Справа № 346/4470/15-ц
Провадження № 22-ц/779/446/2016
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року з позовом до суду звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» та просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 8591,15 гривень за кредитним договором від 14 квітня 2006 року.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідач порушив Умови та правила надання банківських послуг у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання не виконав, а тому станом на 31 липня 2015 року має заборгованість у сумі 10787, 77 гривень, що складається з наступного: 2120 гривень заборгованість за кредитом; 8667, 77 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, від цієї суми віднімається сума в розмірі 3081, 91 гривень, яка була задоволена судовим наказом Коломийського міськрайонного суду від 20 травня 2008 року, різниця становить 7705,86 гривень а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 гривень штраф (фіксована частина), 385, 29 гривень штраф (процентна складова).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

На дане рішення представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник у скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем пропущено загальний строк позовної давності для звернення за стягненням кредитної заборгованості. Посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне зясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам. Судом не було взято до уваги, що відповідно до правової позиції ВСУ у постанові від 19 березня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Судом першої інстанції взагалі не досліджено строк дії картки, а отже, допущено неповноту судового розгляду. Суд не врахував, що в додатку до позовної заяви чітко зазначено строк дії кредитної картки до березня 2013 року.

Вислухавши суддю-доповідача, представника позивача, яка вимоги скарги підтримала, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що по заявлених позивачем вимогах про стягнення кредитної заборгованості сплинув загальний строк позовної давності, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків його спливу, а позивачем поважних причин пропуску цього строку не наведено.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14 квітня 2006 року сторони уклали споживчий кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг ,при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень +5% від суми позову.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31 липня 2015 року має заборгованість у сумі 8591,15 гривень.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Зі змісту п.5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Останній платіж, який було проведено відповідачем по даному кредитному договору відбувся 23 липня 2012 року сплатою процентів (а.с. 9).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 письмово заявила про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з довідки на а.с.10 старт платіжної картки «Приват Банк» MasterCard №9, виданої на імя ОСОБА_4 визначено з 14 квітня 2006 року, однак строку її дії відповідачем не встановлено.

В останньому рядку цієї ж довідки також зазначено, що строк дії кредитної картки відповідача березень 2013 року, тому представник апелянта вважає, що саме з цієї дати необхідно починати відлік строку позовної давності

Колегія суддів вважає, що представник апелянта обґрунтовано зазначає, що при отриманні кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку початок перебігу строку позовної давності повинен визначатись після останнього календарного дня зазначеного місяця у картці.

Однак, у даній справі позивачем як надавачем банківських послуг не подано жодних доказів навіть про строк дії першої картки. Відсутні будь які докази, що відповідачу видавалась нова картка як цього вимагає пункт 3.1.3.Правил. Відмітка у довідці що строк дії кредитної картки відповідача березень 2013 року без доказів про її надання не можна вважати реальним строком дії картки, тому суд першої інстанції правильно встановив, що початок перебігу строку позовної давності необхідно визначати після останньої оплати відповідачем кредитної заборгованості 23 липня 2012 рокує, як зазначено у розрахунку заборгованості наданого позивачем на а.с. 7.

Позов про стягнення заборгованості представником банку поданий 25 вересня 2015 року, тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у задоволенні позову необхідно відмовити за пропуском трирічного строку позовної давності.

Позивач не заявляв про поважність причин пропуску строку позовної давності, а за вимогами апеляційної скарги взагалі вважає, що строк не пропущено до цього часу.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді І.О. Максюта

ОСОБА_5