Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Пепеляшкова О.С.

при секретарі Лапчинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 18 у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного правочину, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1, яка вказала, 10.121.2003р. за біржовою угодою придбала павільйон по вул.Кримська, 70 в м.Одесі, розташований на ділянці 102,29 кв.м., який також за біржовою угодою 15.12.2006р. продала відповідачу. Але 24.06.2014р. позивач звернулась до відповідача з вимогою повернути павільйон та правовстановлюючі документи, на що ОСОБА_2 листом повідомив про невизнання права власності позивача, у звязку з чим ОСОБА_1 просила суд застосувати наслідки нікчемної угоди від 15.12.2006р. продажу спірного павільйону повернувши обєкт спору позивачу, а ОСОБА_2 24 625 грн., сплачених останнім за павільйон.

Уточнивши позов ОСОБА_1 просила також визнати за нею право власності на павільйон по вул.Кримська, 70 в м.Одесі, розташований на ділянці 102,29 кв.м., що складається з торгової зали площею 20,4 кв.м., підсобних приміщень площею 16,6 кв.м. й 1,8 кв.м., туалету площею 1,4 кв.м., кабінету площею 4,2 кв.м.

Ще раз вточнивши позовні вимоги позивач просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 павільйон по вул.Кримська, 70 в м.Одесі, розташований на ділянці 102,29 кв.м. що складається з торгової зали площею 20,4 кв.м., підсобних приміщень площею 16,6 кв.м. й 1,8 кв.м., туалету площею 1,4 кв.м., кабінету площею 4,2 кв.м.

Представник позивача в судовому засіданні вимогу позову підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову та розгляд справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Представником позивача надано для дослідження оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Одеською універсальною товарною біржею GIP від 10.12.2003р. за № 149/725, відповідно до якого ОСОБА_1 придбала павільйон по вул.Кримська, 70 в м.Одесі, розташований на ділянці 102,29 кв.м. (а.с. 3-4). Відмітки про реєстрацію права власності за позивачем вказаний договір не містить.

Також представником позивача надано для дослідження оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Одеською універсальною товарною біржею GIP від 15.12.2006р. за № 180/629, відповідно до якого ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 павільйон по вул.Кримська, 70 в м.Одесі, розташований на ділянці 102,29 кв.м. (а.с. 5-6). Відмітки про реєстрацію права власності за позивачем вказаний договір не містить.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Отже, товарна біржа - це оптовий, регулярно діючий ринок, де відбувається торгівля сировиною, матеріалами, іншими товарами, допущеними до обігу на біржі, створений для зручності здійснення комерційної діяльності юридичними та фізичними особами, які, в свою чергу, повинні бути обов'язково зареєстрованими відповідною біржею як її учасники.

На товарних біржах здійснюються біржові операції, які повинні відповідати сукупності вимог, установлених ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", згідно з якою угода вважається укладеною на біржі.

Відповідно до ст.42 Цивільного кодексу Української РСР, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі. Водночас, згідно зі ст.47 згаданого Кодексу, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.

Також слід звернути увагу на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст.40 Закону України "Про нотаріат".

Крім того, Пленум ВСУ у своїй постанові "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28.07.78р. за N 3 роз'яснив, з яких підстав угода може бути визнана недійсною судом. Відповідно до п.4 цієї постанови, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, угода про придбання спірного обєкту нерухомості, посвідчена Одеською універсальною товарною біржею GIP від 10.12.2003р. за № 149/725, дійсною не визнана, права власності на підставі цієї угоди за позивачем не зареєстровано, а як визнає сама позивач в позовній заяві, така угода не створює правових наслідків для сторін, а тому у позивача не виникає відповідного права вимоги, у звязку з чим в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника позивача на наявність зареєстрованого права власності за позивачем на павільйон по вул.Кримська, 70 в м.Одесі, розташований на ділянці 102,29 кв.м., оскільки, як вбачаться з витягу про державну реєстрацію прав КУ ОМБТІ та РОН від 18.02.2011р., право власності а спірний обєкт зареєстровано за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від. 10.02.2011р. р№1027, виходячи з наступного.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ч.1 ст. 11 ЦПК України.

До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, але позивач або її повноважний представник не змінювали підстав позову, вимоги якого ґрунтувались на твердженні про наявність права власності на підставі угоди про придбання спірного обєкту нерухомості, посвідченої посвідченого Одеською універсальною товарною біржею GIP від 10.12.2003р. за № 149/725.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що такі посилання не можуть бути прийняті судом до уваги зокрема з огляду на те, що право власності позивача за цим витягом виникло пізніше, ніж відбулось (за твердженням сторони позивача) передача спірного обєкту нерухомості відповідачу.

На підставі викладеного суд доходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

В силу положень ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за уточнені позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння в сумі 547,40 грн. (з вирахуванням суми надміру сплаченого судового збору за позовні вимоги про визнання права власності) на користь держави.

Керуючись статтями 1, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного правочину, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння - залишити без задоволення в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 537,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя