Провадження №2/748/111/16
Єдиний унікальний № 748/13/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Головач О.М.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Науково-виробничого об»єднання «Чернігівеліткартопля» про визнання недійсним договору оренди землі, третя особа Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, -

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2016 року ОСОБА_2, через представника за довіреністю, звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір оренди землі № 71 від 06.05.2011 площею 4,1742 га, розташованої на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівськоі області, укладений між ПАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та нею, реєстраційний номер 00592. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що є власником двох окремих ділянок, однак договір укладено один стосовно однієї земельної ділянки загальною площею 4,7142 га, що складається з ріллі, площею 4,1904 га та кормових угідь площею 0,5238 га та розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки визначений незрозуміло. Також, посилається на те, що в порушення п.15 договору та ст.17 Закону України «Про оренду землі» ( у редакції, чинній на момент укладення договору) земельна ділянка була передана у день укладення договору, більш ніж за два місяці до моменту його державної реєстрації. Посилалась на порушення відповідачем умов та порядку виплати орендної плати.

В судовому засіданні 15 лютого 2016 року позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Вказавши, що підставою для звернення до суду з позовом стала не в повному обсязі виплата орендної плати та з»явились інші особи, які мають намір укласти договір оренди земельної ділянки на більш вигідних для неї умовах.

Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, оскільки при укладенні договору дотримані всі його істотні умови, а позивач не навела передбачених законом підстав для визнання укладеного договору недійсним. Просила не стягувати витрати на правову допомогу в сумі 500 грн.

Третя особа Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, будучи повідомленими належним чином, не забезпечили явку свого представника в судове засідання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

У відповідності до державного акту серії ЯБ № 936118 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,71 га, що розташована на території Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з земельної ділянки площею 4,19 га рілля та 0,52 га - кормові угіддя. ( а.с.20)

06 травня 2011 року між ОСОБА_2 та ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» укладено договір оренди землі № 71, у відповідності до якого в оренду передана земельна ділянка загальною площею 4,7142 га, у тому числі: рілля 4,1904 га, кормові угіддя - 0,5238 га. Договір укладено на п»ять років та зареєстровано у управління Держкомзему у Чернігівському районі 30 травня 2011 року за номером 00592. До договору додано акти передачі земельної ділянки в оренду від 06 травня 2011 року, акт визначення меж земельної ділянки в натурі, кадастрові номери земельних ділянок, схеми розташування земельних ділянок ( а.с.9-19)

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної-ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Невід'ємною частиною договору оренди землі на підставі ч. 4 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорення саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Такої правової позиції у своїй постанові від 09 грудня 2015 року № 6-849цс15 дійшов Верховний Суд України, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковим для всіх судів України, а не рішення Красноградського районного суду Харківської області від 14.04.2015, на яке посилається позивач, що в подальшому було скасоване.

Як встановлено в судовому засіданні між сторонами досягнуто всіх, передбачених законом істотних умов укладеного договору та об»єктом оренди є земельна ділянка у відповідності до державного акту, який виданий на земельну ділянку площею 4,71 га. Державний акт на дві окремі земельні ділянки не видавався, а в державному акті зазначено, що земельна ділянка, яка надана позивачу складається з ріллі та кормових угідь. В укладеному договорі відображено ці дві земельні ділянки, а тому укладення одного договору не вплинуло на права та інтереси позивача, яка вказувала лише, що орендна плата їй виплачується не своєчасно та не в повному обсязі, що не є підставою для визнання укладеного договору недійсним, а може бути розглядом питання щодо розірвання укладеного договору.

Так, дійсно зі змісту ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» ( у редакції, чинній на момент укладення договору), порушення вимог ст.17 Закону щодо недотримання умов передачі земельної ділянки є підставою для відмови у державній реєстрації або визнання договору недійним, але відповідно до закону. Тобто мають бути зазначені чіткі підстави істотного порушення прав та інтересів позивача при укладені договору з посиланням на відповідну норму закону. При цьому слід зазначити, що акт приймання-передачі об'єкта оренди є невід»ємною частиною договору у відповідності до ст.15 Закону України «Про оренду землі» і така передача ніяким чином не вплинула на права та інтереси позивача, яку цікавило лише своєчасність виплати орендної плати, а передача зазначеної земельної ділянки в оренду раніше є підставою для відповідного отримання орендної плати.

Відповідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

На час укладення договору порядок державної реєстрації оренди землі затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1021 від 09.09.2009 року «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (яка діяла на момент укладення договору), а відповідно до Указу Президента України від 17.02.2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, а також договорів оренди земельних ділянок.

Із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, позивачка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивачки було спрямоване на укладання договору оренди, до договору оренди земельної ділянки додано копію державного акту, при складанні, видачі та реєстрації якого було вчинено відповідні план та схему земельної ділянки, кадастровий план, а також вчинено опис меж, де зазначено сусідніх землекористувачів.

Судом встановлено, що волевиявлення сторін, під час укладення договору оренди земельної ділянки, було вільним, що підтверджується підписами сторін на договорах оренди.

Заявляючи позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, ні позивачкою в позовній заяві, ні її представником в судовому засіданні не доведено чим саме порушено право позивачки в зв'язку з відсутністю вказаних істотних умов та істотність таких порушень. Однак, вищевказаний договір зареєстрований в порядку, визначеному законом та виконувався сторонами.

Позивач не позбавлена можливості у відповідності до умов договору та вимог закону звертатись до орендаря для перегляду розміру орендної плати, в тому числі у разі зміни нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, доводи позову, суд прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст.15, 626,792 ЦК України, ст. 124 Земельного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Науково-виробничого об»єднання «Чернігівеліткартопля» про визнання недійсним договору оренди землі, третя особа Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_3