Номер провадження: 22-ц/785/606/16
Головуючий у першій інстанції Сітарчук ОІ.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною і визнання права власності на жилий будинок,

ВСТАНОВИЛА:

29.10.2011 року, ОСОБА_3звернулась із позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 і визнання за нею права власності на спірний будинок.

Позов обгрунтовано тим, що у листопаді 2010 року вона виявила намір купити спірний будинок, а відповідач погодився продати будинок і на підтвердження згоди 16.01.2011 року видав розписку про отримання грошових коштів у сумі 80 000 гривень. У липні 2011 року позивачка запропонувала оформити угоду в нотаріальній конторі, однак відповідач відмовився, посилаючись на зайнятість.

Оскільки умови договору купівлі-продажу виконані у повному обсязі, вона є власником нерухомого майна, а відповідач не визнає її право, позивачка просила позов задовольнити.

Сторони не приймали участі у судовому засіданні 04.11.2011 року у суді першої інстанції.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2011 року позов задоволено: суд визнав дійсним договір купівлі-продажу жилого будинка АДРЕСА_1 і визнав за позивачкою право власності на зазначений жилий будинок.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом вимог ст. 220 ЦК України.

У засіданні колегії суддів: відповідач і його представник скаргу підтримали.

Позивачка, яка сповіщена про розгляд справи 18.02.2016 року та її представник у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального

права.

Позивачка просила визнати дійсним договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1 від 16.01.2011 року між нею та відповідачем і визнати за нею право власності на спірний будинок з тих підстав, що вона виконала умови договору і є власником спірного майна, а відповідач не визнає її право власності (а.с.2,3).

Між сторонами виникли правовідносини із зобов'язання, які регулюються ЦК України.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.2000 року, став власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями по АДРЕСА_1 успадкувавши жилий будинок після смерті сестри ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.21-27).

16.01.2011 року відповідач підписав розписку про те, що він отримав від позивачки 80 000 гривень за продаж спірного будинка (а.с.28).

Відповідач в апеляційній скарзі зазначив і стверджував у засіданні колегії суддів, що спірний будинок він успадкував після смерті сестри, постійно проживає у будинку з 1998 року і до цього часу, іншого житла, крім спірного, у нього нема, сплачує комунальні платежі, а угода не відповідала його бажанню продати будинок будь-кому, у тому числі позивачці, яка є його донькою. Після реєстраціїї права власності позивачки, знову, на підставі рішення суду, спірний будинок продано, при цьому, право власності визнано за онукою відповідача (а.с.34 зворот,45-54).

За договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні /покупець/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом і такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. (ст.ст. 210 ч.1, 640 ч.3, 655 ч.1, 657 ч.1 ЦК України).

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ч.ч.1,2 ЦК України).

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, дійсним, слід зважати на те, що норма ст. 220 ч.2 ЦК України не підлягає застосуванню щодо правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів, відповідно до ст. ст. 210 та 640 ЦК України, пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Зважаючи на те, що предметом договору купівлі-продажу між сторонами є нерухоме майно у вигляді жилого будинку з надвірними спорудами і такий договір між сторонами підлягав обов'язковому нотаріальнопу посвідченню та державній реєстрації, однак договір нотаріально не посвідчено і не здійснена його державна реєстрація, договір купівлі-продажу не є укладеним і не створив прав та обов'язків для позивачки та відповідача.

Доводи позивачки у позовній заяві, що вона є власником спірного жилого будинку з надвірними спорудами на підставі договору від 16.01.2011 року і має право на захист свого права власності шляхом визнання правочину дійсним відповідно до ст. ст. 391, 392 ЦК України, безпідставні, оскільки правочин може бути визнаний дійсним лише з підстав ст. 220 ч.2 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позову, рішення суду не відповідає нормам матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2011 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 16.01.2011 року і про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич