Справа № 161/1056/16-ц
Провадження № 2/161/1304/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 05.02.2008 року померла її матір ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Крупа, вул. Зелена, 18, що підтверджується витягом з по господарської книги. Як донька ОСОБА_6 вона є спадкоємцем першої черги. Відповідачі також є спадкоємцями першої черги, які діти померлої. Проте, відповідачі спадщину належним чином не прийняли та на неї не претендують. Вона (позивач) фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання зі с спадкодавцем, оскільки на час смерті матері проживала разом з нею в спірному будинку. Через нотаріальну контору оформити свої спадкові права вона не має змоги, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, яка померла 05.02.2008 року, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Крупа, вул. Зелена, 18.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, позивач зазначила, що крім нею у спірному будинку, як на момент смерті матері, так і на теперішній час проживають та зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Вважає, що право власності в порядку спадкування має бути визнане за нею на цілий будинок, оскільки відповідачі не мають грошей, щоб привести будинок у належний стан. До нот ареальної контори із заявою про прийняття спадщини вона не зверталася.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що позов вона не визнає, вважає, що право власності на спадкове майно має бути визнане за всіма спадкоємцями першої черги по ? частині за кожним. На момент смерті матері в спірному будинку вона не проживала та не була зареєстрована, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що справо власності на спадкове майно має бути поділене між спадкоємцями першої черги у рівних частках. На момент смерті матері та до теперішнього часу він проживає та зареєстрований у спірному будинку. З заявою про прийняття спадщина до нот ареальної контори він не звертався.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, з заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами згодна.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла 05 лютого 2008 року (а.с. 2).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_6Ю, відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Крупа, вул. Зелена, 18.

Згідно ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишила.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є діти померлої позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 (а.с. 4, 5, 10, 31-33,42).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтво про право на спадщину.

Нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. (ст.5 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус виносить постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із наявного в матеріалах справи витягу зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилася (а.с. 39, 40).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердила, що із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері вона не зверталася.

Доводи позивача, що для звернення із такою заявою по прийняття спадщини їй необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно, суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Відмову нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину з цих підстав позивач суду не надала.

Таким чином, суд вважає, що за відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на спірне майно, ОСОБА_1 передчасно звернулася з вимогою про захист її права саме у судовому порядку.

Посилання позивачки на ту обставину, що відповідачі не прийняли спадщину, а тому відсутні підстави для визнання за ними права власності на спадкове майно - не заслуговують на увагу, так як з цих підстав відсутня відмова нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі ст.ст. 1217, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 34, 39 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7