Провадження № 6/461/7/16
УХВАЛА

03.02.2016

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень Земельного суду міста Франкфурт на Майні по цивільній справі №2-18 О 351/12 від 25 листопада 2014 року та від 24 березня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_1, звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати рішення та надати дозвіл на примусове виконання рішень Земельного суду міста Франкфурт на Майні по цивільній справі №2-18 О 351/12 від 25 листопада 2014 року про стягнення суми основного боргу 19600 євро та від 24 березня 2015 року про стягнення судових витрат у сумі 3621,53 євро та видати виконавчий документ на підставі рішення від 24 березня 2015 року.

В обґрунтування внесеної заяви покликається на те, що 01 вересня 2007 року між кредитором та боржником був укладений договір на отримання займу, за умовами якого ОСОБА_1 зобовязувався передати грошові кошти у розмірі 25000,00 євро, а ОСОБА_3 зобовязувався повернути грошові кошти у визначений договором строк. Свої зобовязання за договором ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі. У визначений договором строк ОСОБА_3 умови договору не були виконані. Кредитор був змушений звернутись з захистом своїх порушених прав до Окружного суду міста Франкфурт на Майні, оскільки абзац 2 пункту 5 Договору на отримання займу між кредитором та боржником визначено, що усі спори, що виникли по цьому договору, вирішуються в адмінсуді м. Франкфурт, ФРН. Вважає, що рішення Окружного суду міста Франкфурт на Майні підлягає визнанню на території України відповідно до ч.2 ст.390 ЦПК України на підставі принципу взаємності.

В судовому засіданні представник заявника подала уточнену заяву (клопотання) про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, що підлягає виконанню, в якому просить суд визнати рішення та надати дозвіл на примусове виконання рішення Земельного суду міста Франкфурт на Майні по цивільній справі №2-18 О 351/12 від 25 листопада 2014 року про стягнення суми основного боргу 19600 євро, разом з відсотками у сумі 2717,74 євро+243,64 євро+483,61 євро+2977,27 євро, а всього 26022,26 євро; визнати рішення та надати дозвіл на примусове виконання рішення Земельного суду міста Франкфурт на Майні по цивільній справі №2-18 О 351/12 від 24 березня 2015 року про стягнення судових витрат у сумі 3621,53 євро з відсотками 92,68 євро, а всього 3714,21 євро та видати виконавчі документи на підставі вищевказаних рішень. Просила уточнену заяву задоволити.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, надав пояснення про те, що його довіритель не був належним чином повідомлений про розгляд справи в Земельному суді міста Франкфурт на Майні, а тому заява про визнання та виконання вказаного рішення іноземного суду не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді заяви, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Заочним рішенням Земельного суду Франкфурта на Майні від 25 листопада 2014 року у справі №2-18 О 351/12 зобовязано відповідача ОСОБА_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, Україна, м. Львів, виплатити позивачеві ОСОБА_1 19600,00 євро разом з відсотками, починаючи з 01.09.2009 року до 10.10.2011 року, 23000,00 євро, починаючи з 10.10.2011 року до 20.12.2011 року, 21000,00 євро, починаючи з 20.12.2011 року до 31.05.2012 року та 19600,00 євро, починаючи з 31.05.2012 року в розмірі 5 пунктів від базової процентної ставки. Кошти за судові витрати покладено на відповідача (а.с.6-9).

Рішенням Земельного суду Франкфурта на Майні від 24 березня 2015 року у справі №2-18 О 351/12 зобовязано відповідача ОСОБА_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, Україна, м. Львів, на підставі попереднього рішення земельного суду Франкфурту на Майні, що підлягає виконання, від 25 листопада 2014 року зі сторони відповідача в користь позивача стягнути суму 3621,53 євро разом з відсотками в розмірі 5 пунктів від базової процентної ставки з 19.02.2015 року. Додано 2214,00 євро судових витрат (а.с.13).

Згідно ч.1 ст.396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.396 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Як вбачається із листа першого заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 від 11 січня 2016 року №4301/0/1-14/10-07, адресованого представнику ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4, питання вручення судових документів (виконання доручень судів щодо надання правової допомоги) між Україною та Федеративною Республікою Німеччина врегульовано лише Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, 1965 року.

Відповідно до норм Розділу І Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27 червня 2008 року, реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, місцевими судами України, а у відповідних випадках іншими органами державної влади.

Головні територіальні управління юстиції взаємодіють з іноземними компетентними органами з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах через Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах.

Отже, доручення німецького суду про вручення ОСОБА_3 судових документів на підставі зазначеної вище Конвенції про вручення повинно було надійти лише на адресу Головного територіального управління юстиції у Львівській області через Міністерство юстиції України.

Перевіркою журналів вхідної кореспонденції за 2010-2015 роки, а також журналів обліку виконання договорів про надання громадянами іноземних держав правової допомоги у цивільних, сімейних та кримінальних справах за 2010-2015 роки вбачається, що на адресу Головного управління юстиції у Львівській області з Міністерства юстиції України двічі надходили доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_3.

Вказані доручення надходили на адресу управління юстиції в квітні місяці 2013 року та у лютому 2014 року.

Однак, жодного разу, доручення німецького суду про вручення судових документів ОСОБА_3 вручені не були, оскільки органами юстиції не вдавалося можливим зясувати місце знаходження особи, яка вказана у матеріалах доручення німецького суду.

При цьому, адресата проінформовано, що безпосередньо у самому дорученні німецького суду були вказані розбіжності щодо місця реєстрації адресата, якому необхідно було вручити судові документи, а також було вказано не повне його імя, що в подальшому унеможливлювало здійснення вручення документів ОСОБА_3.

Враховуючи те, що позов в Земельному суді міста Франкфурт на Майні був розглянутий за відсутності ОСОБА_3, який не був повідомлений про процес, що стверджується вищенаведеним листом, інших доказів про повідомлення відповідача не надано, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішень по цивільній справі №2-18 О 351/12 від 25 листопада 2014 року та від 24 березня 2015 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, 1965 року, Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27 червня 2008 року, ст.ст. 390-397 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня одержання її копії.

Головуючий суддя: Мисько Х.М.