"29" лютого 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.,
за участі секретаря Локоткова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу,-
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути із ОСОБА_1 кошти в сумі 56 035,04 грн. в порядку регресу та судові витрати.
Вимоги мотивує тим, що 27.02.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Для врегулювання спору в досудовому порядку відповідачу було направлено лист від 07.07.2015 року з вимогою перерахувати кошти на який ОСОБА_1 надав відповідь з рекомендацією звернутися з позовною заявою до суду з метою стягнення з нього заявленої суми боргу.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги та обставини, викладені у позові.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи завчасно був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року, ОСОБА_1 27 лютого 2015 року о 18 год. 30 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, в м. Києві по пр-ту Броварському не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_1, водій ОСОБА_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів та заподіяло матеріальні збитки, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 21).
Даною постановою суду від 13.03.2015 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
За нормою ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно положень ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
За умовами п. 25.10 договору страхування, при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 25.11 договору). Вартість частин та деталей береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вини шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові.
Відповідно п. 25.11. договору страхування, при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків за вирахуванням встановленої у розділі 10 договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому, розмір збитків визначається з урахуванням умов «На базі авторизованої СТО» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається, виключно, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі авторизованої СТО.
Вказана сума страхового відшкодування 56 035 грн. 04 коп. була перерахована ПрАТ «СК «АХА Страхування» на рахунок ТОВ «АвтоАльнс Київ» для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля страхувальника ОСОБА_2, що підтверджується платіжним дорученням № 162 096 від 10.03.2015 року (а.с. 50).
Відповідач суду подавав письмове клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, у якому зазначав про те, що він не погоджується з наданим позивачем Звітом № 1485 про оцінку розміру понесеного збитку власнику транспортного засобу від 28.02.2015 року, який складений не офіційною державною мовою без додавання завіреного перекладу на українську мову; вказував, що звіт складений ФОП ОСОБА_5, який не мав права на проведення оцінки, так як за даними офіційного сайту ЄДР провадження його підприємницької діяльності припинено, місцезнаходження цього оцінювача у м. Луганську, що непідконтрольне українській владі; на проведення оцінки транспортного засобу він не викликався, звіт складався за присутності невідомої особи ОСОБА_6, який також не являється власником пошкодженого в ДТП автомобіля, оцінювачем невірно розраховано вартість пошкодженого транспортного засобу у розмірі 360 602,40 грн. в перерахунку за наявним курсом НБУ, що в дійсності складає суму 360 642,94 грн.; також невірно та не зрозуміло були сформовані питання для проведення оцінки, оцінювачем не було враховано дійсної ринкової вартості предмета страхування - вартості автомобіля, що визначалася в сумі 241 700 грн.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.02.2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової автотоварозначої експертизи, оскільки відповідачем у клопотанні не зазначені питання на які він вважає, що потрібна відповідь експерта, не вказано експертної установи для проведення експертизи. Крім того, суд не приймає до уваги наданий позивачем звіт № 1485 від 28.02.2015 року про оцінку розміру нанесеного збитку власнику транспортного засобу Ніссан, р.н. НОМЕР_1, складений оцінювачем ОСОБА_5 з яким відповідач не погоджується та у спростування якого заявлене клопотання щодо проведення експертизи, оскільки заявлені позивачем вимоги ґрунтуються саме на умовах договору страхування, якими, як зазначено вище, покладено обов'язок на страховика сплатити страхове відшкодування згідно кошторису авторизованої СТО щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.
Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача позивачем надсилалася претензія на яку ОСОБА_1 надавав відповідь від 05.08.2015 року із зазначенням про те, що він заперечує проти стягнення з нього суми 56 035 грн. 04 коп. у зв'язку з тим, що не був присутній при оцінці пошкодженого в ДТП транспортного засобу, не отримував договору страхування автомобіля Ніссан, н.з. НОМЕР_1, та просив провести повторну експертну оцінку вказаного транспортного засобу (а.с. 52).
Отже, беручи до уваги вищевикладене, позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв'язку з чим із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» необхідно стягнути кошти в сумі 56 035,04 грн. у відшкодування сплаченої останнім на виконання умов договору страхування страхової виплати власнику пошкодженого відповідачем в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля Ніссан, н.з. НОМЕР_1, для відновлення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в дохід держави в сумі 1 218 грн.
Керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 22, 33, 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 979, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 62, 64, 74, 76, 88, 169, 208, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дніпровського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.М.Виниченко