Справа № 441/1156/15 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/584/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Фейір К.О.

з участю: прокурора відділу Прокуратури Львівської області - Лящука Т.І.,

представників відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4 та адвоката

Деми Н.І.,

третьої особи ОСОБА_6 та її представника - ОСОБА_7,

третіх осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, до якої приєднався ОСОБА_3, на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року у справі за позовом прокурора Городоцького району Львівської області до ОСОБА_3, Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи Відділ Державного агентства земельних ресурсів у Городоцькому районі, треті особи на стороні позивача ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання недійсним державного акта про право власності на землю,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року прокурор Городоцького району Львівської області звернувся до суду із вказаним позовом про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, в якому просив визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 від 01.12.2011 р. про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2 та зобовязати ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, що у с. Воля-Бартатівська Городоцького району Львівської області, кадастровий номер НОМЕР_3, вартістю 45 963,2 грн. та привести у придатний до використання стан.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Бартатівської сільської ради №767 від 21.05.2010 «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки площею 12,1 га для розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Воля- Бартатівська та передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних житлових будинків», ОСОБА_3 відведено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку в с. Воля-Бартатівська Городоцького району Львівської області площею 0,0800 га. Управлінням Держкомзему у Городоцькому районі Львівської області 01.12.2011 року ОСОБА_3 видано державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 01.12.2011.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014р., визнано протиправними та скасовано рішення Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 606 від 15.06.2009 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земель з передачі їх у власність громадянам для БОЖБ», рішення Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 656 від 06.11.2009р. «Про погодження і затвердження містобудівного обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови», рішення Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 657 від 06.11.2009 «Про затвердження матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки під квартал індивідуальної житлової забудови», рішення Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області №767 від 21.05.2010 «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки площею 12,1 га для розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Воля- Бартатівська та передача безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних житлових будинків».

На підставі рішення Бартатівської сільської ради №767, яке скасоване, та додатку до нього щодо списку людей, які отримали земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків в кварталі під забудову в с. Воля-Бартатівська, ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, відповідно до якого останній є власником земельної ділянки площею 0,0800 га, що знаходиться в с. Воля-Бартатівська, Городоцького району Львівської області, цільове призначення - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер вказаної земельної ділянки НОМЕР_3.

Посилаючись на вказане, прокурор просив задовольнити його позов.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року позов задоволено та:

-визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_4 від 01.12.2011 р. про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3.

-зобов'язано ОСОБА_3 звільнити земельну ділянку, що в с.Воля Бартатівська Городоцького району Львівської області, привести її в придатний до використання стан, та повернути в комунальну власність;

-стягнуто з Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави.

Рішення суду оскаржив відповідач - Бартатівська сільська рада Городоцького району Львівської області.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, вийшов за межі позовних вимог, оскільки судом вирішено повернути спірну земельну ділянку в комунальну власність, хоча така позовна вимога прокурором не заявлялась. Вказує, що по суті позов був заявлений в інтересах Бартатівської сільської ради, проте суд першої інстанції не з'ясував її відношення до позову та ухвалив рішення на користь відповідача у справі. Також зазначає, що суд розглядаючи справу, керувався обставинами, встановленими у справі № 813/2242/13-а, розгляд якої ще не завершено, та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у даній справі до перегляду рішень Вищим спеціалізованим судом України у справі № 813/2242/13-а. Крім цього, судом першої інстанції було неправомірно стягнуто судовий збір з Бартатівської сільської ради в дохід держави.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі державної власності.

З огляду на положення частини першої статті 83, частини першої статті 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Крім того, з урахуванням статей 1, 2, 6, 10 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об'єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Прийняття рішення про передачу земель державної власності в комунальну власність, а також земельної ділянки в приватну власність із земель відповідно державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов'язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Судом встановлено, що Бартатівською сільською радою Городоцького району Львівської області прийняті рішення:

1)№ 606 від 15.06.2009р. «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земель з передачі їх у власність громадянам для БОМЖ»;

2)№ 656 від 06.11.2009р. «Про погодження і затвердження містобудівного обґрунтування кварталу індивідуальної житлової забудови»;

3)№ 657 від 06.11.2009р. «Про затвердження матеріалів погодження місця розташування земельної ділянки під квартал індивідуальної житлової забудови»;

4)№ 767 від 21.05.2010р. «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки площею 12,1 га для розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови в с.Воля-Бартатівська та передача безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних житлових будинків».

