Ухвала

іменем україни

03 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в якому просив стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 тис. грн.

Позивач посилався на те, що 20 лютого 2015 року ним була подана заява про вчинене кримінальне правопорушення до Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, відповідь на яку вчасно не було направлено на його адресу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві за рахунок державного бюджету на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 20 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про відкриття кримінального провадження, з'ясування обставин виникнення, отримання довідки ЖС ТОВ «Оселя», надання цієї довідки до суду та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, винних у протиправних діях. Просив надати відповідь відповідно до ст. ст. 40, 64 Конституції України, ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». У противному випадку обіцяв звернутися до суду з позовними вимогами до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Згідно з висновком та довідкою інспектора міліції Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 10 березня 2015 року в ході проведеної перевірки ознак кримінального правопорушення не виявлено.

У порядку кримінального провадження вказане рішення ОСОБА_3 не оскаржував.

Згідно з копією реєстру відповідей ОСОБА_3 01 квітня 2015 року направлено відповідь на його звернення.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач вчасно не надав позивачу відповідь на його заяву, чим було спричинено моральну шкоду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем не заявлено вимог про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо неотримання письмової відповіді у встановлений законом строк, не надано доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди. Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не підлягає застосуванню.

Такі висновки ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених судом, на доказах, поданих сторонами, які судом належним чином оцінені, і відповідають вимогам закону, який вірно застосовано.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду, посилаючись на ст. ст. 55, 56, 64 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1167 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», ч. ч. 10-13 ст. 5 Закону України «Про міліцію», Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно з п. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно позивача не приймались рішення, передбачені п. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не підлягає застосуванню до вказаних правовідносин.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявою про відкриття кримінального провадження, з'ясування обставин виникнення, отримання довідки ЖС ТОВ «Оселя», надання цієї довідки до суду та притягнення до кримінальної відповідальності осіб, винних у протиправних діях.

10 березня 2015 року вказану заяву розглянуто, що підтверджується висновком та довідкою інспектора міліції Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, тобто в строк, передбачений Законом України «Про звернення громадян».

01 квітня 2015 року ОСОБА_3 направлено відповідь на його звернення.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що позивачем не заявлено вимог про визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо неотримання письмової відповіді у встановлений законом строк, не надано доказів на підтвердження спричинення моральної шкоди.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державного казначейства України в м. Києві, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана