Справа № _______
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання вчинити дії та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, 15.01.2015 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Благоєва, 9. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 зобовязалась передати ОСОБА_1 у строкове платне користування нерухоме майно по вул. Благоєва,9 у м. Дніпропетровську на умовах наступного переходу власності на вказане майно до ОСОБА_1, який зобовязується прийняти майно у строкове платне користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендну плату. Сторони погодили розмір орендної плати в розмірі 30 000,00 грн. за весь період оренди. Пунктом 8.2 договору оренди сторони погодили, що перехід права власності на майно від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 має бути оформлений 01.11.2015 р. шляхом укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Свої зобовязання за договором позивач виконав у повному обсязі. Відповідач свої зобовязання за договором не виконала, договір купівлі-продажу у визначений строк не був укладений. Позивач вважає, що невиконання зобовязань відбулося саме з вини відповідача, а тому просить зобовязати відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу домоволодіння,розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Благоєва, 9.

Відповідач первісний позов не визнала, подала зустрічний позов,в якому просила визнати за ним право власності на садибний будинок, розташований за адресою: вул. Благоєва, 9, м. Дніпропетровськ, що складається з: Літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 34 кв.м., літ. В сарай, літ. Г вбиральня; літ. Д літній душ; літ. № 1 споруди; літ. І,ІІ мостіння. В обґрунтування зустрічних вимог посилався на невиконання ОСОБА_1 пункту 8.1. договору оренди від 15.01.2015 р., несплату на користь ОСОБА_2 вартості майна у розмірі 760 000,00 грн., посилалась на відсутність підстав для укладення договору купівлі-продажу, просила у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, до суду подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій просив позов задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 про розгляд справи за відсутності сторони відповідача та його представника, просив у позові ОСОБА_1 відмовити, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі, а у позові ОСОБА_1 має бути відмовлено з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 17.07.2014 року на праві власності належить домоволодіння № 9 по вул. Благоєва у місті Дніпропетровську. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 28.12.2015 р. домоволодіння № 9 по вул. Благоєва у місті Дніпропетровську складається з: літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 34 кв.м.; літ. В сарай, літ. Г вбиральня; літ. Д літній душ; літ. № 1 споруди; літ. І, ІІ мостіння.

15 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди нерухомого майна домоволодіння по вул. Благоєва, 9 у м. Дніпропетровську. На виконання п. 1.1 договору оренди ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 у строкове платне користування домоволодіння, яке складається з: Літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 34 кв.м., літ. В сарай, літ. Г вбиральня; літ. Д літній душ; літ. № 1 споруди; літ. І,ІІ мостіння, та розташоване за адресою: вул. Благоєва, 9 у м. Дніпропетровську.

Пунктом 5.1. договору оренди сторони встановили орендну плату в розмірі 30000,00 грн. за весь період оренди, яка була сплачена позивачем у повному обсязі, що не заперечувалось відповідачем.

Пунктами 8.1.,8.2. договору оренди передбачено, що майно, що орендується, переходить у власність орендаря, за умови сплати останнім в строк до 01.09.2015 року вартості майна у розмірі 760000,00 грн. Перехід права власності оформлюється 01.11.2015 р. шляхом укладання нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факт сплати на користь ОСОБА_2 вартості майна у розмірі 760 000,00 грн.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Водночас, згідно частини 2 статті 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений певний обовязок особи, то вона не може бути примушена до його виконання. Сторони у договорі мають право самостійно приймати рішення про його укладення, обирати контрагентів, визначати умови. Особа не може бути примушена до укладення договору.

За таких обставин позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4,10,60,88,123,215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право власності на садибний будинок, розташований за адресою: вул. Благоєва, 9, м. Дніпропетровськ, що складається з: літ. А-1 житловий будинок, загальною площею 34 кв.м.; літ. В сарай, літ. Г вбиральня; літ. Д літній душ; літ. № 1 споруди; літ. І, ІІ мостіння.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.