Справа № 487/7203/15-ц
Провадження № 2/487/231/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Разумовської О.Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ Державної міграційної служби України у м. Миколаєві, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

10.09.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ Державної міграційної служби України у м. Миколаєві, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Представник позивача до судового засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову.

Відповідачка до судового засідання зявилась, позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову. В судовому засіданні пояснила, що Заводський ДВС вселив її до спірної квартири 25.10.2014 р, вона зробила собі ключі. В кінці листопада 2014 р. вона зі своїми речами прийшла до квартири разом з родичем, та її не впустили до квартири, і вона пішла. Своїм ключем вона не може відкрити двері квартири. Її тато - позивач по справі та його дружина ведуть себе по відношенню до неї дуже агресивно, і вона побоюється за життя своє та доньки. Вони ображали її, казали, що вона буде жити на килимці. А син дружини тата погрожував їй. Тому вона не може вселитися до квартири разом з донькою, і вони вимушені проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері. У зв'язку з тим, що позивач та його родичі чинять їй перешкоди в мешканні в квартирі, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники справи - Заводський відділ Державної міграційної служби України у м. Миколаєві та Служба у справах дітей адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради до суду не зявились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Служба у справах дітей адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради причину неявки суду не повідомила, а Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області надало заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі їх представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13.11.1993 року ОСОБА_3 є квартиронаймачем АДРЕСА_1. Разом з ним за зазначеною адресою мешкає його дружина ОСОБА_4.

23.10.2014 року, на виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва до АДРЕСА_2 була вселена ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 Їй були передані ключі від помешкання, для забезпечення безперешкодного доступу до квартири, про що державним виконавцем було складено відповідний акт.

Відповідно до довідки № 1817 від 16.07.2015 року, виданої ТОВ «Миколаївбудсервіс» в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані з правом проживання ОСОБА_1, 1964р.н., його донька ОСОБА_2 1992р.н., та його онучка ОСОБА_5 2012р.н. Проте, а ні ОСОБА_2, а ні ОСОБА_5 в даній квартирі не проживають. Факт того, що відповідач не проживає в спірній квартирі, підтвердили суду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, також, це вбачається і з наданих актів про не проживання. Але, цей факт не спростовує і сама відповідачка.

Але, в судовому засіданні було зясовано, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі, так як позивач та його родичі чинять їй перешкоди у користуванні квартирою, які полягають у тому, що він разом зі своєю дружиною не впускають її до даної квартири. Своїм ключем відповідач відчинити двері не в змозі.

Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. А тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірну квартиру.

Відповідно до положень ст. 386 ЦК України відповідач має право на захист порушеного права власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За такого, зважаючи на неправомірність дій, що вчиняться позивачем щодо недопуску відповідачки ОСОБА_2 для проживання в спірній квартирі, чим порушують права останньої як власника майна, суд дійшов висновку, що причини непроживання відповідачки в спірній квартирі є поважними. За такого, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ Державної міграційної служби України у м. Миколаєві, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ Державної міграційної служби України у м. Миколаєві, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Заводського району виконкому Миколаївської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя О.Г. Разумовська