справа №619/4237/14-ц
провадження №2/619/28/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Остропілець Є.Р.
при секретарі Бурлаковій А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод «Березівські мінеральні води», 3-тя особа територіальна державна інспекція с питань правці у Харківській області « Про незаконне звільнення, поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу».
Позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Березівські мінеральні води» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона працювала на заводі „Березівські мінеральні води" з травня 2004 року оператором видувного напівавтомата цеха роздуву ПЕТ пляшки.
Працівники ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води", в тому числі вона, на протязі багатьох років систематично не отримують в повному обсязі заробітну плату.
Після неодноразових звернень до керівництва ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" з проханням вчасно та в повному обсязі виплачувати працівникам заводу належну заробітну плату керівництво заводу „Березівські мінеральні води" вдалося до брутальних порушень законодавства України, шантажу та погроз.
З 17.06.2014 року керівництво заводу її не допускає до роботи на своє робоче місце, охорона заводу не пропускає її навіть на територію заводу ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води", що підтверджується відеозаписами та звукозаписами, не надаючи жодного офіційного документу чи наказу по заводу не допускати її до роботи. Керівництво заводу, шантажуючи та погрожуючи, вимагало від неї письмово відмовитися від своїх вимог, погрожуючи звільненням за порушення трудової дисципліни.
15.07.2014 року вона отримала чергового листа від ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" з копією наказу № 28-к від 11.07.2014 року про звільнення її, ОСОБА_1 , з 13 червня 2014 року за прогул без поважних причин, відповідно п.4 ст. 40 КЗпП України.
Вважає, що це все підтверджує незаконні дії керівництва ТОВ «Завод „Березівські мінеральні води» та порушення її прав.
Тому 18.07.2014 року вона звернулася до територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області з проханням провести достовірну та неупереджену перевірку та перевірити законність звільнення її, ОСОБА_1 з 13 червня 2014 року за прогул без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України.
Але перевірка її заяви територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області не проводилася у зв'язку з ненаданням керівництвом ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" документів до перевірки.
Керівництво заводу продовжує чинити тиск на працівників заводу, вимагаючи відмовитися від своїх вимог, тому вказане звільнення її із займаної посади вважає незаконним та безпідставним, виходячи з наступних підстав.
Відповідачем не було надано наказу стосовно її недопуску до робочого місця на територію заводу з чітким, обгрунтованим поясненням прийнятого ним рішення,тобто необгрунтовано відсторонення її від роботи, хоча фактично вона зявлялася кожного дня на робочу зміну цеху роздуву та керівництво ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води"мало можливість вручити їй чи ознайомити її з вищевказаним наказом.
За весь час роботи на ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" вона ніяких нарікань та жодних стягнень за порушення трудової дисципліни не мала.
Лише 15.07.2014 року їй стало відомо з листів ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" та копій наказів від 11.07.2014 року, що її звільнено з 13 червня 2014 року ніби-то за прогул без поважних причин.
Нею було надано пояснення керівництву заводу, що вона не прогулювала, а її не пропускали на територію заводу, таким чином не допускаючи до роботи на своє робоче місце та починаючи з 17.06.2014 року про це надавалися заяви власнику та директору ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води".
Тому причина її звільнення нібито за прогул є надуманою та сфабрикованою.
Вона особисто написала заяву про надання їй щорічної відпустки з 10.06.2014 року.
26.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась до керівництва заводу з письмовою заявою про виплату їй відпускних коштів, але їй було відмовлено та заяву не було зареєстровано.
Таким чином її трудові відносини в день звільнення фактично тривали , що було підтверджено її заявою від 10.06.2014 року про надання щорічної відпустки.
Крім того вона була на роботі 13 червня 2014 року працюючи денну зміну цеха роздуву з 8 год. ранку до 16.30 год.
Вказує, що відповідач звільнив її без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобов'язаний поновити на попередній роботі.
Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В результаті незаконного звільнення відповідач при поновленні її на раніше займаній посаді зобов'язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Вказані дії з боку відповідача є порушенням її законних прав на працю та завдали їй моральних страждань та призвели до погіршення її здоров'я.
Моральна шкода, завдана їй в результаті незаконного звільнення, шантажу та погроз полягає в тому,що відповідач позбавив її гарантованого Конституцією України права на працю та можливість заробляти собі на життя. Тому ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" порушує не тільки чинне законодавство України, але й її конституційні права.
Від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій вона уточнює розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу, вказує на те, що у звязку з тим, що відповідач звільнив її незаконно та без підстав, зобовязаний поновити її на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Зазначає, що згідно домовленості між сторонами її заробітна плата повинна становити не менше середньої заробітної плати одного штатного працівника по підприємствах Харківської області, що віднесені до виду економічної діяльності «Виробництво харчових продуктів, напоїв та тютюнових виробів», згідно довідки Головного управління статистики у Харківській області її розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу з дня звільнення 13.06.2014р. становить:
Червень 2014р. - 3238: 30 календарних днів = 107.93 грн.
107.93 х 18 к.днів = 1942.80 грн.
Липень 2014 р. - = 3339, 00 грн.
Серпень 2014 р. - = 3342.00 грн.
Вересень 2014 р. - = 3339, 00 грн.
Жовтень 2014 р. - = 3523,00 грн.
Листопад 2014 р. - = 3659,00 грн.
Грудень 2014 р. - = 3676,00 грн.
Січень 2015 р. - = 3309,00 грн.
Лютий 2015 р. - = 3491,00 грн.
Березень 2015 р. - = 3584, 00 ірн.
Квітень 2015 р. - = 3819,00 грн.
Травень 2015 р- =4118.00 грн.
Червень 2015 р.- = 4027.00 грн.
Липень 2015р.- = 4008.00 грн.
Серпень 2015- =3972.00 грн
Вересень 2015р.- =4067.00 грн.
Жовтень2015р. =4067.00 грн.
Листопад 2015р. =4067.00 грн.
Грудень2015р. =4067.00 грн.
Січень 2016 р. 4067.00 : 31 к. днів = 131.19 грн.
131.19 х 25 к. днів =3279.75 грн
Просить позов задовольнити.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась , відповідно до заяви просила суд розглядати справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягала.
Представник відповідача у судове засідання не зявилась, про слухання справи повідомлена належним чином. Згідно клопотання про відкладення слухання справи директор ТОВ «Завод «Березівські мінеральні води» просить справу слуханням відкласти у звязку із знаходженням представника відповідача на лікарняному.
Суд, враховуючи категорію даної справи поновлення на роботі, те, що вказана вище справа довгий час розглядається і рішення у справі до цього часу не постановлено, представник відповідача у судові засідання неодноразово не зявляється, керівництво відповідача мало змогу уповноважити іншу особу для представництва їх інтересів у судовому засіданні, вважає за можливе справу розглядати без участі представника відповідача, враховуючи їх письмові заперечення.
При цьому суд зазначає і враховує, що за вимогами ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Відповідно до абзацу 4 п.1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17.10.2014 року №11, перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1990 року).
Відповідно до абзацу 1 п.2 зазначеної постанови строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК).
Згідно абзацу 1 п.3 розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Виходячи з вимог ч.2 ст.27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, положень ст.157 ЦПК України, Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від и 17.10.2014 року №11, щодо строків розгляду справи, тому суд вважає, як зазначалось вище, за можливе справу розглядати у відсутності представника відповідача в заочному судовому засіданні.
В поданих до суду запереченнях представник відповідача вказує на те, що проти задоволення позову заперечує повністю та вважає зазначені вимоги незаконними та необгрунтованими за таких підстав.
Щодо працевлаштування, роботи та звільнення ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_1 за її заявою було зараховано на завод оператором видувного напівавтомату цеху роздуву ПЕТ пляшки з 01.10.2012 року згідно Наказу від 01.10.2012 р. № 57-к, а також ознайомлено з правилами внутрішнього трудового розпорядку, умовами праці та наказами, що регламентують умови праці.
За умови виробничої необхідності та скрутного фінансового становища заводу у зв'язку зі становленням виробництва, директором заводу ОСОБА_2 було встановлено режим робочого часу - неповний робочий день, неповний робочий тиждень згідно доповнень до наказу, зокрема, по цеху роздуву - згідно додатку № 2 до наказу від 26.06.2012 року № 2.
Тому ОСОБА_1 працювала на заводі згідно з графіком, відповідно до якого робочі дні: середа, четвер та п'ятниця.
Також за умови економічної кризи в Україні та скрутного фінансового становища заводу у зв'язку зі становленням виробництва, зниженням обсягу виробничої потужності заводу у зв'язку із ситуацією, що склалася на території Криму, Луганської та Донецької областей (зона антитерористичної операції), що є причиною зменшення обсягу виробництва продукції та ринків збуту товару, завод знаходиться у скрутному фінансовому становищі та не має доходу. Саме тому керівництво заводу не має фінансової можливості стимулювати працівників заводу та підвищувати заробітну плату до бажаного працівниками рівня. Однак, деякі працівники згодом почали виражати невдоволення та свою незгоду з тим, що рівень та обсяг виробництва керівництвом заводу було обґрунтовано зменшено та всупереч чинному законодавству України почали проводити активні дії на території заводу щодо підбурювання працівників заводу до проведення страйків, зокрема, ОСОБА_1
Разом з тим, керівник заводу, розуміючи невдоволення працівників, не притягував їх до дисциплінарних стягнень за порушення правил внутрішнього трудової дисципліни та норм чинного законодавства України щодо проведення страйків.
18 червня 2014 року на ім'я директора заводу ОСОБА_2 надійшли доповідні записки від охоронця заводу ОСОБА_3 та начальника відділу кадрів заводу ОСОБА_4 про те, що 18.06.2014 року позивач була відсутня на роботі протягом усього робочого дня і що від ОСОБА_1 усних чи письмових повідомлень щодо причин її відсутності на роботі не поступало (копії доповідних записок додаються).
На підставі цього комісією у складі оператора видувного напівавтомату цеху роздуву ПЕТ пляшки - ОСОБА_5, охоронця заводу - ОСОБА_3 та начальника відділу кадрів - ОСОБА_4 було складено відповідний ОСОБА_6 від 18.06.2014 р., в якому зафіксовано факт відсутності на роботі позивача протягом усього робочого дня з 8.00 год. до 16.30 год. (копія ОСОБА_6 від 18.06.2014 року додається).
Крім того, директором заводу було надано доручення начальнику відділу кадрів ОСОБА_4 прийняти заходи щодо встановлення причин відсутності на роботі ОСОБА_1 18.06.2014 р., про що свідчить віза керівника заводу на доповідній записці начальника відділу кадрів ОСОБА_4
19 червня 2014 року ОСОБА_1. не вийшла на роботу, у зв'язку з чим комісією у складі наладчика цеху роздуву ПЕТ пляшки ОСОБА_6, начальника відділу постачання ОСОБА_7 та начальника відділу кадрів ОСОБА_4 було складено відповідний ОСОБА_6 від 19.06.2014 р. (копія ОСОБА_6 від 19.06.2014 року додається).
20.06.2014 року на ім'я директора заводу надійшла доповідна записка від начальника цеха роздуву ПЕТ пляшки ОСОБА_8, який повідомив, що йому невідомо про причини відсутності ОСОБА_1 на роботі з 18.06.2014 року.
Тому з метою встановлення причин відсутності ОСОБА_1 на роботі з 18.06.2014 р. керівником заводу було надано доручення начальнику цеху роздуву ПЕТ пляшки ОСОБА_8 опитати працівників цеху роздуву ПЕТ пляшки, про що свідчить віза керівника заводу на доповідній записці начальника цеху роздуву ПЕТ пляшки ОСОБА_8
Також у зв'язку з відсутністю на роботі ОСОБА_1 20 червня 2014 року протягом усього робочого дня з 8.00 год. до 16.30 год. комісією у складі начальника цеху роздуву ПЕТ пляшки ОСОБА_9, начальника відділу постачання ОСОБА_7 та начальника відділу кадрів ОСОБА_4 було складено відповідний ОСОБА_6 від 20.06.2014 р.
24 червня 2014 року на ім'я директора надійшла службова записка від начальника відділу кадрів ОСОБА_4 про те, що усних та письмових повідомлень від ОСОБА_1щодо причин її відсутності на роботі з 18.06.2014 р. станом на 24.06.2014 рік не надходило, а також про те, що на адресу ОСОБА_1 направлено лист від 23.06.2014 р за вих. № 87 з вимогою надати виправдальні документи щодо причини її відсутності на роботі з повідомленням про звільнення за прогул без поважних причин (копії службової записки та листа від 23.06.2014 р за вих. № 87 з доказами направлення додаються).
З метою встановлення строку для надання відповіді щодо причин відсутності ОСОБА_1 на роботі з 18.06.2014 р., керівником заводу було надано доручення начальнику відділу кадрів ОСОБА_4 направити ОСОБА_1 письмову вимогу щодо надання письмових пояснень та виправдальних документів причин її відсутності на роботі з 18.06.2014 р. протягом 3-х днів з моменту отримання такої вимоги, про що свідчить віза керівника заводу на доповідній записці начальника відділу кадрів ОСОБА_4
У зв'язку з відсутністю на роботі ОСОБА_1 25.06.2014 року протягом усього робочого дня з 8.00 год. до 16.30 год. комісією у складі оператора видувного напівавтомату цеху роздуву ПЕТ пляшки - ОСОБА_10, охоронця заводу ОСОБА_3 та начальника відділу кадрів - ОСОБА_4 було складено відповідний ОСОБА_6 від 25.06.2014 р., в якому зафіксовано факт відсутності позивача протягом усього робочого дня на роботі.
Такі акти були складені і в наступні дні.
Станом на день розгляду цієї справи позивач ні письмово, ні усно не повідомила завод про її намір отримати свою трудову книжку та відповідний розрахунок та не надала згоду на пересилання її трудової книжки поштою, а також не доведена поважність причин невиходу її на роботу з 18 червня 2014 року по 11 липня 2014 року.
Під час звільнення ОСОБА_1 відповідачем було дотримано норми діючого законодавства України про працю, тому в позові необхідно відмовити в повному обсязі.
Представник третьої особи - територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області в судове засідання не зявився, в заяві повідомив, що інспекція не проводила перевірку дотримання вимог закону щодо звільнення ОСОБА_1, згідно заяви просив розглядати справу у його відсутність, що суд вважає за можливе.
Судом встановлено, що ОСОБА_11 працювала на заводі «Березівські мінеральні води» з травня 2004 року оператором видувного напівавтоматі цеха роздуву ПЕП пляшки. ОСОБА_1 за її заявою було зараховано по переводу на завод ( на теперішній час - Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Березівські мінеральні води» ) оператором видувного напівавтомату цеху роздуву ПЕТ пляшки 01.10.2012 року, відповідно Наказу від 01.10.2012 року №57-к.
Даний факт підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу від 06.08.2014 року надані Пенсійним фондом Дергачівського району.
За умови виробничої необхідності у зв'язку зі становленням виробництва, директором заводу ОСОБА_2 було встановлено режим робочого часу - неповний робочий день, неповний робочий тиждень згідно доповнень до наказу, зокрема, по цеху роздуву - згідно додатку № 2 до наказу від 26.06.2012 року № 2.
ОСОБА_1 працювала на заводі згідно з графіком роботи день/ніч , денну зміну 8 годин, нічну зміну -12 годин, крім вихідних та була бригадиром бригади.
ОСОБА_1 було написано заяву про надання їй щорічної відпустки з 10.06.2014 року.
26.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась до керівництва заводу з письмовою заявою про виплату їй відпускних коштів, але їй було відмовлено та заяву не було зареєстровано.
Таким чином її трудові відносини в день звільнення фактично тривали , що було підтверджено її заявою від 10.06.2014 року про надання щорічної відпустки.
Крім того вона була на роботі 13 червня 2014 року працюючи денну зміну цеха роздуву з 8 год. ранку до 16.30 .
Так, 17.06.2014р. біля 8.00 ОСОБА_1 прийшла на роботу, але охоронець заводу ОСОБА_12 відмовився її пропускати на територію заводу і на її вимогу викликав начальника цеху роздуву ОСОБА_8 Останній, прибувши на прохідну заводу, сказав, що підприємство не потребує їхніх послуг.
Дані протизаконні дії працівників заводу ОСОБА_12, ОСОБА_8 були зафіксовані відеозйомкою, проведеною за допомогою мобільного телефону.
В судовому засіданні було оглянуто відеозапис подій 17.06.2014р., а також аналогічних подій датами, пізніше 17.06.2014 р. , згідно якого встановлено, що твердження позивача у позові відповідають дійсності : позивача з 17.06.2015 р. працівники заводу не допускали до роботи, що в свою чергу спростовує заперечення відповідача з приводу даного факту.
Вказані факти підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14, які правцювали разом з позивачкою ОСОБА_1 і також були звільнені з таких же підстав, що і позивачка.
Представник відповідача посилається в запереченнях, що даний доказ відеозапис - є недопустимим.
Суд, оцінюючи даний доказ, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Так, відповідно до ч. З ст. 212 ЦПК України суд оцінює допустимість кожного доказу окремо.
Статтею 22 Конституції України визнаються та гарантуються права і свободи людини і громадянина у відповідності з Конституцією. Згідно зі ст. 31, 32 Конституції України кожному гарантується недоторканість особистого та сімейного життя, таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Обмеження такого права допускається лише у випадках та в порядку, прямо встановлених законом.
Частиною 1 ст. 307 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути знята на фото, кіно-, теле- чи відео плівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відео плівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.
Частиною 3 ст. 307 ЦК України передбачено, що знімання фізичної особи на фото-, кіно, теле- чи відео плівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.
Враховуючи, що цивільним законодавством України не передбачено порядку проведення аудио- та звукозапису розмов між фізичними особами, застосуванню підлягають правові норми, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), що передбачено ч.і ст. 8 ЦК України. Отже, будь-який аудіо- та відеозапис розмови фізичної особи підпадає під правове регулювання норм ст. 307 ЦК України.
