Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 316/77/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження № 22-ц/778/4231/16 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Осоцького І.І.
Гончар М.С.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 04.07.2008 року між ним та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який був засвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сірою І.Є. та зареєстрований в ДКП Енергодарське БТІ від 13.08.2008 року в реєстрову книгу №5, №93. За умовами п. 2.1. договору позивач сплатив відповідачці обумовлену суму грошових коштів, при цьому, покупка спірної квартири відбулась (частково) за рахунок отриманих у позику у ЗАТ «ОТП Банк» грошових коштів, тому паралельно з кредитним договором був укладений договір іпотеки.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу квартири відповідачка зобов'язалась звільнити квартиру, що є предметом Договору, не пізніше 18.07.2008 року та передати ключі від квартири. Однак, відповідач до теперішнього часу в добровільному порядку квартиру не звільнив, чим продовжує своїми діями порушувати право позивача на квартиру і чинить йому перешкоди в користуванні належним йому майном.

Посилаючись на зазначені обставині просив суд, усунути перешкоди у здійснені права користування власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із вказаної квартири без надання іншого житла.

Заочним рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 червня 2016 року позовні вимоги задоволено. Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_6 права користування власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, із вказаної квартири без надання іншого житла. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до матеріалів справи, 04 липня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. Вищевказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сірою І.Є., зареєстрований в реєстрі за № 4441.

За умовами п. 2.1. договору продаж вчинено за 388 000 грн., що еквівалентно 80 000 доларів США, з яких 121 250 грн., що еквівалентно 25 000 доларів США, продавець отримав до підписання цього договору, а решту грошей, тобто 266 750 грн., що еквівалентно 55 000 доларів США, покупець зобов'язаний сплатити продавцеві 04 липня 2008 року до 18 годин 00 хвилин.

Як вбачається з нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 від 04.07.2008 року, що зареєстрована в реєстрі за № 4451, позивач отримала 04.07.2008 року від ОСОБА_6 гроші в розмірі 266 750 грн., що еквівалентно 55 000 доларів США, як остаточний розрахунок за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого Сірою І.Є., приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області від 04.07.2008 року за реєстровим № 4441. Будь-яких матеріальних претензій, які б стосувалися розрахунку за договором, укладеним між нею та ОСОБА_6 не має.

Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.08.2008 року власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 (а.с. 11). Із технічного паспорту на квартиру № 39, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що власником квартири є ОСОБА_6 (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_5 до суду в іншій справі зверталась з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, проте ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.03.2015 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.04.2015 року, залишено без змін рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 17.01.2015 року яким було відмовлено у задоволені позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним (а.с. 17).

Судом першої інстанції встановлено, що договір купівлі-продажу на момент ухвалення рішення недійсним не визнано, а тому відповідач по справі порушує права ОСОБА_6 як власника, створює йому перешкоди у користуванні вищевказаною квартирою. Таким чином, позов ОСОБА_6 повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому судом першої інстанції був задоволений.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом першої інстанції при вирішенні спору правильно застосовані в тому числі такі норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном, в даному випадку квартирою, на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Відповідно, у зв'язку із припиненням права власності особи на майно, припиняється і його право володіння і користування цим майном.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що проживання відповідача в належній позивачу квартирі чинить йому перешкоди як власнику у володінні, користуванні та розпорядженні власністю.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання належним йому майном.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України позивач як власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї.

Є правильним висновком рішення суду першої інстанції, що позивач є новим власником квартири, а відповідач проживала в ньому раніше і мала права в тому числі користування житлом як колишній власник, однак її право на користування цим житлом припинилося у зв'язку із зміною власника нерухомого майна, оскільки вона його продала.

Доводи апеляційної скарги, зводяться фактично лише до невірних висновків суду при розгляді іншої вказаної цивільної справи, про визнання угоди недійсною. Однак рішення у іншій, зазначеній вище справі, набрало законної сили і у суду апеляційної інстанції в даній справі відсутні процесуальні повноваження щодо оцінки висновків суду у справі яка вже розглянута в тому числі і в апеляційній і в касаційній інстанції, і вказане рішення у іншій справі не є предметом даного апеляційного перегляду.

В даній справі відповідач посилається на ті ж обставини на які вона посилалась і в іншій справі за її позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, а саме на свою психічну хворобу, на висновки лікарів-психіатрів, на неотримання коштів за договором, на обман, на заволодіння квартирою групою осіб, насильство, матеріальну зацікавленість нотаріуса однак вказані обставини були оцінені судом в іншій справі і не знайшли там свого підтвердження, ці підстави не є підставами для відмови в позові в даній справі.

Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються (звільненні від доказування) при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки судовим рішенням у іншій справі встановлено, що відсутні підстави для визнання договору недійсним, то колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо його недійсності.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 09 червня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: