Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КоротунаВ.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - ТОВ «Українське бюро кредитних історій») про стягнення грошових коштів, зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що під час перебування у трудових відносинах з ПАТ КБ «ПриватБанк» банком без його повідомлення та згоди на його імя було відкрито рахунок № НОМЕР_1 з від'ємним балансом у розмірі 155 324 грн 94 коп. Зазначав, що 16 грудня 2013 року з його карткового рахунку № НОМЕР_2 були списані грошові кошти у сумі 1 000 грн на погашення дебіторської заборгованості за рахунком № НОМЕР_1, а 19 грудня 2013 року було списано ще 163 грн 48 коп. Грошові кошти у розмірі 1 163 грн 48 коп. були перераховані ним на картковий рахунок № НОМЕР_2 з його карткового рахунку № НОМЕР_3.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути на його користь з ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 955 грн 38 коп., з яких: 1 163 грн 48 коп. основного боргу, 40 грн 76 коп. - 3 % річних, 439 грн 62 коп. пені, 311 грн 52 коп. інфляційних збитків; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» закрити рахунок дебіторської заборгованості № НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_4; зобов'язати відповідача вилучити з його кредитної історії інформацію про кредитний договір РВ.UAH.CSY33E.116536649, про що повідомити ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 1 955 грн 38 коп., з яких: 1 163 грн 48 коп. основного боргу, 40 грн 76 коп. - 3 % річних, 439 грн 62 коп. пені, 311 грн 52 коп. інфляційних збитків.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» закрити рахунок дебіторської заборгованості № НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_4

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» вилучити з кредитної історії ОСОБА_4 інформацію про кредитний договір РВ.UAH.CSY33E.116536649, про що повідомити ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що факт завдання під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_4 матеріальних збитків ПАТ КБ «ПриватБанк» не встановлено під час розгляду справи, тобто відсутнє відповідне судове рішення про визнання ОСОБА_4 винним у скоєнні дій, внаслідок яких банку була б завдана шкода, а тому дійшов обґрунтованих висновків, що відкриття відповідачем рахунку дебіторської заборгованості на ім'я позивача та списання грошових коштів з кредитного рахунку позивача в рахунок відшкодування матеріальних збитків відповідачу є безпідставним.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи неприпустимо.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України ці рішення підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана