АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/540/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 182/5046/15-ц інстанції - Рунчева О.В.
Категорія № 59 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

із секретарем - Євтодій К.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, про відшкодування неотриманого доходу (упущеної вигоди) від безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом до ОСОБА_3, в якому, неодноразово уточнивши свої вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь неоотримані доходи (упущену вигоду) від безпідставно набутого майна за період з 05 грудня 2012 року по 28 лютого 2013 року в розмірі 403 000 грн. та накласти арешт на нерухоме та рухоме майно з забороною його відчуження і кошти відповідача. В ообгрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що на підставі договору про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року вона з ПП «Дніпрянка» використовує у своїй діяльності обладнання, яке державною виконавчою службою вилучено та за Актами від 03 серпня 2011 року і 15 листопада 2011 року передано на зберігання директору Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі Дніпропетровської облспоживспілки ОСОБА_3 Зазначені акти згодом скасовано, однак відповідач відмовився повертати їй обладнання, передане йому на відповідальне зберігання.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи. Зокрема, на її думку, судом не враховано, що спірне майно є спільною сумісною власністю на підставі договору від 18 квітня 2000 року, а тому вона, як його співвласник, має право вимагати усунення порушення її прав. Крім того, вважає, що судом не надано належної правової оцінки доказам по справі та проігноровано клопотання позивача щодо встановлення ціни зерна.

Позивач, відповідач та третя особа, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, до суду не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

На думку колегії суддів, неявка в судове засідання сторін та третьої особи, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги і заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 серпня 2011 року та 15 листопада 2011 року державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2011 року про стягнення з ПП „Дніпрянка" суми боргу 78 439,54 грн. описано й арештовано майно ПП «Дніпрянка» та передано на зберігання стягувачу - Нікопольському обласному підприємству оптової торгівлі в особі директора ОСОБА_3 (а.с.8,9).

Постановою начальника відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції 04 грудня 2012 року зазначені вище акти опису й арешту майна скасовано ( а.с.12).

Звертаючись до суду з позовною заявою, ОСОБА_2 зазначила, що вона є співвласником вилученого обладнання, та просила стягнути з відповідача на її користь упущену вигоду (збитки) від вимушеного простою обладнання протягом 576 годин (72 дні) у період з 05 грудня 2012 року по 28 лютого 2013 року, внаслідок чого не перероблено 360,0 тон зерна на борошно і вісівки та недоотримано кошти в розмірі 403 000 грн., посилаючись на договір про спільну діяльність, укладений із ПП «Дніпрянка».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вказаної статті особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в грошовій сумі у повному обсязі.

Таким чином, при пред'явленні вимоги про вiдшкодування неотриманих доходiв (упущеної вигоди) законодавець покладає на позивача обов'язок довести, що цi доходи (вигода) не є абстрактними, а дiйсно були б ним отриманi якби його право не було порушене.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Колегія суддів вважає, що позивачем, у порушення вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, не доведено того, що вона є співвласником спірного майна та у зв'язку з передачею його на відповідальне зберігання директору Нікопольського обласного підприємства оптової торгівлі ОСОБА_3 у період його вилучення їй було завдано збитки у вигляді упущеної вигоди.

Зокрема, посилання позивача на договір про спільну діяльність від 18 квітня 2000 року не може свідчити про належність обладнання на праві власності ОСОБА_2 та ПП «Дніпрянка», оскільки цим договором передбачено передачу учасником спільної діяльності ОСОБА_2 суб'єкту господарювання - ПП «Дніпрянка» грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн. у тимчасове володіння для досягнення спільної мети, однак жодним чином не визначено ані підстави набуття права власності учасником спільної діяльності на майно, придбане ПП «Дніпрянка», ані порядок та розміри отримання нею доходів саме від використання обладнання.

Встановивши, що у справі відсутні докази того, що обладнання є спільною сумісною власністю ПП «Дніпрянка» та ОСОБА_2, придбаною на підставі договору про спільну діяльність, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказам по справі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи та висновками оскаржуваного рішення суду, із якого убачається, що суд розглянув справу в межах заявлених позивачкою позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Доводи апелянта про те, що спірне майно є спільною сумісною власністю і вона, як співвласник майна, має право вимагати усунення порушення її прав, також не можуть бути взятими до уваги, оскільки позивачем не доведено право власності на дане майно та факту порушення відповідачем прав чи законних інтересів.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів