Справа № 175/1101/16-ц
Провадження № 2/175/454/16
У Х В А Л А

24 березня 2016 року смт. Ювілейне

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., ознайомившись з позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся в особі представника до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ICKGMCUI.63483.003 від 19 листопада 2012 року.

У порушення ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір становить

1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Разом з позовною заявою ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» подав клопотання про відстрочення сплати судового збору у звязку з важким матеріальним становищем.

Згідно ч. 1 ст.182 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Суд звертає увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на чому наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «ОСОБА_2 де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року, тому позивач при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд, у тому числі надання документу, що підтверджує сплату судового збору (ч.5 ст.119 ЦПК України), та сплата його в належному розмірі є імперативним правилом як для сторін, так і для суду.

Пунктом 29 постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року розяснено, що відповідно до ст. 8 Закону № 3674-VI та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад довідка про доходи, про склад сімї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сімї, банківські документи про відсутність на рахунках коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових рахунків та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору, представник позивача надав копії постанови Правління Національного банку України № 743 від 27 листопада 2014 року, якою було визнано ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» неплатоспроможним, та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 234 від 22 грудня 2015 року, яким розпочато ліквідацію, що не дає можливості встановити майновий стан позивача, а лише вказує на відповідну процедуру.

Всупереч імперативним вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, жодних належних і допустимих доказів, які б характеризували економічно-майновий стан позивача, зокрема документи бухгалтерського обліку, до заяви не долучено.

Також суд звертає увагу позивача на те, що останній просить відстрочити сплату судових витрат за подання позовної заяви до ОСОБА_3, однак позов предявлений до ОСОБА_1.

У відповідність до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору, вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 10, 60, 119, 121, 182 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви 5 днів з дня отримання копії ухвали та роз'яснити, що у випадку неусунення недоліків у встановлений строк заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Новік