Справа № 449/1318/13 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/174/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 березня 2014 року позов задоволено. Визнано кредитний договір №LVZOGF0000007 від 24.09.2005р. укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 - недійсним.

Дане рішення оскаржила представник ПАТ КБ «Приватбанк» - Шуліка А.В. подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що судом при винесенні оскаржуваного заочного рішення не зазначено, які саме права та інтереси позивача було порушено, які при цьому норми закону порушено банком.

Просить скасувати рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 березня 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Представник Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. т.2 а.с. 56), про причини неявки суд не повідомлено та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно дост.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 23.09.2005р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №LVZOGF0000007 та 24.09.2005р. додаткова угода до кредитного договору, відповідно до яких ПАТ КБ "Приватбанк" надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 13 400,00 дол. США на строк до 23.09.2025р. з яких 10 000дол. США на купівлю 9/25 частки житлового будинку, 3 300 дол. США - на сплату страхових платежів та на сплату за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,06% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,40% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. (а.с. 8-12)

Відповідно до п.1.1 кредитного договору №LVZOGF0000007 від 24.09.2005р. погашення заборгованості за договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 156,42 дол. США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами банку відповідно до п.п.2.2.9, 4.3.

Відповідно до п.1.2. даного договору, банк відкрив ОСОБА_3 наступні рахунки НОМЕР_1, кредитний рахунок НОМЕР_2, рахунок по відсотках НОМЕР_3, рахунок для обліку комісії НОМЕР_4,

Додатковою угодою до договору № LZV0GF00000007 від 24 вересня 2005 року, встановлено, що банк зобов' язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 23.09.2025 р. включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 13 400, 00 доларів США для купівлі 9/25 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 156, 42 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, комісією, а також іншими витратами банку відповідно до п.п. 2.2. 9,4,3. (т.1 а.с. 12)

Згідно листа ЗГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" №30.1.0/2-20110315/118 від 22.03.2011 року, графік погашення кредиту за договором зазначений в п.1.1. кредитного договору. (а.с. 50)

Згідно довідки №978/1-12/1 від 04.09.2005р. виданою Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву підтверджується, що ОСОБА_3 відповідає умовам кандидата відповідно до Постанови КМУ від 04.06.2003р. №853 «Про затвердження Порядку часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла». (а.с. 7)

Відповідно до договору №12-465 від 30.12.2005р. «Про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків» Львівське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву зобов'язався відшкодувати частину відсотків за кредитом згідно кредитного договору №LVZOGF0000007 від 24.09.2005р. та додатковій угоді від 24.09.2005р., що надається ОСОБА_3 на придбання житла, яке знаходиться по АДРЕСА_1. (а.с.14-16)

Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 24.09.2005р. вбачається, що ОСОБА_6 продала ОСОБА_3 за 65 650,00 грн., що є еквівалентом 13 000 дол. США, 9/25 частки житлового будинку з відповідною часткою дворових споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1. (а.с. 127)

Як вбачається із квитанцій ОСОБА_3 в період з 17.11.2005р. по 10.12.2009р. сплатила 7 241,52 дол. США, що були зараховані на рахунок НОМЕР_5, а також 666,6 дол. США в період з 19.10.2009р. по 31.08.2010р.

Статтями 628, 629, 638 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 1047-149, 1055, 1056-1 ЦК України передбачено обов'язкову письмову форму договору, право кредитора на отримання процентів та обов'язок боржника повернути позику в строк та сплатити проценти.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 районний суд виходив з того, що їй не було роз'яснено всіх умов договору, позивачка помилилася щодо істотних умов договору, зокрема строків та об'єму своїх прав та обов'язків.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України)

Згідно ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Із аналізу вищенаведеної норми вбачається, що вона не передбачає такої підстави для визнання недійсним укладений кредитний договір, як «помилка щодо істотних умов договору».

Окрім того колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3 здійснювала платежі на погашення заборгованості по кредитному договору, чим визнавала укладений кредитний договір, що підтверджується квитанціями (т.1 а.с. 28-47)

Окрім того, слід зазначити, що згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

З моменту укладення договору, а саме 23.09.2005 року ОСОБА_3 не відкликала свою згоду на утримання кредиту.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Однак позивачкою не зазначено в чому проявляється дисбаланс договірних прав, обов'язків та яка шкода завдана укладеним кредитним договором від 24.09.2005р. та додатковою угодою до нього, ОСОБА_3 як споживачу.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

У справі, яка переглядається, встановлено, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що районний суд на вищенаведені норми закону та обставини справи уваги не звернув, а тому приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву про визнання правочину недійсним слід відмовити.

Згідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 21 березня 2014 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву про визнання правочину недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська