У х в а л а
23 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області

від 27 жовтня 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області

від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, в якому зазначали, що 12 квітня 2011 року приблизно о 20 годині

05 хвилин ОСОБА_6, керуючи на підставі подорожнього листа № 1030 належним Комунальному закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер «Дніпропетровської обласної ради» (далі -

КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер «Дніпропетровської обласної ради») автомобілем марки ВАЗ-21703, державний номерний знак НОМЕР_1, рухався по просп. імені газети «Правда», з боку вул. Богдана Хмельницького у напрямку просп. Воронцова. Під час руху ОСОБА_6 у районі будинку № 34 на просп. імені газети «Правда» не вжив завчасно заходів до зниження швидкості, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 Внаслідок дорожньо-транспортної події (далі - ДТП) пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. ОСОБА_6 був звільнений від відбування призначеного покарання на підставі пункту «в»

ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», що набрав чинності

19 квітня 2014 року.

На підставі наведеного вище ОСОБА_4 просив суд стягнути з відповідачів за період з 12 квітня 2011 року по 01 червня 2015 року на його користь матеріальну шкоду у зв'язку із втратою годувальника одним платежем в розмірі 132 735 грн, а також моральну шкоду, яку оцінив у

500 тис. грн.

Також ОСОБА_5 просила суд стягнути з відповідачів витрачені грошові кошти у розмірі 2 986 грн 40 коп., а також моральну шкоду, яку вона оцінила у 200 тис. грн. Крім того, ОСОБА_4 просив стягнути кошти у сумі 1 980 грн 49 коп., з яких: на проведення фоноскопічного дослідження у Харківському НДІСЕ - 1 069 грн 32 коп.; на проведення автотехнічного дослідження у Донецькому НДІСЕ - 900 грн 48 коп.; комісія банку -

10 грн 69 коп.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська від 17 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 витрати на поховання у розмірі 1 450 грн, матеріальну шкоду у зв'язку із втратою годувальника одноразовим платежем за три роки за період з 12 квітня 2011 року по 12 квітня 2014 року в розмірі 34 560 грн, з 13 квітня 2014 року по 26 травня 2015 року щомісячно стягнуто по 960 грн, а також моральну шкоду в розмірі 11 520 грн.

Стягнуто з КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 38 480 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_4, а також у позові ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 витрат на поховання у розмірі 1 450 грн, матеріальної шкоди у зв'язку із втратою годувальника одноразовим платежем за три роки за період з 12 квітня

2011 року по 12 квітня 2014 року у розмірі 34 560 грн, з 13 квітня 2014 року по 26 травня 2015 року щомісячно стягнути по 960 грн, моральної шкоди у розмірі 11 520 грн та судового збору на користь держави у розмірі

733 грн 40 коп. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі КЗ «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки встановлено підстави, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Комунального закладу «Дніпропетровський протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Г.В. Юровська

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана