АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/108/16 Справа № 199/5889/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Якименко Л. Г. Доповідач - Романюк М.М.
23 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :
головуючого Романюк М.М.
суддів Котушенко С.П., Красвітної Т.П.
при секретарі Порубай М.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_2 на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - виробничий центр №1308" та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом 17 липня 2014 року. В обґрунтування заявлених та уточнених вимог посилалася на те, що з 24 грудня 1996 року вона працювала кухарем 4-го розряду у ТОВ ТПК "Валентина", яке 25 жовтня 2000 року була перереєстровано в ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308". У зв'язку з тим, що з 01 березня 2004 року по 31 липня 2008 року позивачу не виплачувалась заробітна плата, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 січня 2009 року заборгованість по заробітній платі була стягнута з ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" на користь позивача.
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2008 року ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором було призначено ОСОБА_5
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12 березня 2009 року повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_5 були припиненні та призначено ліквідатором ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" арбітражного керуючого ОСОБА_2
З 31 жовтня 2013 року позивач у трудових відносинах з підприємством фактично не перебуває, на підприємстві відсутня належним чином оформлена трудова книжка, відповідачем не виконано рішення суду від 14 січня 2009 року та не наданий звіт до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська по заробітній платі за період з 01 березня 2004 року по 31 липня 2008 року у сумі 18 747 грн., хоча по теперішній час позивач вважає себе працюючою у ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308".
Оскільки за період з 01 серпня 2008 року по 31 жовтня 2013 року позивачу не виплачувалась заробітна плата, яка відповідно до відомостей нарахування та обліку заробітної плати складає 51 818,10 грн., на яку відповідачем також не наданий звіт до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, просить стягнути з ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 серпня 2008 року по 31 жовтня 2013 року у сумі 51 786 грн. 10 коп.; зобов'язати керівника ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" ОСОБА_2 надати звіт до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська по заробітній платі за період з 01 серпня 2008 року по 31 жовтня 2013 року та сплатити утримані і нараховані страхові внески за кожен місяць; зобов'язати керівника ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" ОСОБА_2 виконати рішення суду від 14 січня 2009 року та подати звітність до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська по заробітній платі за період з 01 березня 2004 року по 01 серпня 2008 року та сплатити утримані і нараховані страхові внески за кожен місяць; зобов'язати ОСОБА_2 звільнити її з займаної посади та видати трудову книжку з записом рішення АНД районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2009 року; роботу з 01 березня 2004 року по 31 жовтня 2013 року рахувати як трудовий пенсійний стаж.
Заочним рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року з урахуванням внесених ухвалою від 24 грудня 2015 року виправлень у рішенні, позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з 01 серпня 2008 року по 31 жовтня 2013 року у сумі 51 818 грн. 10 коп. Зобов'язано ОСОБА_2 надати звіт до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська по заробітній платі ОСОБА_4. за період з 01 березня 2004 року по 31 липня 2008 року, з яких 986 грн. 91 коп. прибутковий податок, 187 грн. 47 коп. утримані страхові внески, 5 999 грн. 04 коп. нараховані страхові внески до ПФУ та 17 572 грн. 62 коп. заробітна плата для виплати. Зобов'язано ОСОБА_2 надати звіт до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська по заробітній платі ОСОБА_4. за період з 01 серпня 2008 року по 31 жовтня 2013 року, з яких 4 399 грн. 59 коп. прибутковий податок, 1 119 грн. 31 коп. утримані страхові внески, 18 605 грн. 26 коп. нараховані страхові внески до ПФУ та 51 818 грн. 10 коп. заробітна плата для виплати. Зобов'язано ОСОБА_2. належним чином звільнити ОСОБА_4. з роботи з посади кухаря ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308" з 31 жовтня 2013 року, належним чином оформити та видати їй трудову книжку з відповідними записами про працевлаштування та звільнення.
Ухвалою Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.
Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності, законності та обґрунтованості.
З даним висновком судова колегія не погоджується виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно наказу №16к від 24 грудня 1996 року позивач була прийнята на роботу кухарем 4-го розряду у ТОВ ТПК "Валентина, яке 25 жовтня 2000 року було перереєстровано в ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308".
Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2008 року ТОВ "ТВЦ № 1308" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою цього ж суду від 12 березня 2009 року ліквідатором ТОВ "ТВЦ № 1308" призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2009 року з ТОВ "ТВЦ № 1308" стягнуто на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що вона і досі перебуває у трудових відносинах з відповідачем, після 01 січня 2009 року неодноразово зверталася до арбітражного керуючого ОСОБА_2 із заявами про звільнення та видачу їй трудової книжки, проте у встановленому законом порядку її звільнено не було.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у редакції, чинній на момент відкриття ліквідаційної процедури, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, а виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому розділом ІІІ цього Закону.

Вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не перевірив, чи знаходилася позивач з відповідачем у трудових правовідносинах, чи здійснювало підприємство господарську діяльність після відкриття ліквідаційної процедури, чи виходила позивач у цей період на роботу, чи виконувала вона трудові функції, які б давали їй право на отримання відповідної винагороди в контексті приписів ст.94 КЗпП України та якими доказами таке підтверджується.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач по теперішній час вважається працюючою у ТОВ "Торгівельно-виробничий центр №1308", оскільки це підтверджується податковим розрахунком сум доходу працівників за ІІІ квартал 2013 року від 29 травня 2014 року. Але, суд дійшов хибного висновку, що податковий розрахунок підтверджує наявність трудових відносин між сторонами, оскільки наданий податковий розрахунок лише підтверджує факт виплати доходу, заборгованості по заробітній платі стягнутої за рішенням суду тощо.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач згідно наказу №1к від 31 березня 2004 року була звільнена з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується наказом про звільнення та відповідним записом у дублікаті трудової книжки позивача. Зазначений наказ видано колишнім директором товариства задовго до початку процедури ліквідації. В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції позивач визнала, що у 2007 році по пошті вона отримала дублікат трудової книжки, яка містила запис про її звільнення у 2004 році. З приводу оскарження її звільнення у 2004 році, або зміни дати звільнення з позовом до суду не зверталася. Крім того, зазначений дублікат трудової книжки у 2013 році подавала до пенсійного фонду для нарахування пенсії.

Згідно ч.1, 4 ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Крім того, позивач пояснила, що вона з 2004 року заробітну плату не отримувала, однак вважає себе працюючою, оскільки з початку ліквідаційної процедури підприємства, разом з іншими працівниками, здійснювала охорону майна підприємства.

Як вбачається з постанови прокурора Індустріального району м.Дніпропетровська від 05 вересня 2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно директора ТОВ "ТВК №1308" ОСОБА_6, згідно особистої картки ОСОБА_4 працювала поваром в кафе "Янтарне" у період з 24 грудня 1996 року по 31 березня 2004 року та була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України.

Зазначені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави дійти до висновку, що сторони не перебувають у трудових відносинах, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог щодо зобов'язання ОСОБА_2 звільнити її з займаної посади та видати трудову книжку з записом рішення АНД районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2009 року. Крім того, діючим законодавством не передбачено внесення у трудові книжки записів про рішення суду.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного вище та приймаючи до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона перебуває з відповідачем у трудових відносинах, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, зобов'язання належним чином звільнити позивача з роботи, належним чином оформити та видати трудову книжку з відповідними записами про працевлаштування та звільнення, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені зазначених вимог.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними від зазначених вище вимог, рішення суду в частині задоволення вимог щодо зобов'язання надати звіти до Управління пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м.Дніпропетровська також підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2014 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - виробничий центр №1308" та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

Т.П.Красвітна