Волноваський районний суд Донецької області
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2016 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,

за участю представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та Прокуратури Волноваського району Донецької області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності,-

ВСТАНОВИВ:

До Волноваського районного суду Донецької області надійшов позов ОСОБА_3 до Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та Прокуратури Волноваського району Донецької області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності.

В позовній заяві позивач зазначив, що відповідачі не виконують своїх обовязків належним чином, бездіють, порушують і продовжують порушувати його конституційні і процесуальні права, вимоги законодавства України, відповідні відомчі накази і інструкції, йому завдається матеріальна шкода, а саме: судові та інші матеріальні затрати; витати на листування, поїздки, канцелярські засоби; заспокійливі та інші ліки. Крім того, йому завдано моральну шкоду, яка відповідно норм законодавства, що регулюють ці правовідносини, відшкодовується особі, права якої були порушені неправомірними, противоправними діями, бездіяльністю, інших осіб.

Його права порушуються у звязку з тим, що 16.07.2015 він звернувся до прокурора Волноваського району в інтересах ОСОБА_4 щодо порушення кримінальних проваджень по фактам: підлогу документів і не видачі їй пенсії 27 разів, підлогу документів, незаконного зняття її та її чоловіка з реєстрації з приватного будинку, залишення ОСОБА_4 в небезпеці, ненадання їй допомоги, незаконного позбавлення волі, порушення прав ОСОБА_4 на спадщину від померлого вина Миколи, переоформлення приватного будинку ОСОБА_4 на невістку. Після подання ним заяв, його ніхто не викликав, не допитував, заяви не розглядались. Він дізнався, що його заяви розглядаються в порядку ЗУ «Про звернення громадян», а не по КПК України. Лише 29.07.2015 року його, ОСОБА_4 опитав дільничний інспектор Волноваського РВ, та 06.08.2015 року виніс висновок, який ухвалою слідчого судді від 07.09.2015 року скасований, та визнано бездіяльність працівників Волноваського РВ при проведенні перевірки по заявам ОСОБА_3, зобовязано ретельно перевірити викладені обставини.

Він тяжко реагує на протиправні дії, бездіяльність і рішення відповідачів. Усвідомлюючи про неправду з їх боку відносно нього будуть чути інші посадові, службові особи, та інші, з якими йому потім необхідно буде спілкуватись по інших питаннях, які можуть знаходитись в омані щодо нього та робитимуть невідповідні висновки про нього.

Зазначені численні грубі порушення його прав, якими зневажали і продовжують зневажати, вплинули і продовжують впливати на його стан здоровя, тиск, нервозність, слабкість. Вимушений стримуватись у свої бажаннях відпочинку, не в змозі самостійно сплачувати деякі послуги.

Діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі по 6090,00 гривень кожним.

Крім того, матеріальна шкода, на його думку, яка складається згідно законодавства України з витрат сторін, які повязані з явкою до суду і компенсації за відрив від звичайних занять, сплачується іншою стороною. На день звернення до суду матеріальна шкода для позивача складає не менше 3437,80 гривень.

В процесі розгляду справи позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги щодо розміру завданої йому шкоди. На день розгляду справи матеріальні збитки позивачем заявлено на суму 6377,35 гривень, моральна шкода складає 9090,00 гривень з кожного відповідача.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності.

Представник відповідача Волноваського району Донецької області ОСОБА_1 позов не визнала та зазначила, що ОСОБА_3 не доведено вчинення відповідачами цивільно-правового правопорушення та не підтверджено наявність підстав для відшкодування матеріальної або моральної шкоди.

Представник відповідача Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 також не визнала позовні вимоги з аналогічних підстав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

17.07.2015 року до Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області з прокуратури Донецької області за надійшла заява громадянина ОСОБА_3 про відкриття кримінальних проваджень щодо скоєних інших, і з 10.06.2015 року злочинів;притягнення до адміністративної і дисциплінарної відповідальності тощо, яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення 17.07.2015р.

24.07.2015 року до Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області з прокуратури Донецької області надійшла заява громадянина ОСОБА_3 про відкриття кримінальних проваджень щодо скоєних злочинів, яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення 24.07.2015 р.

24.07.2015року до Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області з прокуратури Донецької області надійшла заява громадянина ОСОБА_3 про відкриття кримінальних проваджень щодо скоєних злочинів; притягнення до адміністративної і дисциплінарної відповідальності тощо, яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення 24.07.2015 року.

06.08.2015 року на підставі рапорту СДІМ Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області лейтенанта міліції ОСОБА_5 вищевказані матеріали ЄО обєднані в одну справу.

Цього ж дня, 06.08.2015 року по закінченню перевірки вищевказаних фактів та і збору необхідної інформації Волноваським РВ складено Висновок, де зазначено, що факти, які б прямо вказувала на склад кримінально-карного діяння, у заявах ОСОБА_3 не встановлено. Заявнику рекомендовано з приводу цивільно-правових відносин звернутися до суду в порядку приватного обвинувачення.

07.09.2015 року Ухвалою слідчого судді Волноваського районного суду, Донецької області ОСОБА_6, визнано бездіяльність працівників Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області при проведенні перевірки по заявам громадянина ОСОБА_3, обєднаних в одне провадження від 11.06.2015 року, 12.06.2015 та 16.07.2015 років та прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів. Висновок ДІМ Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області-скасовано та зобовязано працівників районного відділу ретельно перевірити викладені обставини в заявах ОСОБА_3 і на підставі встановлених фактів вирішити питання про доцільність внесення до Єдиного реєстру до судових і розслідувань зазначених фактів.

13.10.2015 року до Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області з прокуратури Донецької області надійшла заява громадянина ОСОБА_3 про зобовязання працівників і прокуратури і міліції Волноваського району виконати Ухвалу суду від 07.09.2015 року; внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань; провести експертизи; про притягнення всіх винних працівників прокуратури і міліції до і відповідальності, яка зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення 13.10.2015 року.

23.10.2015 року по закінченню перевірки вищевказаних фактів та збору необхідної інформації встановлено, що факти, які б прямо вказували насклад кримінально-карного діяння, в заявах ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 56 Конституції України, визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відповідно до положень якого така шкода відшкодовується у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 2) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінальної справи з підстав, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди, передбачених зазначеним Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбачено в частинах 1-5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч.1 яких шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Також, в відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи.

Відтак, обов'язковою умовою відшкодування матеріальної та моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду та між протиправними діями (бездіяльністю) і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Всупереч цьому, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідачів та наслідками, а саме, завдання йому матеріальної та моральної шкоди, яку він зазнав у зв'язку з порушенням його прав. Також на теперішній час дії відповідачів, або прийняті ними рішення не визнані судом чи іншим уповноваженим на визнання таких дій, незаконними, протиправними.

Окрім того, суду надана копія заяви ОСОБА_4 від 26.02.2016 року, написана на імя начальника Волноваського відділу поліції про припинення будь яких дій щодо встановлення фактів та обставин за заявами ОСОБА_3 в її інтересах по факту підробки документів, оскільки претензій ні до кого вона особисто не має, писати заяви ОСОБА_3 вона не просила, довіреності на захист її інтересів не надавала.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_5 проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Судом встановлено, що Ухвалою слідчого судді Волноваського районного суду, Донецької області ОСОБА_6, визнано бездіяльність працівників Волноваського РВ ГУМВС України в Донецькій області при проведенні перевірки по заявам громадянина ОСОБА_3, обєднаних в одне провадження від 11.06.2015 року, 12.06.2015 та 16.07.2015 років та прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів, однак не визнано неправомірною бездіяльність відповідачів, а лише зобовязано вчинити певні дії, що в даному випадку не може служити безспірною підставою для відшкодування з відповідачів матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в справі відсутні як докази незаконності чи наявності вини у діях чи бездіяльності відповідачів за вищевказаними кримінальними провадженнями, так і завдання ОСОБА_3 моральної шкоди, спричиненої саме протиправністю дій відповідачів та причинний зв'язок між ними.

За такого, не має підстав і для задоволення позовних вимог на підставі статті 56 Конституції України.

Тому суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає за безпідставністю позовних вимог.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтею 56 Конституції України, статтями 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, статтями 23,1167, ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР від 01.12.1994, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Волноваського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області та Прокуратури Волноваського району Донецької області про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 23 березня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції - Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.І. Аксьоненко

23.03.2016