У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Токмак

Суддя Токмацького районного суду Запорізької області Погрібна О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин,

встановила:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю за необхідне залишити заяву без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України. Загальні правила цієї статті застосовуються і до заяв, поданих в порядку окремого провадження, зокрема, заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 258 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Однак, заява ОСОБА_1 не відповідає цим вимогам.

Так, в заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона є матірю неповнолітньої ОСОБА_2, на підтвердження чого надала копію свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 1-ЖС № 083192, виданого 16.02.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Токмака Запорізької області, матірю якої вказана громадянка України ОСОБА_3 та копію свідоцтва про шлюб (виданого повторно), виданого 05 липня 2011 року Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до якого, громадянка ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 уклала шлюб з громадянином України ОСОБА_5, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5.

Відповідно до долученої до матеріалів заяви копії паспорту громадянки України на імя ОСОБА_1, НОМЕР_1 був виданий Токмацьким МВ ГУМВС України в Запорізькій області 06 серпня 2011 року.

Тому, враховуючи положення статті 4 Конституції України, якими передбачено, що в Україні існує єдине громадянство, Закону України «Про громадянство України» та Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень, заявнику необхідно додати документальне підтвердження факту набуття (поновлення) ОСОБА_1 громадянства України станом на час отримання паспорту громадянина України, а саме 06 серпня 2011 року та, відповідно, належності останній вищезазначених документів, згідно до яких вона здійснює представництво прав та законних інтересів неповнолітньої ОСОБА_2.

Крім того, заявник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 просить встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_6, померлому 28.07.2015 року, правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло від 01.11.2001 року, виданого на підставі розпорядження виконавчого комітету Токмацької міської ради від 02.11.2001 року №430р.

В той час, як відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, тому заявнику необхідно уточнити, який саме факт він просить встановити та правову підставу.

Крім того, в порушення вимоги ч. 5 ст. 119 ЦПК України, заявником ОСОБА_1 до заяви не було додано оригінал платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» з 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 грн.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Крім того, відповідно до п.п. 4 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, судовий збір встановлюється в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (275,60 грн.).

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі;

2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - у справах про стягнення аліментів;

4) позивачі - у справах щодо спорів, повязаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, повязаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, повязаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи;

11) виборці - у справах про уточнення списку виборців;

12) військовослужбовці, військовозобовязані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, повязаних з виконанням військового обовязку, а також під час виконання службових обовязків;

13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, повязаних з порушенням їхніх прав;

14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту";

15) фізичні особи (крім субєктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобовязань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом;

16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, повязаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до п. 14 ч.2 ст. 3 цього Закону судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обовязковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, субєкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей;

Пунктом 2.4 Рішення Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 у справі № 1-17/2013 встановлено, що у частині другій статті 3 Закону № 3674 визначено перелік обєктів - заяв до суду, за подання яких судовий збір не справляється, а в статті 5 цього закону - вичерпний перелік субєктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг та за видачу судами документів, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Захист у судах прав та інтересів інших осіб є однією з гарантій реалізації конституційного права кожного на судовий захист і полягає у зверненні до суду державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб, яким законом надано право звертатися із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб (стаття 45 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 60 Кодексу адміністративного судочинства України, абзац третій частини першої статті 2, частина друга статті 21, стаття 28 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 45 ЦПК України передбачена участь у цивільному процесі органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб

Відповідно до ст. 39 ЦПК права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Тобто законний представник неповнолітньої особи не звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

У заяві ОСОБА_1 заявлено дві немайнові вимоги про встановлення факту родинних відносин та про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. Таким чином, заявнику слід було сплатити за вимоги немайнового характеру: 275,60 грн.*2 = 551,20 грн.

Оскільки заявник не подав суду доказів, на підтвердження того, що в нього є пільга по сплаті судового збору, яка передбачена в ст. 5 вказаного Закону, підстав для звільнення його від сплати судового збору немає.

Стаття 121 ЦПК України визначає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 4, 5, 6 ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,-

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, про встановлення факту родинних відносин - залишити без руху.

Надати заявнику строк в 5 (п'ять) днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків.

Роз'яснити заявнику, що в разі невиконання вимог ухвали в зазначений термін, матеріали заяви будуть вважатись неподаними та повернуті заявнику.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: