АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1830/15-ц Головуючий в І інстанції
Категорія 49 (1) ОСОБА_1
№22ц/774/555/к/16 Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.

Суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

За участю: секретаря Петренко К. І.

позивача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову послався на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі з 11.12.1992 року, від шлюбу з відповідачем дітей не мають.

Спільне життя сторони припинили з 2012 року, відповідач зібрала речі та виїхала на інше місце проживання у невідомому позивачу напрямку. З того часу, будь-які стосунки між сторонами припинилися, а можливості зберегти сім`ю немає. За таких обставин просив суд шлюб розірвати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, зареєстрований 11.12.1992 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 736 розірвано.

Після розірвання шлюбу залишено прізвище позивачу ОСОБА_4, відповідачу ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування судом усіх обставин справи. Так, суд не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що відповідач ОСОБА_7 під час спільного проживання з позивачем працювала займала посаду квартального уповноваженого та фактично утримувала непрацюючого позивача. Судом не взято до уваги, що сторони перебували у шлюбі 24 роки, не проаналізовано поведінку позивача, дії якого суперечать його дійсні волі, яка спрямована на заволодіння спільним майном.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, шлюб сторін зареєстровано 11.12.1992 року Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 736. Від шлюбу дітей не мають.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що сторони тривалий час мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, реєстрація шлюбу з відповідачем суперечить інтересам позивача, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудови сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову при розірванні шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, з дотриманням норм ст..ст. 213, 214 ЦПК України, зясував фактичні взаємини подружжя, мотиви й причини розлучення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими, оскільки у строк, наданий для примирення, сторони відповідних кроків не здійснили.

Аналізуючи всі надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що судом використані усі передбачені законом заходи щодо збереження сімї, які не призвели до примирення сторін, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги щодо не зясування обставин, які мають значення для вирішення справи, не можуть бути взятими до уваги, оскільки вони фактично зводяться до вимог про поділ майна подружжя, що не є предметом розгляду. Однак суду не надано належних та переконливих доказів про можливість примирення та збереження сімї.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: