Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/861/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

23.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В.,

секретар Гусак А.О.

за участю представника позивача та третьої особи ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковської О.І., треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною та скасування заяви про скасування заповіту.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковської О.І., треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсною та скасування заяви про скасування заповіту.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка ОСОБА_7, після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 6,14 га, розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району. Згідно заповіту від 05 квітня 2006 року ОСОБА_7 заповіла земельну ділянку сину ОСОБА_6 та рідним племінникам ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3

При подачі ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини з'ясувалось, що заповіт від 05 квітня 2006 року скасовано за заявою ОСОБА_7 28 серпня 2015 року.

Просив визнати недійсною та скасувати заяву ОСОБА_7 від 28 серпня 2015 року про скасування заповіту, складеного 05 квітня 2006 року.

16 лютого 2016 року подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення відповідачем, третьою особою по справі ОСОБА_6 чи будь-якою третьою особою будь-яких дій із земельною ділянкою до набрання законної сили рішення по даній справі (а.с.21,22).

Провадження у цивільній справі відкрито 27 січня 2016 року (а.с.20).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2016 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено за недоведеністю підстав, які б вказували на можливість невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Посилається на те, що суд, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову не взяв до уваги, що в разі задоволення його позову буде відновлено дію заповіту ОСОБА_7 від 05 квітня 2006 року, а отже надано право третім особам у справі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на спадкування земельної ділянки, в результаті чого ОСОБА_6 зможе самостійно розпоряджатись земельною ділянкою.

В засіданні апеляційного суду третя особа ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач приватний нотаріус Писаковська О.І. подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та повідомила, що ОСОБА_7 до неї, як приватного нотаріуса, із заявою про скасування заповіту не зверталася (а.с.44).

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, які під розписку повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.48,49), в засідання апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що відсутні підстави, які б вказували на можливість невиконання чи утруднення можливого судового рішення, проте, виходячи з предмету позову, з таким висновком суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом щодо права на спадкування земельної ділянки площею 6,14 га, розташованої на території Родниківської сільської ради Олександрівського району, яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7. Таким чином, предметом спору є з'ясування виду спадкування: за законом чи за заповітом, а також кола спадкоємців, і до вирішення цих питань позивач просив заборонити вчиняти певні дії із спірною земельною ділянкою.

Відповідно до положень ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України). Суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч.8 ст.153 ЦПК України).

Пунктом 2 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачено такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, зокрема це може бути, заборона відчуження майна, оформлення спадщини, видача свідоцтва про право на спадщину до вирішення спору.

Постановляючи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, суд в межах поданої позивачем заяви повинен точно визначити, які саме дії та кому забороняється вчиняти.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК , а її зміст повинен відповідати вимогам ст.210 ЦПК України.

Проте в оскаржуваній ухвалі відсутній висновок щодо наявності чи відсутності з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог спору між сторонами, якими відповідно до позовної заяви є позивач та відповідач приватний нотаріус, а спадкоємець за законом є третьою особою, не з'ясовано обсяг позовних вимог.

Наведене свідчить, що питання про забезпечення позову вирішено судом з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою скасування ухвали суду та передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.3 ч.1 ст.312, ч.1 ст.314,ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: М.М.Суржик

Л.В.Суровицька