Судом встановлено, що земля, віднесена рішенням Бартатівської сільської ради до земель житлової забудови згідно даних державного земельного кадастру та матеріалів проекту роздержавлення і приватизації земель Бартатівської сільської ради Городоцького району, розробленого в 1995р. Львівським філіалом інституту землеустрою, відносяться до земель сільськогосподарського призначення (пасовища) - ч.2 ст. 22 Земельного кодексу України, та є меліоративними.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного-сільськогосподарського виробництва.

Згідно ст. 23 Земельного кодексу України землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватись насамперед для сільськогосподарського використання. Для інших потреб, не пов'язаних з веденням сільськогосподарського виробництва, надаються переважно несільськогосподарські угіддя гіршої якості.

Судом встановлено, що Бартатівською сільською радою не приймалось рішення про зміну цільового призначення земель сільськогосподарського призначення (пасовища) на землі житлової та громадської забудови, кваліфіковані висновки про те, що виділені під забудову меліоративні землі сільськогосподарського призначення є низької якості та непридатні для використання за призначенням, відсутні.

Судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р. у справі № 813/2242/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014р. (справа № 876/10939/13) усі вищезазначені рішення Бартатівської сільської ради визнані протиправними та скасовані.

Зокрема, судом було встановлено, що Бартатівською сільською радою не надано доказів розгляду на сесії ради відповідних заяв громадян про надання їм земельних ділянок у власність, проектів рішень з даними про голосування по кожному громадянину, який звернувся, не зазначена орієнтовна площа земельної ділянки, що виділяється кожному заявнику та місце її розташування, незаконно запропоновано громадянам скласти один загальний проект землеустрою щодо відведення земель для передачі їх у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, хоча кожний громадянин звертався індивідуально і об'єднання громадян для відведення земельних ділянок під спільне будівництво кварталу житлової забудови не створювалось. Містобудівне обґрунтування під розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови в с. Воля Бартатівська площею 12,1 га, не було погоджено органами охорони культурної спадщини, земельних ресурсів та не пройшло державної експертизи містобудівної документації. Під забудову виділені землі сільськогосподарського призначення.

На підставі вказаного незаконного рішення Бартатівської сільської ради № 767 від 21.05.2010р. відповідачу ОСОБА_3 було видано Державний акт Серія НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку площею 0,0800 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до статей 126, 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі № 6-46цс14 і не погодитись з нею у колегії суддів немає підстав.

Враховуючи, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_3 на підставі рішення сільської ради, яке у судовому порядку визнано незаконним, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність задоволення позову прокурора та повернення земельної ділянки у комунальну власність, що відповідає суспільному інтересу так як захищає інтереси територіальної громади с. Воля-Бартатівська на користування громадським пасовищем.

Судом встановлено, що земельна ділянка, на яку видано державний акт на ім'я ОСОБА_3 останнім не освоєна та повністю вільна від забудови.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд допустив порушення вимог ст. 140 ЗК України, яка передбачає вичерпний перелік підстав припинення права власності, та припинив право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з непередбачених законом підстав, не заслуговують на увагу.

Статтею 140 ЗК України встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. Разом із тим у даній справі судом установлено, що відповідач набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі № 6-57цс13 і не погодитись з нею у судової колегії немає підстав.

Повернення спірної земельної ділянки у комунальну власність, до якої вона належала до ухвалення незаконних рішень сільською радою та незаконної передачі її у приватну власність ОСОБА_3, не є виходом суду за межі позовних вимог, як зазначено в апеляційній скарзі, а є задоволенням суспільної потреби у відновленні законності у зв'язку з вибуттям землі сільськогосподарського призначення з комунальної власності без достатніх правових підстав.

У зв'язку із задоволенням позову, суд з врахуванням положень ст.. 88 ЦПК України правильно стягнув з відповідача Бартатівської сільської ради судовий збір в дохід держави, розмір якого не перевищує встановлений законом.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Бартатівської сільської ради Городоцького району Львівської області, до якої приєднався ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк