Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2016 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що спільне проживання неможливе через складні взаємини, що привели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного, крім того, позивачка і відповідач спільне господарство не ведуть, подружні відносини не підтримують з жовтня 2015р., надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач вимоги позову визнав в повному обсязі про що надав письмову заяву.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Крім визнання відповідачем позову, встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 26 грудня 2012 року, після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_2 (а.с.3). Сімя існує формально, подальше збереження сімї не можливо, оскільки подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують з жовтня 2015р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Юлію ІНФОРМАЦІЯ_1 яка проживає з матірю. Майновий спір відсутній.

Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Статтею 110 СК України, визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей.

В силу ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу (розглянутому в порядку окремого провадження) зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Отже, вибір прізвища не є вимогою позовного характеру, а тому з цього приводу не може бути ухвалено рішення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, ОСОБА_1, саме після розірвання шлюбу (а не під час його розірвання) має право відновити своє дошлюбне прізвище шляхом звернення із відповідною заявою до компетентного органу, а не в судовому порядку.

На підставі ст.ст. 110-113 СК України, керуючись ст. ст.10, 11, 61, 64, 88, 174, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 28 грудня 2012 року, Відділом ДРАЦС у Суворовському районні Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1460 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: