Ухвала

іменем україни

4 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що підприємство надає ОСОБА_4, яка проживає АДРЕСА_1, як споживачу, житлово-комунальні послуги з газопостачання. На порушення вимог пп. 11, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання відповідачка належним чином не оплачує надані послуги, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 803 грн 27 коп., яку позивач просив стягнути на його користь.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 листопада 2014 року позов ПАТ «Дніпрогаз» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість за надані послуги з газопостачання у розмірі 803 грн 27 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа в апеляційному порядку переглядалась неодноразово.

Останньою ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 листопада 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суди на підставі доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що позивач належним чином надає послуги з газопостачання відповідачу, яка ці послуги оплачує не в повному обсязі, а наявне право на пільги нею не було оформлено до 2014 року відповідно до вимог чинного законодавства, що нею не спростовано. Також суди вірно виходили з визнання відповідачкою свого боргу, про що свідчить підписаний нею договір на газопостачання.

Доводи касаційної скарги про пропуск позовної давності безпідставні, оскільки така заборгованість стягнута в межах строку позовної давності,

з серпня 2008 року, враховуючи при цьому, що 15 серпня 2011 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, який було видано

7 вересня 2011 року, а, отже, у силу ч. 2 ст. 264 ЦК України було переривання позовної давності, після чого перебіг позовної давності починається заново.

Посилання касаційної скарги про те, що апеляційний суд розглянув справу за її відсутності під час її хвороби, не знайшли свого підтвердження, оскільки ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату апеляційного розгляду (а. с. 247), а її заяві про відкладення розгляду у зв'язку з хворобою

(а. с. 250) апеляційним судом дана належна оцінка згідно вимог

ст. 305 ЦПК України. При цьому підтверджень поважності причин неявки до суду відповідач не надала ні апеляційному суду, не надала таких доказів і суду касаційної інстанції.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 6 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В. Закропивний

С.П. Штелик