В даному випадку відеозапис таємно не проводився, фактично проти його проведення будь-хто не заперечував, проводився на вулиці., тому суд вважає, що даний доказ є належним та допустимим.
15.07.2014 року позивач отримала чергового листа від ТОВ „Завод „Березівські мінеральні води" з копією наказу № 28-к від 11.07.2014 року про звільнення її, ОСОБА_1 , з 13 червня 2014 року за прогул без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України.
Вважає, що це все підтверджує незаконні дії керівництва ТОВ «Завод „Березівські мінеральні води» та порушення її прав.
Тому 18.07.2014 року вона звернулася до територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області з проханням провести достовірну та неупереджену перевірку та перевірити законність звільнення її, ОСОБА_1 з 13 червня 2014 року за прогул без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України.
Відповідно до інформаційного листа, що надійшов від територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області зазначено, що проведення позапланової перевірки ТОВ «Завод „Березівські мінеральні води» щодо додержання вимог про працю не виявилось можливим через ненаданням керівництвом документів до перевірки. На підставі вказаного державним інспектором праці складено протокол за ознаками ст. 188-6 КпАП , директору підприємства винесено постанову про накладання штрафу та направлено листи до Прокуратури Дергачівського району Харківської області та Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області.
Суд вбачає, що ОСОБА_1 не допускала прогули, тобто підстава звільнення - прогули без поважних причин не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, у звязку з чим суд вважає за необхідне поновити позивача на роботі.
Відповідно до ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Приписи ст. 27 ЗУ „ Про оплату праці" щодо порядку обчислення заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, відсилають до положень Постанови КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок № 100).
Відповідно до п. 5 розд. IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. З п. 8 Порядку).
Тому обрахування розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу передбачено абз. З п. 2, п. 5 розд. IV, п. 8 Порядку № 100.
Згідно домовленості між сторонами заробітна плата ОСОБА_1 повинна становити не менше середньої заробітної плати одного штатного працівника по підприємствах Харківської області, що віднесені до виду економічної діяльності «Виробництво харчових продуктів, напоїв та тютюнових виробів», згідно довідки Головного управління статистики у Харківській області її розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу з дня звільнення 13.06.2014р. становить:
Червень 2014р. - 3238: 30 календарних днів = 107.93 грн.
107.93 х 18 к.днів = 1942.80 грн.
Липень 2014 р. - = 3339, 00 грн.
Серпень 2014 р. - = 3342.00 грн.
Вересень 2014 р. - = 3339, 00 грн.
Жовтень 2014 р. - = 3523,00 грн.
Листопад 2014 р. - = 3659,00 грн.
Грудень 2014 р. - = 3676,00 грн.
Січень 2015 р. - = 3309,00 грн.
Лютий 2015 р. - = 3491,00 грн.
Березень 2015 р. - = 3584, 00 ірн.
Квітень 2015 р. - = 3819,00 грн.
Травень 2015 р- =4118.00 грн.
Червень 2015 р.- = 4027.00 грн.
Липень 2015р.- = 4008.00 грн.
Серпень 2015- =3972.00 грн
Вересень 2015р.- =4067.00 грн.
Жовтень2015р. =4067.00 грн.
Листопад 2015р. =4067.00 грн.
Грудень2015р. =4067.00 грн.
Січень 2016 р. 4067.00 : 31 к. днів = 131.19 грн.
131.19 х 25 к. днів =3279.75 грн
Щодо моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або повноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду (п. З постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним завданій моральній шкоді, а також мають ураховуватися вимоги розумності і справедливості з посиланнями на відповідні докази.
Згідно з п. 4 Постанови відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Суд вважає, що позивачем надано докази, які підтверджують факт заподіяння відповідачем моральних страждань внаслідок незаконного звільнення, але враховуючи вищезазначене суд вважає за можливе позов в цій частині задовольнити частково та стягнути у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.
Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8,32,43,48,55,60,68 Конституції України, 2,3,5-1,22,40,46,233,235,237-1 КЗпП України, п. З постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, 11,27,31,57-60,209,212,215 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 на посаді оператора видувного напівавтомата цеха роздуву ПЕТ пляшки товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Березівські мінеральні води» з 13.06.2014 р.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Березівські мінеральні води» на користь ОСОБА_1 грошову суму за час вимушеного прогулу 72 696 / сімдесят дві тисячі шістсот девяносто шість гривень/ 55 коп..
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Березівські мінеральні води» судовий збір на користь держави 487/чотириста вісімдесят сім гривень/ 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Дергачівським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання його копії. Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Є. Р. Остропілець