1Справа № 335/8413/15-ц 2/335/548/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретареві Мереуці М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Орджонікідзевського відділення №7717 Ощадного банку України про зобовязання нарахувати компенсацію інфляції на суму вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Держави Україна в особі Орджонікідзевського відділення № 7717 Ощадного банку України (зараз Територіально відокремленого безбалансового відділення № 100007/0265 філії-Запорізького обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України) про зобовязання нарахувати компенсацію інфляції на відновлену і неповернуту суму вкладу, внесеного до Ощадбанку СРСР до 1992 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що держава не повернула йому вклад (заощадження), внесений до Ощадбанку до 1992 року. Внаслідок значної інфляції, держава проіндексувала вклад у 1996 р. Проіндексований вклад розміщений на рахунку № НОМЕР_1, відкритий 02.04.1997 р. Орджонікідзевським відділенням № 7717 Державного Ощадбанку України. Сума зарахованого вкладу 3697,02 грн., залишок суми з 16.08.2004 року становить 3647,02 грн. Минуло 18 років, але відповідач вклад йому не повернув. Вклад є його власністю, а відповідач є його боржником. Він звернувся до відповідача з вимогою нарахувати компенсацію інфляції на суму вкладу, відповідач відповіді не надав, виплату компенсації не здійснив. Позивач просить суд визнати відповідача боржником неповернутого йому вкладу, порушником його права власності та грабіжником його вкладу, визнати зобовязання відповідача нарахувати компенсацію інфляції на суму вкладу, зобовязати відповідача здійснити компенсацію інфляції на суму вкладу за термін його знаходження у відповідача на рахунку № НОМЕР_1, а саме на суму вкладу 3697,02 грн. з 02.04.1997 до 16.08.2004 р., на суму вкладу 3647,02 грн. з 16.08.2004 р. до дати виконання судового рішення, суми компенсацій додати до суми вкладу, зобовязати відповідача самостійно визначити розмір сум компенсації, згідно вимог ст.625 ЦК України.

У судовому засіданні Позивач просить задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому.

У судовому засіданні представник ПАТ "Державний ощадний банк України" позов не визнала. У задоволенні позовних вимог просить відмовити, пояснивши, що між Позивачем та Відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо розміщення грошових вкладів. Крім того зазначила, що зобов`язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, розміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» та законодавством України передбачений спеціальний спосіб захисту прав вказаної категорії населення.

Заслухавши пояснення позивача та представника ПАТ "Державний ощадний банк України", дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач розмістив вклад в установу Ощадного банку СРСР до 1992 року, має рахунок № 6 розміщений в Орджонікідзевському відділенні №7717 Ощадного банку України, із залишком суми 3647, 02 грн. Позивач 20.08.2015 року звертався до відділення № 10007/0265 філії Запорізького обласного управління Держощадбанку України з вимогою нарахувати компенсацію інфляції на відновлену і неповернуту суму вкладу, внесеного до Ощадбанку СРСР до 1992 року. Вимоги позивача залишились без задоволення.

У відповідності до положень ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У даному випадку спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України»Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» (далі Закон) встановлюються зобов'язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України.

Статтею 2 Закону передбачено, що держава зобов'язується забезпечити збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантує їх компенсацію у встановленому порядку.

Відповідно до ст.6 Закону, компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень проводиться починаючи з 1997 року в грошовій формі за рахунок коштів Державного бюджету України та інших формах відповідно до законодавства. Компенсація втрат від знецінення грошових заощаджень, поміщених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, проводиться їх власникам у готівковій чи безготівковій формі через установи Ощадного банку України після внесення в інформаційно-аналітичну систему "Реєстр вкладників заощаджень громадян" відомостей про них, необхідних для ідентифікації вкладника під час відкриття рахунку. Порядок проведення компенсації, у тому числі перерахування коштів, передбачених у Державному бюджеті України, установам Ощадного банку України та колишнього Укрдержстраху, визначається Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, порядок повернення втрачених внаслідок знецінення грошових заощаджень громадян, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР регулюється Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України», згідно якого зобов'язання щодо забезпечення збереження та відновлення реальної вартості заощаджень громадян і гарантію їх компенсації у встановленому порядку бере на себе держава Україна, за зобов'язаннями якої ПАТ «Державний ощадний банк України» не відповідає.

Установи Ощадного банку України на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» провели одноразову індексацію вкладів громадян і на індексовані суми, що в даний час знаходяться на позабалансовому рахунку Ощадбанку, видали вкладникам компенсаційні ощадні книжки, на підставі яких виникає право на отримання компенсаційних сум в майбутньому за рахунок Державного бюджету.

При цьому, вказаним Законом не передбачено індексації банківських вкладів, окрім вказаної у законі одноразової компенсації, яка була проведена, також не передбачено виплати громадянам повної суми заощаджень та нарахування і виплати річних відсотків. Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках (компенсаційних рахунках), вкладниками, у тому числі і позивачем, фактично на зберігання Ощадбанку України не вносились, а зазначені суми держава планує виплатити поступово, у якості компенсації втрат від знецінення заощаджень на виконання ст. 1 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Відповідно до положень вказаного Закону кошти для компенсації заощаджень визначаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Відповідно до ст. 7 Закону заощадження підлягають поверненню у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік. Порядок проведення компенсаційних виплат, у тому числі перерахування коштів з Державного бюджету України установам ВАТ «Державний ощадний банк України» визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, Ощадбанк проводить лише виплату проіндексованих заощаджень в межах, передбачених для цього державним бюджетом України і перерахованих з нього грошових сум.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» статтю видатків для проведення компенсаційних виплат не передбачено.

Вимоги позивача стосуються повернення не власних особистих заощаджень, які були внесені позивачем (незалежно від їх теперішньої реальної вартості) і які є його власністю, що підлягає захисту, а стосуються одержання компенсаційних бюджетних коштів, передбачених Законом і які відповідають проіндексованій вартості вкладу та знаходяться на спеціальному компенсаційному рахунку.

Зазначені кошти до прийняття державою рішення про їх виплату належать до коштів Державної казначейської служби України та не є майном, яке належить позивачу й підлягає захисту відповідно до ст. 41 Конституції України і ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Компенсація державою знецінених заощаджень є елементом соціального захисту громадян і не тягне за собою її правової відповідальності перед вкладниками колишнього Ощадного банку СРСР.

Особи - вкладники не мають права власності на проіндексовані суми, що містяться на позабюджетних рахунках Ощадного банку України. Ці кошти є фактичним оформленням права особи отримати суму компенсації в разі виконання державою встановлених нею умов.

Суми, які відповідають індексуванню вкладів, не існували до індексування і, таким чином, не можуть враховуватись «власністю» позивача.

Відновлення реальної вартості заощаджень є лише пільгою для тих громадян, на яких поширюються положення ст. 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

Правова природа вирішуваного спору свідчить про те, що у даних правовідносинах мова йде не про відповідальність за невиконання чи неналежне виконання укладеного між вкладником та ощадним банком договору, а про повернення відновлених у встановленому порядку заощаджень. Наявні правовідносини мають іншу правову природу, а саме, - не договірну.

Щодо вимог позивача про нарахування та стягнення інфляційних витрат, що регулюються ст. 625 ЦК України, суд вважає, що вимоги даної статті неможливо застосувати до зазначених правовідносин, так як ці правовідносини врегульовані ЗУ «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» і на них не поширюється положення ЦК України.

Судом також враховується висновок Європейського суду з прав людини, викладений в Рішенні від 02 липня 2002 року по справі «Гайдук та інші проти України», відповідно до якого компенсаційні кошти, які наявні на рахунку позивача, належать до коштів Державного казначейства, які держава виділяє на певних умовах.

Враховуючи вищезазначене, відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача щодо зобовязання відповідача, а саме: нарахувати компенсацію інфляції на суму вкладу, здійснити компенсацію інфляції на суму вкладу за термін його знаходження у відповідача на рахунку № НОМЕР_1, а саме на суму вкладу 3697,02 грн. з 02.04.1997 до 16.08.2004 р., на суму вкладу 3647,02 грн. з 16.08.2004 р. до дати виконання судового рішення, суми компенсацій додати до суми вкладу, самостійно визначити розмір сум компенсації, згідно вимог ст.625 ЦК України.

Позовні вимоги щодо визнання відповідача боржником неповернутого позивачу вкладу, порушником його права власності та грабіжником його вкладу, заявлені позивачем без правих підстав, та не у спосіб, визначений ст.16 ЦК України.

Також слід зазначити, що позивач самостійно, на свій розсуд визначився з відповідачем по справі, а саме Держава Україна в особі Орджонікідзевського відділення №7717 Ощадного банку України. Згідно зі ст.170 ЦК України Держава набуває і здійснює цивільні права та обовязки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до ст.30 ЦПК України, відповідачем у справі можуть бути фізичні і юридичні особи, Орджонікідзевське відділення №7717 Ощадного банку України не є ні юридичною особою, ні органом державної влади, та не може бути відповідачем у справі.

За таких обставин, відсутні будь-які правові підстави для задоволення позову, оскільки, передбачений спеціальний порядок компенсації втрачених заощаджень, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Орджонікідзевського відділення №7717 Ощадного банку України про зобовязання нарахувати компенсацію інфляції на суму вкладу, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.І.Рибалко.