У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Наумчука М.І., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» до ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - ТОВ «Маркс.Капітал») звернулося до суду з позовом ОСОБА_6 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

На обґрунтування вимог товариство посилалося на те, що 22 грудня 2011 року о 17 год. 30 хв. по вул. Велика кільцева дорога в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6; автомобіля марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_7

Внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

На момент ДТП відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Лафорт» (далі - ПрАТ «СК «Лафорт») згідно із укладеним договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Потерпіла від ДТП особа 26 грудня 2011 року звернулася до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі звіту був складений страховий акт та виведений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого автомобіля потерпілої особи, виплачено страхове відшкодування в розмірі 14 019 грн 78 коп.

Оскільки відповідач не повідомив письмово протягом трьох днів про настання ДТП ПрАТ «СК «Лафорт», товариство набуло право вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування.

01 липня 2013 року між ПрАТ «СК «Лафорт» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до умов якого клієнт (ПрАТ «СК «Лафорт») відступив фактору (ТОВ «Маркс.Капітал») свої права грошових вимог до боржників.

Позивачем на адресу відповідача направлено лист про повернення страхового відшкодування у досудовому порядку, проте відповідач на вимогу не відреагував.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача 14 019 грн 78 коп.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року, позовні вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Маркс.Капітал» 14 019 грн 78 коп. страхового відшкодування та 243 грн 60 коп. судового збору, всього 14 263 грн 38 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 22 грудня 2011 року в 17 год. 30 хв. по вул. Велика кільцева дорога в м. Києві сталася ДТП за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

Внаслідок ДТП автомобіль марки «Опель» отримав механічні пошкодження, що підтверджується первинною довідкою Державної автомобільної інспекції та постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2012 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності.

На момент ДТП між відповідачем та ПрАТ «СК «Лафорт» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 листопада 2011 року серії АВ/0061710, згідно з умовами якого було застраховано цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1.

Потерпіла особа 26 грудня 2011 року звернулася до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування, так як відповідача було визнано винним у спричиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

На підставі звіту від 14 лютого 2012 року № 47/12 фахівця відділу врегулювання ПрАТ «СК «Лафорт» складений страховий акт від 24 квітня 2012 року № 1311047-1 та виведений розрахунок розміру страхового відшкодування пошкодженого автомобіля потерпілої особи.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, страхового акта та розрахунку розміру страхового відшкодування ПрАТ «СК «Лафорт» виплачено страхове відшкодування в розмірі 14 019 грн 78 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 08 червня 2012 року № 2956.

ОСОБА_6 письмово не повідомив страхову компанію у встановлені вказаним Законом строки про настання ДТП.

Суди попередніх інстанцій, установивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт», виходили з того, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважали, що невиконання відповідачем свого обов'язку, передбаченого підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону є підставою, що передбачена підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 цього Закону для пред'явлення страховиком регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, та дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Погоджуючись з такими висновками, колегія суддів відступає від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

Виходячи із суті такого страхування, Закон № 1961-IV має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Положеннями зазначеного Закону та чинним законодавством не передбачено відшкодування безпосередньо страхувальником потерпілому шкоди, якщо обов'язок відшкодувати шкоду покладений на страховика.

Законом № 1961-IV визначено перелік підстав, за наявності яких лише страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Зокрема, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 цього Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Наявність такого права є безумовним і не ставиться в залежність від обставин, з якими Верховний Суд України пов'язував відмову у задоволенні позову про стягнення регресної виплати.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова