Справа № 214/1398/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

20 січня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа Державний нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, суд

встановив:

Позивач звернулась до суду з даним позовом та згідно уточнених позовних вимог просить суд визнати факт, що за життя ОСОБА_4, який помер 14.09.2013р., належала ? частка квартири, загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкр. Сонячний 14/9, а також визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 14.09.2013р., право власності на ? частку квартири, загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, мкр. Сонячний 14/9. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що за життя її батькові, матері та відповідачу, в рівних частках належала АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло с 552, виданого 29.12.2000 року управлінням житлово - комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів. Після смерті її матері, спадщину у вигляді 1/3 частки квартири фактично прийняв її батько та брат, оскільки були зареєстровані з нею за однією адресою. Таким чином, її батькові ОСОБА_4, за життя належала ? частка спірної квартири. Але, будучи людиною необізнаною в області права, ОСОБА_4 за життя не оформив належним чином своє право на ? частку АДРЕСА_2. За життя її батько зробив заповіт, згідно якого, належну йому ? частку АДРЕСА_2 заповів їй. Оригінали право установчих документів на квартиру знаходяться у відповідача, надавати їх в добровільному порядку він відмовляється. Звернувшись до нотаріуса з заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в неї відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та їй було рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності в порядку спадкування.

Представник позивача, до судового засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач повідомлявся про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось з приміткою «за закінченням терміну зберігання», в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки повторно не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав.

Представник третьої особи також в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності.

Керуючись ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача за відсутності відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Згідно свідоцтва про шлюб 23.10.1957 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 а ОСОБА_5, про що зроблено запис за №1035. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.16).

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_6 є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 24.03.1984 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, про що зроблено запис за №412. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.15).

Згідно свідоцтв про смерть ОСОБА_7 померла 22.05.2007 року, ОСОБА_4 помер 14.09.2013 року (а.с.6,7).

Відповідно Свідоцтва № с552 про право власності на житло від 05.04.2001 року АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.12,13-14).

Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу ОСОБА_9 від 03.10.2012р. ОСОБА_4 заповів належну йому ? частку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 (а.с.8).

ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_4, на що отримала відмову та їй було запропоновано звернутись до суду для визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 14.09.2013р. (а.с.9).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась (а.с.47).

Згідно інформації зі спадкової справи №811/2013 до майна ОСОБА_4, померлого 14.09.2013 року, за прийняттям спадщини після померлого зверталась лише ОСОБА_1 (а.с.46,48-55).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про задоволення позову за наступних підстав.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права.

Ст. 392 ЦК України встановлює, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності у нього документа, що засвідчує його право власності.

Крім того, відповідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, оскільки під час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем, та відповідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) не заявляв про відмову від неї.

Суд також приймає до уваги, що перешкодою для нотаріального оформлення спадщини позивачу є відмова державного нотаріуса Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частину квартири 9, розташованої у буд.14 по мкр. Сонячний у м. Кривий Ріг, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на частку вищевказаного нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки інакше ніж за рішенням суду оформити спадщину вона не має можливості.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати судовий збір у розмірі 487,20 грн. (а.с.1,62)

На підставі викладеного і керуючись ст. 15,16,392,1223,1233,1268,1270 ЦК України, ст.ст.3,10,11,15,88,209,212- 218, 224-228 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, третя особа Державний нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_3, задовольнити.

Встановити факт, що за життя ОСОБА_4, який помер 14.09.2013 року належала ? частка квартири, загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 14.09.2013р., право власності на ? частину квартири загальною площею 62,3 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційному суді Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів позивачем з моменту винесення, відповідачем після процедури перегляд заочного рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва