У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом прокурора м. Ірпеня в інтересах держави до Ворзельської селищної ради Київської області, ОСОБА_4, Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсними рішень ради, реєстрації права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року прокурор м. Ірпеня Київської області звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати:

- рішення Ворзельської селищної ради від 24 грудня 2012 року № 482-26-УІ «Про надання дозволу на виконання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам в селищі Ворзель»;

- рішення Ворзельської селищної ради від 16 травня 2014 року № 619-35-УІ «Про припинення договору оренди земельної ділянки, укладеного між Ворзельською селищною радою та ОСОБА_5, на земельну ділянку за адресою: селище Ворзель, АДРЕСА_1»;

- рішення Ворзельської селищної ради від 27 жовтня 2014 року № 736-39-УІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в смт Ворзель, АДРЕСА_1»;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 24 листопада 2014 року № 29934128 та скасувати його реєстрацію.

Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що рішенням Ворзельської селищної ради від 29 грудня 2004 року №912-27-ІУ затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_5 та надано йому в оренду земельну ділянку площею 1,1203 га, розташовану по АДРЕСА_1 в смт Ворзель, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд терміном на 49 років. На підставі вказаного рішення 01 лютого 2005 року між Ворзельською селищною радою та ОСОБА_5 був укладений договір оренди земельної ділянки.

Проте, Ворзельська селищна рада 24 грудня 2012 року надала ОСОБА_4 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1203 га по АДРЕСА_1 у смт Ворзель для ведення особистого селянського господарства, а 16 травня 2014 року припинила дію договору оренди землі, укладеного між Ворзельською селищною радою та ОСОБА_5

Рішенням Ворзельської селищної ради від 27 жовтня 2014 року №736-39-УІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,1203 га ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства.

Посилаючись на те, що з комунальної власності смт Ворзель без зміни цільового призначення та без припинення в установленому порядку договору оренди ОСОБА_5 передано земельну ділянку ОСОБА_4, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року, в задоволенні позову прокурора м. Ірпеня в інтересах держави відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник прокурора Київської області, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким вимоги прокурора задоволити у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов висновку про те, що передаючи земельну ділянку площею 1,1203 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства у власність відповідача ОСОБА_4, Ворзельська селищна рада діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог закону.

Рішення про припинення договору оренди з ОСОБА_5 останній не оскаржував.

Висновок судів є правильним та узгоджується з фактичними обставинами справи.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не врахували належність спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення необґрунтовані і суперечать підставам позову, у якому незаконність передачі ОСОБА_4 спірної ділянки прокурор обґрунтовував тим, що вона відноситься до земель житлової забудови, а не до земель лісогосподарського призначення.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка форми 6-зем від 02 грудня 2013 року № 319, видана Управлінням Держземагенства у м. Ірпені Київської області (а. с. 213) про те, що спірна земельна ділянка площею 1,1203 га відноситься до сільськогосподарських земель, а відтак згідно із ч. 3 ст. 22 ЗК України може надаватися громадянам для ведення особистого селянського господарства.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій є правильними та законними, ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко