Справа № 278/531/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересованої особи Житомирської міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що він проживав однією сімєю з ОСОБА_3 з жовтня 2009 року до дня його смерті. 04 липня 2015 року ОСОБА_4 помер і він як член сімї має право на спадкування його майна, що стало підставою для звернення до суду.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав повністю та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, про що свідчить розписка про отримання судової повістки про виклик для розгляду справи (а.с.14).

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Вислухавши пояснення заявника та свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 липня 2015 року в м.Житомир помер ОСОБА_5, про що складено відповідний актовий запис №1686 (а.с.5).

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили суду, що вони є друзями та працювали разом з 2002 року, а тому їм добре відомо, що померлий ОСОБА_3 з 2009 року почав часто хворіти, а тому з того часу заявник почав з ним постійно проживати та доглядати за ним.

Згідно з договором-замовленням №1-1674 від 04 липня 2015 року ОСОБА_2 організував та провів поховання ОСОБА_3 (а.с.17-19).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 05 березня 2016 року відмовлено у вчинення нотаріальної дії (а.с.20).

Згідно ст.1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст.257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник та померлий ОСОБА_3 дійсно постійно проживали однією сім'єю до самої смерті останнього.

Оскільки встановлення вищезазначеного факту не пов'язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, а саме можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що є всі підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.10, 11, 212, 214-221, 234, 256, 257, 259 ЦПК України, ст.1264 Цивільного кодексу України, постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 з жовтня 2009 року по 04 липня 2015 року разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, який помер 04 липня 2015 року, однією сімєю не менше пять років до часу відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук