АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/1749/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.

за участю позивача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2014 року о 07 годині 50 хвилин по вулиці Чорновола, 25 у м. Києві з вини ОСОБА_6, який керував автомобілем марки «FORD Focus» державний номерний знак НОМЕР_1, сталася ДТП: зіткнення керованого ним автомобіля «FORD Focus» з автомобілем «DAIHATSU Sirion» державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого сталося зіткнення автомобіля «DAIHATSU Sirion» з автомобілем «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_3. Внаслідок ДТП автомобіль «DAIHATSU Sirion, власником якого є ОСОБА_3, зазнав механічних пошкоджень.

Також установлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована ПрАТ «СК «Провідна» (поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5034891), забезпеченим транспортним засобом згідно вказаного полісу є автомобіль «FORD Focus» державний номерний знак НОМЕР_1.

02 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №1162/14-12 від 17 грудня 2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «DAIHATSU Sirion», склала 32950,09 грн. Страхове відшкодування у розмірі 32700,09 грн перераховано позивачу 17 лютого 2015 року.

Враховуючи, що висновок проведено особою-оцінювачем відповідно до сертифікату якості оцінки та у повній відповідності до встановленої законом методики, а також що відповідачем ОСОБА_6 було відшкодовано позивачу вартість франшизи в розмірі 500грн, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представники відповідачів проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідачів різниці між фактичним розміром шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, і виплаченим страховим відшкодуванням.

Статтею 1194 ЦК України передбачено обов'язок особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Обставини, що мають значення для вирішення спору, повно та всебічно з'ясовані судом, проте, висновки суду не відповідають установленим обставинам і вимогам закону, крім того, суд першої інстанції не застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Так, установлено, що позивач отримала перераховані їй 17.02.2015 32700,09грн страхового відшкодування за пошкодження її автомобіля внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_6

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч.1 ст.1192 ЦК) і може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Зазначена норма залишилася поза увагою суду.

Оскільки на момент звернення до суду з позовом позивач відремонтувала пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, способом відшкодування шкоди обрала відновлення попереднього стану пошкодженої речі, у зв'язку з ремонтом автомобіля понесла реальні витрати у сумі витрат вартості деталей та вартості робіт 83600грн +26150грн = 109800грн (ас10-14), - саме зазначена сума є реальною вартістю втраченого майна позивача як потерпілого у ДТП на момент розгляду справи. Ціна нових деталей, комплектуючих частин, які необхідні для полагодження пошкодженої речі, при визначенні розміру збитків має відшкодовуватись без врахування того, що вони ставляться замість тих, які частково були зношені та стали непридатними внаслідок правопорушення, якого припустився боржник (порушення ПДР).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містять у п.14 постанови №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини тощо, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна.

З урахуванням положень ст.1194 ЦК України відшкодуванню потерпілому підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням): 109800грн - 32700,09грн = 77099,91грн.

З огляду на викладене висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не грунтується на нормах матеріального закону і встановлених обставинах справи, у зв'язку з чим і на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

За загальним правилом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч.1 ст.1188 ЦК України): шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З огляду на наведене та з урахуванням положень ст.1194 ЦК України різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (109800грн - 32700,09грн = 77099,91грн) має відшкодувати позивачу винна особа - ОСОБА_6

Передбачених законом підстав для додаткового стягнення будь-яких сум зі страхової компанії, яка фактично здійснила виплату страхового відшкодування, розмір якого ніким не оспорений, немає. За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна».

Оскільки позивач, звернувшись до суду з позовом, просила стягнути з ОСОБА_6 59800грн як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, відповідно до положень ст.ст.3,11 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню у визначеному позивачем розмірі. З огляду на наведене позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягають вирішенню питання розподілу судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,309,313,316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 59800грн матеріальної шкоди, 598грн та 457грн судового збору, а всього стягнути 60855,97грн (шістдесят тисяч вісімсот п'ятдесят п'ять гривень 97 коп.).

В іншій частині рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна