Справа № 138/290/16-ц
Провадження №:2/138/207/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді Цибульського О.Є.,

з участю секретаря Спічко А.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в Могилів-Подільський міськрайонний суд з позовною заявою до Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, мотивуючи тим, що позивач по справі ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_3. Від спільного подружнього життя в їхній сім'ї народився позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 1975 році ОСОБА_3, як працівнику Вендичанського цукрового заводу, була надана квартира АДРЕСА_1, в яку він заселився разом зі своєю сім'єю - позивачами по справі.

30 липня 1979 року в їхній сім'ї народився син ОСОБА_4, який також проживав у спірній квартирі та в подальшому у 1997 році вибув до іншого місця проживання.

06 грудня 1985 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 зі спірної квартири вибув до іншого місця проживання, а 16 квітня 1997 року помер.

Як зазначено в позовній заяві, позивачі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 1975 року по даний час. На даний час позивачі вирішили приватизувати зазначену квартиру, але зробити цього не мають можливості, оскільки відсутні будь-які документи про надання її Вендичанським цукровим заводом в користування ОСОБА_3 та членам його сім'ї.

Крім того, як виявилося спірна квартира не перебуває на балансі ТОВ «Старком» та не відноситься до придбаного ним майнового комплексу «Вендичанський цукровий завод», а також не бралася на облік Вендичанською селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області та не перебуває на її балансі, а відтак вона не має власника та являється безхазяйною.

Позивачі по справі володіли квартирою починаючи з 1975 року, а тому строк давнісного володіння позивачами квартирою становить понад 15 років. Позивачі добросовісно заволоділи спірною квартирою, так як заселилися в неї разом зі ОСОБА_3, якому дана квартира була надана в користування. Також позивачі не знали про відсутність підстав для набуття права власності, в силу відсутності документів про надання квартири в користування ОСОБА_3 та членам його сім'ї. Крім того, позивачі відкрито та безперервно користувалися квартирою. А тому, просять суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в рівних частках за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, де просили розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просила суд задовольнити їх.

Представник відповідача - Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, де просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

як встановлено судом позивач по справі ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано 06 грудня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.7).

Від спільного подружнього життя в їхній сім'ї народилося двоє дітей: позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає в спірній квартирі, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який також проживав у спірній квартирі та в подальшому у 1997 році вибув до іншого місця проживання.

ОСОБА_3 помер 16 квітня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Згідно відповіді Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №02-18/04 від 12 січня 2016 року, починаючи з 1975 року - року заселення квартири АДРЕСА_1, за вказаною адресою проживали ОСОБА_3 - голова домоволодіння, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_1 - син, що підтверджується копіями погосподарської книги Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району №17 за 1977-1979 роки, №21 за 1996-2000 роки. Станом на 05.02.2014 в приміщенні квартири зареєстровані та проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.14,15,22).

Як зазначено в позовній заяві, позивачі починаючи з 1975 року по даний час проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була надана померлому ОСОБА_3, як працівнику Вендичанського цукрового заводу, та в яку він заселився разом зі своєю сім'єю - позивачами по справі. На даний час позивачі вирішили приватизувати зазначену квартиру, але зробити цього не мають можливості, оскільки відсутні будь-які документи про надання її Вендичанським цукровим заводом в користування ОСОБА_3 та членам його сім'ї.

Викладене підтверджується довідкою Могилів-Подільського районного трудового архіву №12 від 07.02.2014, згідно якої у документах Вендичанського цукрового заводу Могилів-Подільського району в книгах наказів директора з особового складу та господарської діяльності відсутні документи про надання ОСОБА_3 в користування квартири АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно довідки архівного відділу Могилів-Подільської райдержадміністрації №20/05-2 від 12.02.2014, документи ВАТ (ТОВ) «Вендичанський цукровий завод» на зберігання до архівного відділу не надходили (а.с.17).

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - ТОВ «Вендичанський цукровий завод», в звязку з визнанням її банкрутом (а.с.18-19).

ТОВ «Старком», яким придбано майновий комплекс «Вендичанський цукровий завод», надано відповідь від 08.12.2015 вих. №48, що квартира АДРЕСА_1, на балансі ТОВ «Старком» не перебуває та до придбаного підприємством майнового комплексу не відноситься (а.с.20).

Крім того, згідно повідомлення Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 12.01.2016 №02-18/03, спірна квартира на баланс селищної ради не передавалася ніким та на даний час на балансі не перебуває (а.с.21).

Тобто спірна квартира не має власника та являється безхазяйною. При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з 1975 року добросовісно заволоділи квартирою та продовжують відкрито та безперервно володіти нею по даний час, що підтверджується довідкою виконкому Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 22.01.2016 №02-18/19, а також технічним паспортом на квартиру (а.с.9-13,23).

Згідно ст. 355 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 (далі - Постанова) враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об'єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року.

Як встановлено судом, позивачі з 1975 року, тобто більше десяти років, володіють квартирою №1 по вул. Поплавського, 3, в смт. Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області, яка є безхазяйною нерухомою річчю, продовжують відкрито, добросовісно, безперервно володіти та користуватися нею, а тому суд вважає, що вони набули право власності за набувальною давністю на зазначену квартиру.

Крім того, суд при прийнятті рішення бере до уваги ту обставину, що відповідач не заперечує проти визнання на позивачами права власності за набувальною давністю на зазначену квартиру.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що за позивачами необхідно визнати право власності за набувальною давністю в рівних частках, на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 335, 344, 355 ЦК України, ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності за набувальною давністю в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: