У Х В А Л А

01 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2005 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2013 року в справі позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, закритого акціонерного товариства «Фірма «Меблі» про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в:

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2005 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 10 грудня 1998 року по АДРЕСА_1, укладений між ЗАТ «Фірма «Меблі» та ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року рішення апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2013 року скасовано, рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2005 року залишено в силі.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, визначені пунктами 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 26, 27, 28, 29, 31-33 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що скаржник не брала участі у розгляді справи і нею не підтверджено, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами вирішено питання про її права, свободи чи обов'язки, а тому касаційну скаргу ОСОБА_2 необхідно повернути скаржнику.

Так, скаржник в обґрунтування своєї касаційної скарги вказує на те, що ОСОБА_5 на підставі договору від 25 грудня 1998 року зобов'язався у разі неповернення позичальником ОСОБА_2 як кредитору суми позики передати останній у власність нерухоме майно, яке належить йому на підставі оспорюваного в даній справі договору купівлі-продажу.

Наданий скаржником договір від 25 грудня 1998 року не відповідає формі договору, визначеній у статті 13 Закону України «Про заставу» (в редакції на момент укладення договору від 25 грудня 1998 року), а тому не може бути визнаним належним і допустимим доказом того, що судами при ухвалені оскаржуваних судових рішень вирішено питання про права, свободи чи обов'язки скаржника.

У ст. 13 Закону України «Про заставу» (в редакції на момент укладення договору від 25 грудня 1998 року) визначено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна здійснюється за місцезнаходженням нерухомого майна, договору застави транспортних засобів та космічних об'єктів - за місцем реєстрації цих засобів та об'єктів. Крім того, відповідно до ст. 15 вказаного Закону застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та у порядку, передбачених законом.

Скаржником доказів нотаріального посвідчення договору від 25 грудня 1998 року та державної реєстрації застави не надано.

Керуючись ст. 324 ЦПК України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2005 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2013 року в справі позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, закритого акціонерного товариства «Фірма «Меблі» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, разом із доданими до скарги матеріалами, повернути скаржнику.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О.Писана