Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Гечка К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позов мотивує тим, що між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди майна з правом викупу від 01 вересня 2014 року, у відповідності до умов якого він (орендодавець) передав відповідачу (орендар) у строкове платне користування майно, що знаходиться за адресою: м. Ужгород, проспект Свободи, 31/18 в приміщенні кафе «Кофітель», з наступним переходом права власності на це майно від орендодавця до орендаря. Відповідно до даного договору загальна вартість майна становить 221000 грн., що в еквіваленті становить 17000 доларів США, курс долара на момент підписання договору становить 13 грн. за 1 долар США, та орендар зобовязується своєчасно сплачувати орендну плату в розмірі не менше 3900 грн., що в еквіваленті становить 300 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку щомісячно, що здійснюється шляхом передачі грошових коштів та оформленням розписки про їх отримання. Згідно акту прийому передачі від 01.09.2014 р. відповідач отримав майно за договором та здійснював щомісячні платежі згідно договору до липня 2015 року. Впродовж останніх шести місяців відповідач ухиляється від сплати орендної плати, а також не розраховується за майно, яке фактично привласнив та використовує на власний розсуд. Він неодноразово нагадував відповідачу про необхідність сплати боргу, на що останній жодним чином не відреагував. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання.

На підставі уточнених позовних вимог згідно відповідної заяви від 19 січня 2016 року, позивач просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу з договором оренди майна з правом викупу від 01 вересня 2014 року, яка становить 50400 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просять позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за договором оренди майна з правом викупу у розмірі 50400 грн., що є еквівалентом згідно умов договору 300 доларів США за сім місяців у перерахунку за курсом НБУ станом на 18 січня 2016 року, а саме за період з липня 2015 року по січень 2016 року.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. Представник відповідача вважає позов безпідставним та необґрунтованим і пояснила, що дійсно між сторонами було укладено договір оренди з правом викупу від 01 вересня 2014 року. Сума орендної плати між сторонами під час укладення договору визначалася у розмірі 3900 грн., про що зазначено у пункті 4.1 договору. При подані позовної заяви позивач стверджував, що розмір орендної плати становить 3900 грн. На виконання умов договору оренди відповідачем було сплачено грошові кошти на загальну суму 63323.6 грн. за весь період з вересня 2014 року по грудень 2015 року, що підтверджується відповідними розписками наданими позивачем. В той же час, загальне нарахування орендної плати за період з вересня 2014 року по грудень 2015 року складає 62400 грн. за 16 місяців, тобто станом на 30 грудня 2015 року у ОСОБА_3 наявна переплата по сплаті орендної плати у розмірі 923.6 грн. Водночас, станом на день подачі позовної заяви 03 грудня 2015 року переплата зі сплати орендної плати складала 4823.6 грн. Вважає, що заборгованість за договором у відповідача за шість місяців відсутня. Також стверджує, що розмір орендної плати в договорі сторонами узгоджений у розмірі 3900 грн., а не у розмірі 300 доларів США щомісячно, а тому вимоги позивача є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір оренди майна з правом викупу, згідно пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач (орендодавець) зобовязується передати відповідачу (орендареві) у строкове платне користування майно, що знаходиться за адресою: м Ужгород, проспект Свободи, 31/18 в приміщенні кафе «Кофітель», власником якого є ОСОБА_6, згідно свідоцтва про право власності, що визначене у цьому договорі (надалі іменується «майно»), з наступним переходом права власності на майно від орендодавця до орендаря, а орендар зобовязується прийняти майно у строкове платне користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування майна: тераса та терасні меблі, меблі, бар-стійка, холодильник, кондитерська вітрина, телевізор, кондиціонер, теплова завіса, стільці, столи, дивани. Загальна вартість майна становить 221000 грн., що в еквіваленті становить 17000 доларів США. Курс долара на момент підписання договору становить 13 грн. за 1 долар США.

Згідно з пунктом 3.1 договору майно повинно бути передане орендодавцем та прийняте орендарем протягом робочих днів з моменту набрання чинності цим договором, що оформлюється сторонами актом прийому-передачі.

В пунктах 7.1, 7.2 договору сторони встановили, що майно, що орендується, переходить у власність орендаря, за умови сплати його повної вартості. Перехід права власності на майно від орендодавця до орендаря оформлюється шляхом складання сторонами заяви про повний розрахунок та відповідного акту.

Пунктами 9.1, 9.2 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується оформленням розписки про повний розрахунок.

На виконання вимог пункту 3.1 договору сторони 01 вересня 2014 року склали акт прийому-передачі в оренду обладнання, згідно якого орендодавець передав в оренду, а орендар прийняв обладнання-аксесуари (майно), що визначене в пункті 1.2 цього договору.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.ст. 524-526, 610-612, 629 ЦК України та положеннями ЦК України про найм.

Зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті (ст. 524 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності ст.ст. 610-612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами 1 та 5 статті 762 цього Кодексу передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму, плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 4.1 договору визначено, що орендар зобовязується своєчасно сплачувати орендну плату в розмірі не менше 3900 грн., що в еквіваленті становить 300 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку щомісячно, що здійснюється шляхом передачі грошових коштів та оформленням розписки про їх отримання. Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 орендна плата сплачується не пізніше 15 числа кожного місяця. Розмір орендної плати не може переглядатися сторонами.

З наданих письмових розписок ОСОБА_1 вбачається, що на виконання умов договору оренди відповідачем ОСОБА_3 було сплачено відповідні суми грошових коштів, що не заперечується сторонами, а саме: згідно розписки від 26 вересня 2014 року ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4200 грн., що у еквіваленті дорівнює 300 доларам США по курсу 14 грн. за 1 долар США; згідно розписки від 29 жовтня 2014 року, 29 листопада 2014 року 600 доларів США; згідно розписки від 18 лютого 2015 року 600 доларів США за грудень 2014 року та січень 2015 року; згідно розписки від 20 березня 2015 року 300 доларів США з лютий 2015 року; згідно розписки від 20 квітня 2015 року 300 доларів США за березень 2015 року; згідно розписки від 03 липня 2015 року 300 доларів США за квітень 2015 року; згідно розписки від 20 липня 2015 року 300 доларів США за травень 2015 року; згідно розписки від 20 вересня 2015 року 300 доларів США за червень 2015 року.

У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 зобовязань по сплаті орендних платежів за найм майна з липня 2015 року по даний час у нього утворилася заборгованість.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором за період з липня 2015 року по січень 2016 року (сім місяців) в розмірі 50400 грн., що є еквівалентом 300 доларів США за кожний місяць станом на 18 січня 2016 року (1 долар США = 24 грн.), тобто 300 доларів США х 24 грн. = 7200 грн., 7200 грн. х 7 місяців = 50400 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене та те, що відповідач порушив умови договору та не сплатив орендну плату, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за період з липня 2015 року по січень 2016 року у розмірі 50400 грн.

Доводи представника відповідача про відсутність заборгованості за договором оренди, а також про те, що у договорі визначено орендну плату саме у розмірі 3900 грн. щомісячно не заслуговують на увагу, оскільки суперечать обставинам справи та спростовуються її матеріалами. Так у пункті 4.1 договору сторони обумовили між собою орендну плату у розмірі не менше 3900 грн., що в еквіваленті становить 300 доларів США по курсу НБУ на момент розрахунку щомісячно, яка здійснюється шляхом передачі грошових коштів та оформленням розписки про їх отримання. Згідно наданих суду розписок ОСОБА_1 від відповідача ним отримувалася відповідна орендна плата по 300 доларів США. Факт передачі грошових коштів відповідачем не оспорюється. При цьому як зазначено у розписці від 26 вересня 2014 року позивач отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4200 грн., що у еквіваленті дорівнює 300 доларам США по курсу 14 грн. за 1 долар США, що не заперечується відповідачем. Тобто, між сторонами визначено грошовий еквівалент щодо орендної оплати за найм майнав іноземній валюті доларах США.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 551.2 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 524-526, 610-612, 629, 759, 762 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 50400 (пятдесят тисяч чотириста) гривень боргу за договором оренди майна з правом викупу від 01 вересня 2014 року та 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.