посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2013 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики в сумі 624 996 грн. та 3441 грн. судового збору, а всього 628 437 грн. (а.с. 8).

Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ ОСОБА_10 від 03.02.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду (а.с. 9).

Під час виконання рішення суду державним виконавцем 14.02.2014 року було складено ОСОБА_6 опису і арешту майна, до якого було включено крупоцех КОПКЗК-2ДЛ, належний, на думку державного виконавця, боржнику ОСОБА_8 (а.с. 46-49).

Однак, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 квітня 2015 року було встановлено, що вказаний крупоцех на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2012 року, укладеного між ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9, належить останньому, у звязку з чим визнано за ФОП ОСОБА_9 право власності на нього (а.с. 27-30).

Крім того, належність вказаного майна ФОП ОСОБА_9 встановлено і рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.08.2014 року (а.с. 24-25).

Позивач в обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що договір купівлі-продажу від 01.12.2012 року було укладено між сторонами не для настання реальних наслідків, а з метою унеможливлення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_8 на його користь заборгованості. Тому позивач вважає вказаний договір фіктивним.

Однак, таке твердження позивача спростовується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема і ОСОБА_6 приймання-передачі від 01.12.2012 року, згідно якого ФОП ОСОБА_8 передав ФОП ОСОБА_9 вказаний крупоцех. Підписанням зазначеного ОСОБА_6 сторони засвідчили, що покупець повністю сплатив вартість матеріальних цінностей за Договором купівлі-продажу і у сторін відсутні будь-які претензії по даному Договору (а.с. 53).

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що договір купівлі-продажу вказаного майна було укладено значно раніше винесення Соснівським районним судом м. Черкаси рішення про стягнення з ОСОБА_8 боргу на користь ОСОБА_7

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відмови в задоволенні позовних та визнанні договору купівлі-продажу від 01.12.2012 року недійсним.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції вирішено справу на підставі повного та всебічного дослідження доказів, та з урахування положень ст. ст. 203, 215, 655 ЦК України щодо недійсності правочину, а також відповідних розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

З огляду на викладене, судом першої інстанції винесено законне та обгрунтоване рішення, тому колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 про визнання договорів недійсними залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :