АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 753/14558/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5283/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

24 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором № 33-256/07-А від 4 травня 2007 року в сумі 7 644 долари США 32 центи, з яких: 3 098 доларів США 34 центи - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 4 545 доларів США 98 центів - сума строкової заборгованості по відсоткам та 264 270 гривень 66 копійки - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам.

Вирішено питання щодо стягнення судових втрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 4 травня 2007 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 укладено Кредитний договору № 33-256/07-А, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 26 888 доларів США строком до 2 травня 2014 року з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1. Кредитного договору.

22 травня 2013 року між сторонами укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 33-256/07-А, яка є невід'ємною частиною Кредитного договору за якою сторони погодили змінити п. 3.2. Кредитного договору щодо дати повернення кредитних коштів 2 травня 2016 року та п. 3.3. Кредитного договору щодо порядку погашення позичальником заборгованості.

Зазначив, що відповідачем належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконуються, у зв'язку із чим, станом на 15 червня 2015 року виникла заборгованість у сумі 7 644 долари США 32 центи та 264 270 грн. 66 коп. заборгованості по тілу кредиту, відсотках та пені.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути 7 644 долари США 32 центи та 264 270 грн. 66 коп. заборгованості з ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, 4 травня 2007 року між Акціонерним товариством в особі Філії «Центральне регіональне управління» Акціонерного товариства "Банк"Фінанси та Кредит" та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір № 33-256/07-А, за умовами якого позичальнику надавався кредит у розмірі 26 888 доларів США строком до 2 травня 2014 року з оплатою за процентними ставками, встановленими п. 4.1. Кредитного договору.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитним договором; факт отримання кредитних коштів від позивача підтверджується заявою відповідача на отримання кредиту від 4 травня 2007 року та заявою на видачу готівки № 3.

З розрахунку заборгованості,наданого позивачем вбачається, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 33-256/07-А від 4 травня 2007 року станом на 15 червня 2015 становить 425 250 гривень 86 копійок, яка включає: 3 098 доларів США 34 центи, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ станом на 15 червня 2015 року, становить 65 247 гривень 32 копійок - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 4 545 доларів США 98 центів, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ станом на 15 червня 2015 року, становить 95 732 гривні 88 коп. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 264 270 гривень 66 копійки - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам.

Положенням статті 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Пунктом 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не виконано взятих на себе зобов'язань, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Банку.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутні докази виконання Банком своїх зобов'язань, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з заяви на отримання готівки від 4 травня 2007 року, ОСОБА_4 отримав від Банку 26 888 доларів США, що еквівалентно 135 784, 40 грн. (а.с. 38).

Таким чином, Банк у повному обсязі виконав взяті на себе грошові зобов'язання перед відповідачем.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена у справі за № 6-246цс14, за змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), тому заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження правомірно та у межах наданих повноважень застосовується позовна давність за заявою, зробленою стороною у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не застосовано строк позовної давності, не враховано, що розрахунки заборгованості здійснено, починаючи з 15 червня 2014 року, а позовну заяву подано 4 серпня 2015 року, оскільки відповідач до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності не звертався.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитним договором.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді