Справа № 127/3595/16-ц
Провадження № 2/127/2392/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2016року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до гаражного товариства ветеранів війни, праці та Збройних Сил України «Ветерани», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до гаражного товариства ветеранів війни, праці та Збройних Сил України «Ветерани» про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом. Позов мотивовано тим, що 08.08.1965 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відповідно до договору купівлі продажу гаража від 11.10.2005 року ОСОБА_2 купив цегляний гараж №338, який знаходиться в м. Вінниці по вул. 600- річчя, 23 в ТГВ «Ветерани», означений на плані літерою «А», з оглядовою ямою «о/я», погрібом «п/А», площею 17,1 кв.м. 05.08.2015 року ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, заповіту на яку він не залишив. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, і прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Після укладення договору купівлі продажу гаража, ОСОБА_2 був прийнятий в члени ГТВ ВПЗСУ «Ветерани», користувався гаражем, своєчасно сплачував внески за нього. Після йог осмерті позивач була прийнята в члени ГТВ ВПЗСУ «Ветерани», користується гаражем, своєчасно сплачує внески за гараж. Однак, оформити спадщину на гараж та зареєструвати своє право власності на нього позивач не може, оскільки державна реєстрація права власності на гараж спадкодавцем не була здійснена, в звязку з чим державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва. Просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлого 05.08.2015 року в м. Вінниці, на цегельний гараж №338, який знаходиться в м. Вінниці по вул. 600- річчя, 23 в ТГВ «Ветерани», означений на плані літерою «А», з оглядовою ямою «о/я», погрібом «п/А», площею 17,1 кв.м.

На підставі ухвали суду від 14.03.2016 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено Вінницьку міську раду.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги викладені в позові, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при винесені рішення покладалась на думку суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження 08.08.1965 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис №15 (а.с.50.

Згідно договору купівлі продажу гаража від 11.10.2005 року ОСОБА_2 купив гараж №338, який знаходиться в м. Вінниця вул. 600- річчя, 23 в ТГВ «Ветерани» (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про смерть 05.08.2015 року помер ОСОБА_2 (а.с.120.

Згідно довідки ГТВВПЗСУ «Ветерани» №3 від 03.02.2016 року гараж №338, що розташований по вул. 600- річчя, 23 в м. Вінниці знаходиться на земельній ділянці яка є власністю товариства на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК021024 (а.с.16).

Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори №363/02-31 від 23.02.2016 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж №338 в ТВГ «Ветерани», що в м. Вінниці по вул. 600- річчя, 23, оскільки в померлого ОСОБА_2 не виникло право власності на вказаний гараж (а.с.17).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За вимогами ст. ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В силу вимог ст. 182 ЦК України, а також ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 р. Про затвердження тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно слідує, що державна реєстрація права власності на нерухоме

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно вимог ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Враховуючи викладене та те, що спадкодавець фактично оформив право власності на гараж №338 в ТГВ «Ветерани» по вул. 600- річчя, 23 в м. Вінниці, але не встиг за життя провести його державну реєстрації, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 328-330, 331, 1216, 1217, 1218, 1233, 1268 ЦК України, ст. ст. 10,11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2, померлого 05.08.2015 року в м. Вінниці, на цегельний гараж №338, який знаходиться в м. Вінниці по вул. 600- річчя, 23 в ТГВ «Ветерани», означений на плані літерою «А», з оглядовою ямою «о/я», погрібом «п/А», площею 17,1 кв.м.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: