АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріЛознян О.С.
за участю: представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 36-38/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що встановлена рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.12.2008 р. до стягнення з ОСОБА_7 сума у розмірі 41 131,46 грн., визначила її правову належність позивачу, що дозволяє вважати цю суму позикою. Зазначив, що співвідношення деліктного зобов'язання в грошовій формі з грошовою позикою не врегульоване жодним актом і не передбачає визначення деліктного грошового зобов'язання як грошової позику, суд першої інстанції повинен був розглядати позов у відповідності до ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 8 ЦК України, які передбачають необхідність застосування аналогії закону щодо неврегульованих цивільних відносин. Це дає правові підстави позивачу належні йому за рішенням суду грошові кошти, незважаючи на відсутність договору позики, вважати позикою для відповідача, у зв'язку з чим на суму боргу 41 131,46 грн. повинні нараховуватись проценти у розмірі на рівні облікової ставки НБУ до дня повернення цієї суми. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

№ справи 752/13341/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3238/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 22.12.2008 р. Подільським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, відповідно до якого суд стягнув з відповідача на користь позивача шкоду в розмірі 41131,46 гривень, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.03.2008р.

На підставі зазначеного рішення суду 29.05.2009 р. був виданий виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

Відповідно до інформації ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві кошти на підставі виконавчого листа № 2-3714, що виданий Подільським районним судом м. Києва про стягнення коштів з ОСОБА_7, станом на 17.07.2015 р. не сплачені.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно зазначив, що зобов'язання щодо відшкодування шкоди є деліктними зобов'язаннями, не ґрунтуються на договірних грошових зобов'язаннях, а тому положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин, у зв'язку з чим прийшов до обґрунтованого висновку що позовні вимоги про відшкодування інфляційних втрат в розмірі 30560,67 гривень, 3% річних в сумі 7416,60 гривень не підлягають задоволенню.

Також, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення процентів за користування коштами на підставі ст.1048 ЦК України, оскільки вказане положення стосується порядку і розміру сплати процентів за Договором позики, правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача в цій частині також не ґрунтуються на положеннях ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, що регулює даний вид правовідносин, оскільки у відповідача відсутні будь-які боргові зобов'язання за Договором позики перед позивачем.

Доводи апеляційної скарги, аналогічні доводам позовних вимог, висновків суду першої інстанції не спростовують. Крім того, якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів й унеможливлюється стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу. правової позиції ВСУ /6-2491цс15 від 02.03.16/

Таким чином, правова підстава виникнення боргу за рішенням суду зовсім інша, аніж боргу за договором позики, у зв'язку з чим не може бути використана міра відповідальності до боржника, передбачена договором позики.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року - відхилити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: