РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова

у складі : головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Артамонова О.В.

представника позивача:: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору та договору застави недійсними,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ АТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CL702/471/2007. У відповідності до кредитного договору банк надав позичальнику 18 320,00 долларів США на купівлю автомобіля марки КІА сееd строком до 05.12.2014 року, а позичальник зобовязався повернути банку суму отриманого кредиту та оплатити відповідну суму за користування кредитними коштами у строки передбачені кредитним договором.

Банк виконав зобовязання передбачені кредитним договором і надав позичальнику кредитні кишти, згідно договору від 05.12.2007 р.

Відповідач порушив строки оплати передбачених кредитним договором платежів у результаті чого виникла прострочена заборгованість.

25.10.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога вих..№22-2/857963 від 20.10.2014 р. із вимогою про дострокове погашення боргових зобов»язань, яка була отримана відповідачем особисто, проте у встановлений строк не виконана.

Станом на 27.08.2015 року заборгованість за кредитним договором складає 1130,71 дол. США, з яких:

990,41 дол. США- заборгованість по сплаті кредиту.

140,30 дол. США- заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за період з 20.08.2014 р. по 26.08.2015 р.

Відповідач порушив строки оплати передбачених кредитним договором платежів у результаті чого виникла прострочена заборгованість, у зв»язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.02.2016 року був прийнятий до спільного розгляду з позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору та договору застави недійсними.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_2 зазначив, що надання споживчого кредиту у доларах США за кредитним договором суперечить положенням абзацу 3 ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» де вказано, що надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України заборонено, у звязку з чим просить визнати кредитний договір та договір застави недійсними.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі., проти задоволення зустрічного позову заперечувала у повному обсязі.

Представник відповідача після надання пояснень в судовому засіданні 16.03.2016 року де заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити, до судового засідання 17.03.2016 року не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає що позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

. 05.12.2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ АТ «ОТП Банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» було укладено кредитний договір №CL702/471/2007 (а.с. 5-9)

З матеріалів справи встановлено, що відповідач належним чином свої зобовязання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 27.08.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором су розмірі 1130,71 дол. США(а.с. 9-10)

25.10.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена досудова вимога вих..№22-2/857963 від 20.10.2014 р. із вимогою про дострокове погашення боргових зобов»язань, яка була отримана відповідачем особисто, (а.с. 14)

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідач зобовязання з погашення заборгованості у строки, визначені договором, не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» та стягнення з відповідача на користь ПАТ «ОТП банк» заборгованості у розмірі 1130,71 дол. США.

Що стосується зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору та договору застави недійсними , суд зазначає наступне.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Крім того, в п. 11 даної Постанови вказано, що у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» п. 4 ст. 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу IIЗакону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

ПАТ «ОТП Банк» володіє: Генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій № 191 виданою йому Національним банком України від 05.10.2011 року (а. с. 22).

Додатком до Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 року №191 відповідно до якого до переліку операцій, які має право здійснювати ПАТ «ОТП Банк» відносить операції з валютними цінностями, зокрема неторговельні операції з валютними цінностями, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України та ін.) (а.с. 23-24).

Дозвіл №191-1 року, який видано Національним банком України, та додатком до дозволу №191-1 від 08.11.2006р.. з переліком операцій, які має право здійснювати ПАТ «ОТП Банк» (а. с. 19-20).

Таким чином, з огляду на зазначені норми спеціального законодавства України, перелічені вище, надання ПАТ «ОТП Банк» кредиту в іноземній валюті, а також сплата позичальником процентів та інших платежів за таким кредитом в іноземній валюті та одержання їх ПАТ «ОТП Банк» від позичальника не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України жодною із сторін кредитного договору.

Відповідно до ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Отже, з урахуванням викладеного можна зробити висновок, що застосування Закону України «Про захист прав споживачів»до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Позивач обрав для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, тобто відповідача, відповідно до вимог ст.627 ЦК України.

Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи на договорі.

Таким чином волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку позивача отримання кредиту, з боку відповідача повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.

Сторони також погодили між собою відповідальність сторін, яка настає при невиконання ними умов договору.

Таким чином, суд вважає, що оспорюваний кредитний договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України і не може бути визнаний недійсним на підставі ст. 215 ЦК України., а тому підстав для визнання недійсним договору застави як похідного суд не вбачає.

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не було надано доказів порушення його прав , дійшов обґрунтованого висновку відсутності правових підстав у вимогах позивача за зустрічним позовом , у звязку з чим вони є незаконними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 Леонідовича ПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 1685166, адреса: вул.. Жилянська, буд. 43, м. Київ) заборгованість за кредитом у розмірі 1130 (одна тисяча сто тридцять),71 доларів США

Стягнути з ОСОБА_2 Леонідовича ПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 1685166, адреса: вул.. Жилянська, буд. 43, м. Київ) судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять),00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3