Справа № 505/721/16-ц
Провадження № 2/505/616/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Нікітішина В.П.

при секретарі Шевчук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Котовського району Одеської області про визнання права на спадщину,

ВСТАНОВ И В:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, звернувся 18.02.2016 року в суд з цим позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом спадкоємця першої черги на майновий пай та земельну ділянку на території ОСОБА_2 сільради Котовського району Одеської області після батька ОСОБА_3, який помер 01.12.2011 року.

Підставою цьому заначав те, що не має можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про спадщину на це спадкове майно батька, оскільки втрачені оригінали праввостановлюючих документів, а крім цього спадковій земельній ділянці кадастровий номер не визначався. Відновити втрачені документи не можливо. Тому нотаріус рекомендував йому звернутись в суд з цим позовом.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи у її відсутність в якій на позові наполягала.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільради Котовського району Одеської області, на території якої знаходиться спадщина, в судове засідання не зявився. Заперечень до позову не представив. Надав листа від 28.03.2016 р. №89 про розгляд справи у відсутність представника сільради.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються також наявними у справі письмовими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи 01 грудня 2011 року у с.Качурівка Котовського району Одеської областіу віці 70 років помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №288222 від 02.12.2011 року.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,45 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котовського району Одеської області і належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 491751 від 20.05.2003 року, виданого Котовською райдержадміністрацією Одеської області згідно розпорядження № 77/03 від 28.02.2003 р. та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства «Качурівське» в ПК «Агродім», с.Качурівка Котовського району Одеської області в розмірі 2090 гривень, або 0,293 відсотків належного спадкодавцю відповідно до Свідоцтва серії ОД ХІV-V № 000073 виданого ОСОБА_2 сільською радою Котовського району Одеської області 01.08.2003 року, що підтверджується копіями вказаних документів долучених до справи.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, як рідний син спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-АІ №12411717 від 06.09.1969 року.

Факт прийняття ним спадщини батька шляхом фактичного постійного проживання в одному будинку в с. Качурівка Котовського району Одеської області з батьком ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини підтверджується копією довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради від 04.06.2015 року №260.

Отже, він прийняв спадщину батька у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до вимог п. 4.20 Розділу 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Як свідчить із Інформації Відділу Держземагенства у Котовському районі Одеської області від 15.11.2013 року №14-06-10/3910 кадастровий номер земельної ділянки площею 5,45 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котовського району Одеської області і належала ОСОБА_3 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 491751 від 20.05.2003 року - відсутній.

Як свідчить листа Управління Держгеокадастру у Котовському районі Одеської області від 12.10.2015 року №34-1504-0.12-4459/0/2-15 нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки станом на 01.01.2015 року становить 70515,00 грн.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічні вимоги зазначені в статті 126 Закону України «Про державний земельний кадастр» згідно з якою право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до вимог ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 4 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обовязковій реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Статтею 5 встановлено, що у державному реєстрі прав реєструються права на земельні ділянки.

Статтею 9 вказаного закону визначено, що державний реєстратор (яким також є нотаріус) повинен встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих у документах.

Оскільки, як зазначено вище, кадастровий номер земельній ділянці не визначався, то позивач не має змоги надати його нотаріусу.

Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, за письмовою заявою правонабувача, може подаватися державним кадастровим реєстратором, який здійснив державну реєстрацію такої земельної ділянки. Оскільки на момент реєстрації права власності на вказану земельну ділянку кадастровий номер не надавався та відомості про неї не заносились до кадастру, тому вона позбавлена можливості набути права власності на земельну ділянку на підставі вказаної статті.

Статтею 19 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

Статтею 28-1 ч. 2 вказаного закону передбачено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру (в даному випадку управління Держземагенства), надає органу державної реєстрації прав інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки, право доступу до перегляду кадастрових карт (планів). Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно.

У відповідності до ст. 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 15 вказаного закону встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. N 1141 затверджено «Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» (надалі «Порядок …») пунктом 10 якого державного реєстратора (у тому числі нотаріуса) зобовязано під час розгляду заяви (запиту) здійснювати пошук у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав.

Пунктом 11 встановлено, що пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі, коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється «за кадастровим номером земельної ділянки» (ідентифікатором).

Крім того, кадастровий номер також потрібен для внесення державним реєстратором (нотаріусом) запису про нерухоме майно оскільки П.20.вказаного «ПОРЯДКУ…» визначено, що з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор (нотаріус) вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо земельної ділянки: дату державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площу земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; підставу для внесення запису про нерухоме майно: назву рішення; дату формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування нотаріальної контори, назву нотаріального округу.

Пунктом 36 «Правил..» встановлено, що для формування та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до Державного реєстру прав відомості щодо нерухомого майна (зокрема земельної ділянки): дату державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площу земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки.

Аналогічні вимоги містить глава 10 п. 4 підпункт 4.20. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, відповідно до якого «Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру.

Також, обовязковим є отримання витягу з державного земельного кадастру при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки у відповідності до вимог ст.38 п.2 Закону України «Про державний земельний кадастр».

На момент набуття права власності на вказану земельну ділянку землевпорядна документація не виготовлялась, оскільки це не було передбачено діючим законодавством з зазначених причин вона позбавлена можливості надати нотаріусу всі необхідні документи для проведення державної реєстрації та видачі свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнається дійсними у разі відсутності його державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Як вже зазначено вище, спадкодавець набув право на земельну ділянку у відповідності до законодавства, яке діяло станом на 2004 рік, яким не передбачалось присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці та виготовлення технічної документації з оцінки земель.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати документа, що підтверджує право власності.

Отже, відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належних оригіналів документів на спадщину, позбавляє його права на оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадщину у судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.15,328,392,1216,1222,1225, 1261,1269,1296,1297 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 01.12.2011 року, право приватної власності на земельну ділянку площею 5,45 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котовського району Одеської області і належала спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 491751 від 20.05.2003 року, виданого Котовською райдержадміністрацією Одеської області згідно розпорядження № 77/03 від 28.02.2003 р.

Визнати за ОСОБА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 01.12.2011 року, право приватної власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства «Качурівське» в ПК «Агродім», с.Качурівка Котовського району Одеської області в розмірі 2090 гривень, або 0,293 відсотків належного спадкодавцю відповідно до Свідоцтва серії ОД ХІV-V № 000073 виданого ОСОБА_2 сільською радою Котовського району Одеської області 01.08.2003 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні потягом 10 днів з дня отримання його копії.

С у д д я