Справа № 645/3673/15-ц
Провадження № 2/645/108/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання - Дикань Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення пепрешкод у користуванні власністю шляхом виселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення з житлового приміщення без надання іншого житла.

В обґрунтування позову посилалася на те, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору довічного утримання (догляду) від 28 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав їй у власність вищевказану квартиру, а позивач, у свою чергу, зобов'язалась забезпечити відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору. Право власності переходить до набувача з моменту державної реєстрації цього договору.

Відповідно до ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2015 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1

У вказаній квартирі разом із ОСОБА_3 зареєстрований та проживає його син ОСОБА_2 - відповідач у справі.

Відповідач не підтримує ніяких стосунків зі своїм батьком, лише постійно з ним свариться, чим погіршує умови для проживання та лікування хворої людини. Позивача, як законного власника квартири та особу, яка піклується та доглядає за його батьком, не визнає, створює несприятливі умови проживання та догляду за літньою, хворою людиною. Крім того, у сплаті комунальних платежів, розподілі видатків на утримання участі не приймає.

ОСОБА_1 вказує, що все це призводить до створення несприятливих умов для проживання у її квартирі та виконання договору довічного утримання.

У подальшому уточнивши позовні вимоги, посилаючись на викладене вище, ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди в користуванні її житлом шляхом виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що у спірній квартирі проживає все життя. Батько неодноразово намагався його виселити з квартири, проте суди приймали рішення на користь ОСОБА_2 Договір довічного утримання вважає фіктивним, оскільки його дружина постійно знаходилася у квартирі АДРЕСА_1 і ніякого нотаріуса не бачила.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідка, суд встановив наступне.

За договором довічного утримання (догляду) від 28 січня 2015 року ОСОБА_3 (відчужувач) передав, а ОСОБА_1 (набувач) отримала у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,6 кв.м, взамі чого набувач зобов'язується забезпечити відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору.

Вищевказана квартира належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Договору дарування, посвідченого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 24.06.1994 року за реєстровим № 3-2419.

Право власності переходить до набувача з моменту державної реєстрації цього договору.

Відповідно до ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_1 від 28.01.2015 року квартира АДРЕСА_1 загальною площею 44,6 кв.м належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Як вбачається з довідки дільниці № 56 КП «Жилкомсервіс» від 23.01.2015 року у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.02.2005 року та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 20.08.2008 року.

Реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_1 з 20.08.2008 року також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 06.05.2015 року.

Оскільки на теперішній час власник квартири, до якої в якості члена сім'ї вселився у 2008 році відповідач, змінився та, враховуючи положення ст. 391, ст. 383 ЦК України, позов нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своєю квартирою підлягає задоволенню.

Так, права власника жилого будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статтей 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок, а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком (квартирою).

Таким чином, права членів сім'ї власника квартири на об'єкт власності є похідним від прав самого власника.

Частина 4 статті 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Оскільки право власності ОСОБА_3 на квартиру припинилося, член його сім'ї ОСОБА_2 також втратив право користування цим приміщенням і підлягає виселенню за позовом нового власника квартири ОСОБА_1

Посилання ОСОБА_2 як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог на рішення Фрунзенского районного суду м. Харкова від 14 травня 2010 року, від 22 березня 2011 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2011 року, не приймаються судом до уваги, оскільки вказані рішення та ухвала суду прийняті у справах з іншим суб'єктним складом, з іншими підставами позовів, тому вказані судові рішення не мають приюдиційного значення для вирішення даного спору.

До посилань ОСОБА_2 на фіктивність договору довічного утримання та до показів свідка ОСОБА_4 (цивільної дружини відповідача) про те, що вона є домогосподаркою, постійно знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 і нотаріуса ніколи не бачила суд відноситься критично, оскільки договір довічного утримання (догляду) від 28 січня 2015 року у судовому порядку не оспорювався та на теперішній час є дійсним.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести шляхом надання належних і допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. До справ даної категорії такі випадки не відносяться.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України - з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 57, 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення пепрешкод у користуванні власністю шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житлом ОСОБА_1 та виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г. С. Шевченко