У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа - приватний нотаріус Київського нотаріального округу Верповська ОленаВолодимирівна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ВАТ СКБ «Дністер» та ФОП ОСОБА_3 02 серпня 2007 року було укладено договір № 11 про відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якого остання взяла на себе кредитні зобов'язання з кінцевою датою погашення 01 серпня 2008 року.

У забезпечення кредитних зобов'язань, ОСОБА_1, як майновим поручителем ФОП ОСОБА_3, було передано банку в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: 38/100 часток комплексу будівель та споруд (приміщення 3-12, 33, 34, 42-65 адміністративно - побутового будинку з прохідною А, а, загальною площею 662,6 кв. м), що є його особистою власністю і знаходиться по АДРЕСА_1.

23 серпня 2014 року ОСОБА_1 отримав заяву-повідомлення від приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Верповської О.В. про укладення договору купівлі-продажу права вимоги № 114 від 07 березня 2014 року між ВАТ СКБ «Дністер» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» приймає право вимоги до боржника, а тому виступає кредитором відносно ФОП ОСОБА_3 та іпотекодержателем відносно предмета іпотеки.

Позивач зазначав, що оскільки кінцева дата повернення кредиту 01 серпня 2008 року і з цього часу протягом трьох років банк не вимагав погашення заборгованості та не звертався до суду про стягнення її в судовому порядку, тому основне зобов'язання за кредитним договором є припиненим. Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, відповідно є припиненим і договір іпотеки.

На підставі наведеного просив суд визнати припиненим договір іпотеки, укладений 07 серпня 2007 року між ВАТ СКБ «Дністер» та ОСОБА_1

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що сплив строку позовної давності не є підставою припинення основного зобов'язання та іпотеки, а є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність заборгованості за основним договором, а також з того, що факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який було укладено для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова