№пр.2/521/839/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Буран О.М.
при секретарі - Янкул Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» про визнання трудових відносин припиненими та зобовязання вчинити певні дії, суд
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» та просить трудові відносини між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» визнати припиненими з 27 червня 2015 року, у звязку зі звільненням ОСОБА_1 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Визнати ОСОБА_1 звільненою з посади директора Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» з 27.06.2015 року на підставі ст. 38 КЗпП України. Зобовязати Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» внести відомості про звільнення із посади директора ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» та наказу про призначення, вона з травня 2011 року призначена на посаду директора зазначеного товариства. 22 жовтня 2011 року вона повідомила відповідача про звільнення із займаної посади за власним бажанням та направила повідомлення про скликання загальних товариства для розгляду поданої нею заяви, після чого фактично не виконувала обовязки директора, не мала ніякого відношення до даного товариства, і вважала себе звільненою саме з посади директора з дня подання заяви. 15.05.2015 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців дізналась, що інформація про припинення нею повноважень директора не внесена та відповідні зміни не зроблені. 27.05.2015р. позивач повторно направила відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України від 27.05.2015р. та повідомлення про скликання загальних зборів учасників товариства. Проте, дана заява та повідомлення відповідачем проігноровані, будь яких дій, направлених на розгляд її заяви і проведення загальних зборів учасників, відповідач до теперішнього часу не вчинив. Позивач вважає, що його трудові права порушені і підлягають судовому захисту у визначений ним спосіб.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань, до суду не подав. Згідно поштових повідомлень, отриманих судом вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» не існує або за вказаною адресою не знаходиться. Судове повідомлення надсилалось відповідачу за адресою його місцезнаходження, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
За таких обставин суд, на підставі ст.. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» вважає сповіщення відповідача належним та зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. (п. 2 ст. 23 КЗпП України)
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» та наказу засновників товариства ОСОБА_1 призначено на посаду директора товариства з травні 2011 року з подальшою реєстрацією внесених змін до статутних документів товариства.
Відповідно до Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2015 року та 25.08.2015 року, учасниками і засновниками товариства є громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
Позивач в своєї позовної заяві зазначає, що адресував Загальним зборам учасників ТОВ «ВОГЕБОРА» заяву про звільнення її з посади керівника/підписанта ТОВ «ВОГЕБОРА» з 22 листопада 2011 року за власним бажанням у порядку ст. 38 КзПП України, датовану 22.10.2011 року, а також повідомив учасників товариства в установленому законодавством порядку про проведення загальних зборів товариства із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.
В результаті чого 22 листопада 2011 року, Позивача було повідомлено, що вона є звільненою з посади керівника/підписанта ТОВ «ВОГЕБОРА» та більше не виконує ніяких обовязків та дій, від імені Товариства, яка в свою чергу передала всі підзвітні їй документи, усі накази Товариства, уставні документи та рішення Товариства та інші документи, а також печатку Товариства.
Однак Позивач не долучив ніяких доказів на підтвердження того, що вказані заяви, або хоча б одна з них, були дійсно відправлені Товариству або його засновникам.
У подальшому, дізнавшись з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що вона досі значиться керівником ТОВ «ВОГЕБОРА», тому 27.05.2015р. позивач повторно направила на адресу засновників товариства ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та на адресу ТОВ «ВОГЕБОРА» заяву про звільнення за власним бажанням з посади директора ТОВ «ВОГЕБОРА» від 27.05.2015р. та заяву про необхідність скликання загальних зборів ТОВ «ВОГЕБОРА» щодо розгляду її заяви про звільнення від 27.05.2015р., що підтверджується фіскальними чеками про сплату поштових відправлень № 6993, № 6994, № 6988 та №6989, які датовані 27.05.2015р. Позивач також долучила копію опису вкладення до рекомендованих поштових відправлень.
У звязку з тим, що загальні збори не були скликані, і ніяких дій по їх скликанню відповідач і не здійснили, тому вона звернулась до суду.
Таким чином, при розгляді даної справи суд виходить з того, що заяву про своє звільнення на імя засновників товариства та на адресу самого товариства і повідомлення про скликання загальних зборів за повісткою дня вирішення питання про звільнення директора - позивач подала саме 27.05.2015р., і не раніше.
Як вбачається зі змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідач не оспорив того факту, що вказане відправлення (від 27.05.2015р.), він отримав, тому суд вважає встановленим, що заява про звільнення і повідомлення про скликання загальних зборів прийняті відповідачем саме у вказану дату.
Позивач зазначив в позовній заяві, що після написання ним наведених вище заяв він самоусунувся від обовязків директора, здав печатку, і у подальшому не мав ніякого відношення до даного товариства. Разом з тим, сам по собі цей факт не є достатньою підставою для визнання директора звільненим з посади саме з вказаної позивачем дати - складення заяви.
Відповідно до ст. 145 ЦК України, вищим органом управління Товариства є Загальні збори учасників. До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; створення та відкликання виконавчого органу товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства; вирішення питання про придбання товариством частки учасника; виключення учасника із товариства; прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Статутом товариства і законом до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань. Питання, віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу товариства. Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.
Відповідно до п. г) ч.1 та ч.3 ст. 59 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів, рішення яке приймається простою більшістю голосів учасників товариства.
Таким чином про звільнення директора у даному випадку мало б вирішуватись не за правилами і в порядку, передбаченому КЗпП України, (за наказом керівника), згідно якого заява про звільнення за власним бажанням подається працівником за два тижні до звільнення, тобто шляхом вирішення даного питання загальними зборами учасників товариства.
Згідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники(представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів.
Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.61 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.
Таким чином, для звільнення директора з посади необхідно було винести дане питання на розгляд позачергових загальних зборів учасників товариства, і ініціатором скликання зборів у даному випадку мали би бути учасники товариства або директор як виконавчий орган товариства, про що було необхідно у належний спосіб повідомити учасників товариства не менш, як за 30 днів до проведення зборів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомив учасників Товариства про намір звільнитись з посади за власним бажанням, направив їм відповідну заяву і крім того заяву - повідомлення про скликання загальних зборів для розгляду її заяви про звільнення і для вирішення даного питання, тобто дотрималась порядку, визначеного у Статуті Товариства, але зробив це лише 27.05.2015р.
При таких умовах загальні збори повинні були відбутись через 1 місяць після отримання заяви, що відповідає передбаченим ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» строку скликання позачергових зборів.
Як встановлено судом, станом на день подання позову до суду, і так само станом на даний час - розгляду справи по суті - загальні збори учасників ТОВ «ВОГЕБОРА» не відбулись, питання про звільнення позивача з посади директора не вирішено, про що, зокрема, свідчить відсутність внесення змін у реєстраційні документи і наявність в реєстраційних документах відомостей про директора ТОВ «ВОГЕБОРА».
Згідно із ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності.
За змістом положень ст.38 КЗпП України, ст.145 ЦК України, ст.58,60,62 ЗУ «Про господарські товариства» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обовязок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
В статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обовязкову працю.
Згідно із ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Матеріалами справи встановлено, що засновник - учасник товариства ОСОБА_4 не виконала покладені на неї обов'язки по скликанню загальних зборів, проігнорувала повідомлення позивача, яке вона отримала, що підтверджує повідомлення в матеріалах справи, про скликання загальних зборів учасників товариства а також і інші засновники - учасники Товариства., оскільки згідно даного повідомлення вони повинні були зявитись на такі збори і розглянути по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законом строків.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що своєю бездіяльністю, яка виразилася у не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності товариства, ТОВ «ВОГЕБОРА» і учасниками товариства ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, були порушені трудові права позивача, зокрема її право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд.
Таким чином, зважаючи на те, що позивач (як встановлено у судовому засіданні, і інше позивач не зміг довести) заяву про звільнення за власним бажанням подав Товариству і учасникам товариства 27.05.2015р., то слід вважати, що при належному виконанні єдиним учасником товариства своїх статутних обовязків, загальні збори учасників мали були б відбутись 27 червня 2015р. Таким чином трудові відносини між позивачем як найманим працівником і відповідачем повинні були б бути припинені у звязку з його звільненням за власним бажанням з дати проведення загальних зборів учасників товариства. Тому суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання трудових відносин між ним та відповідачем припиненими, частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. При визначенні дати, з якої трудові відносини між позивачем та ТОВ «ВОГЕБОРА» слід вважати припиненими, суд виходить з зазначеної вище дати, коли могли б відбутись загальні збори, і коли учасником товариства мало би бути вирішене питання про звільнення позивача, тобто з 27 червня 2015року.
Враховуючи, що підставою для початку трудових відносин між роботодавцем і найманим працівником згідно трудового законодавства є наказ про прийняття на роботу, а у даному випаду згідно рішення загальних зборів учасників товариства про призначення на посаду директора, і так само підставою для припинення трудових відносин між роботодавцем і найманим працівником згідно трудового законодавства є наказ про звільнення з посади, а у даному випаду рішення загальних зборів учасника товариства, якими припиняються трудові відносини з директором, то в даному випадку трудові права позивача повинні бути захищені у такий спосіб, як визнання припиненими трудових відносин з дати його звільнення за власним бажанням, при чому датою звільнення слід встановити дату, в яку мали б відбутись загальні збори учасників товариства і дату, в яку б могли бути учасниками товариства вирішено питання про звільнення позивача з посади директора.
Відповідно до ч.1,2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», у разі якщо зміна відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, не пов'язана із змінами, що вносяться до установчих документів юридичної особи, або не підлягає державній реєстрації, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), подає (надсилає поштовим відправленням з описом вкладення) державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи юридичної особи заповнену реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі.
Якщо зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною керівника або осіб, що обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, крім документів, передбачених частиною першою цієї статті, особа, уповноважена діяти від імені юридичної особи (виконавчого органу), додатково подає примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміну зазначених осіб та/або примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) розпорядчого документа про їх призначення.
Отже, ТОВ «ВОГЕБОРА» зобовязано внести зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язані із зміною директора, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (що діяв на час звернення позивача до суду із позовом) від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Приймаючи до уваги вимоги положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,6 грн.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 5-1, 22, 38 КЗпП України, ст.58,60,62 ЗУ «Про господарські товариства», ст.145 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГЕБОРА» про розірвання трудового договору та зобовязання вчинити певні дії, третя особа - Лисичанський міський центр зайнятості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення, позивачем - в загальному порядку.
Суддя: О.М. Буран