Справа № 650/1046/15-ц
провадження № 2/650/56/16
УХВАЛА

щодо витребування доказів

04 березня 2016 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сікора О.О.,

за участю секретаря Ялаєвої Ю.О.,

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення обовязкової судово-медичної експертизи відповідачу ОСОБА_2,

встановив:

До суду, через канцелярію, 10.02.2016 року надійшло клопотання від представник позивача ОСОБА_1 про призначення обовязкової судово-медичної експертизи відповідачу ОСОБА_2 щодо встановлення дійсного характеру і ступеня ушкодження ним свого здоров'я, що на теперішній час має важливе значення для проведення повного, обєктивного і справедливого судового розгляду цивільної справи.

На вирішення просив поставити наступні питання: Який характер ушкодження здоров'я ОСОБА_2? Який ступінь тяжкості ушкодження здоров'я у ОСОБА_2? Яка ступінь втрати працездатності у відсотках ОСОБА_2 якої він набув за встановленого характеру і ступеня тяжкості ушкодження ним свого здоров'я?

Проведення експертизи доручити Головному бюро судово-медичної експертизи за адресою: м. Київ, вул. Оранжерейна, 9 та зобовязати відповідача взяти участь у проведенні судово-медичної експертизи з метою встановлення дійсних обставин справи і законності отримання ним групи інвалідності з 100 відсотковою втратою працездатності за наявності у нього значних фізичних можливостей, які фактично є протиріччям 2-гої групи інвалідності і 100 відсоткової втрати непрацездатності відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримав заявлене клопотання та додатково пояснив, що розуміє неможливість примушування, навіть за рішенням суду, особи до проходження судово-медичної експертизи однак наполягав на прийнятті відповідного рішення зазначаючи, що відповідач може погодитись на таку експертизу, а може не погодитись. В разі відмови останнього від проведення щодо нього вказаної експертизи суд має розцінити такі дії як заперечування ОСОБА_2 факту законності у нього встановленої групи інвалідності, а відтак і як доказ по справі. Також представник вказав, що дана заява є саме клопотанням про проведення експертизи, а не про витребування чи забезпечення доказів.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримала позицію представника ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_4 заперечила проти задоволення клопотання вказавши на його безпідставність. Пояснила, що призначення судово-медичної експертизи з приводу підтвердження чи спростування встановленої у визначеному законом порядку інвалідності є неприпустимим та містить ознаки зловживання з боку представника позивача правами сторони у процесі. Крім того, призначення такої експертизи всупереч волі особи є посяганням на особисту недоторканість людини.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримала позицію представника ОСОБА_4

Заслухавши думку осіб, які приймають участь у справі, враховуючи матеріали цивільної справи та правовідносини, якими регулюються спір, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про при значення експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров'я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати (ст. 145 ЦПК України).

Відповідно до ст. 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Системний аналіз положень цивільного процесуального законодавства та практики застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить про те, що проведення примусової експертизи особи на предмет її інвалідності є не припустимим і таким, що посягає на повагу до приватного життя особи, її свободу, честь і гідність гарантовані Конвенцією та Конституцією України.

В ухвалі суду від 21.01.2016 року представнику позивача вже було надано розяснення з приводу належності доказів та неприпустимості доказування обставин, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування іншими засобами доказування.

Із матеріалів позову вбачається, що представник позивача обрав позицію згідно якої обґрунтовує відсутність права у відповідача на обовязкову частку у спадковому майні фактичною відсутністю у останнього інвалідності. З цією метою, представник позивача має намір під час розгляду справи довести зазначений факт шляхом спростування факту інвалідності відповідача.

Факт наявності інвалідності у відповідача має підтверджуватись посвідченням виданим компетентним органом. Таке посвідчення видається у визначеному порядку компетентним органом на підставі довідок МСЕК та інших документів, після оцінки яких орган встановлює особі інвалідність або відмовляє у її встановленні. Таким чином з вищезазначених підстав висновки судово-медичної експертизи не можуть підміняти встановлений законом порядок отримання інвалідності.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, оскільки цивільним процесуальним законодавством не передбачається примусового проведення судово-медичної експертизи особи з метою встановлення її інвалідності, проведення такої експертизи не охоплюється змістом правових норм, що регулюють порядок проведення експертиз, і її проведення є неприпустимим з точки зору загальновизнаних основоположних прав та свобод людини, клопотання про проведення експертизи задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 143, 145, 236 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про призначення обовязкової судово-медичної експертизи відповідачу ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ______________ О.О. Сікора