У Х В А Л А

14 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, приватного підприємства "Нива-В.Ш.", ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року рішення районного суду скасовано позов задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено.

23 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), пункту 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення).

На обгрунтування підстав подання заяви про перегляд судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року (справи № 6-28207ск15; № 6-25439ск15), 14 січня 2016 року (справа № 6-184ск16), в яких, на її думку, по - іншому застосовано зазначені норми права.

Як приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права заявниця зазначає постанову Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року (справа №6-1884цс15).

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками апеляційного суду, який, ухваливши рішення про задоволення позову, дійшов висновку про те, що під час проведення торгів не було дотримано процедури підготовки та проведення торгів, а саме: ОСОБА_6 не було відомо про дату, час місце проведення торгів, а також про стартову ціну реалізації майна, внаслідок чого позивачка була позбавлена права оскарження стартової ціни реалізації майна, що є порушенням пункту 3.11 Тимчасового положення.

Разом з тим, у наданій для порівняння ухвалі від 16 грудня 2015 року (справа № 6-28207ск15) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасувавши рішення апеляційного суду та направивши справу на новий апеляційний розгляд, указав на те, що, задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", апеляційний суд не зазначив, яке право банку порушено внаслідок недотримання приватним підприємством "Нива-В.Ш." положень пункту 3.11 Тимчасового положення за наявності інших передбачених законом повідомлень про торги, як це порушення, якщо вони мали місце, вплинуло на результат торгів. Крім того, оскільки відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватись у судовому порядку недійсною відповідно до статей 203, 215 ЦК України, апеляційний суд, визнаючи прилюдні торги недійсними, не встановив та не зазначив у резолютивній частині рішення, сторін зазначеного правочину.

В ухвалі від 16 грудня 2015 року (справа № 6-25439ск15) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення судів попередніх судових інстанцій та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції з огляду на те, що суди не перевірили, як неналежне повідомлення боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна вплинуло на результати торгів.

Отже, зазначені ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вказують на неоднакове застосування зазначених норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направив справи на новий розгляд до суду першої та апеляційної інстанцій з підстав, передбачених частинами другою та третьою статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення та перевірку фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

В ухвалі від 14 січня 2016 року (справа № 6-184ск16) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з висновками судів попередніх судових інстанцій про відсутність підстав для визнання прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна недійсними, оскільки їх було проведено з дотриманням норм чинного законодавства.

Отже, зазначена ухвала не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих саме норм матеріального права, оскільки правові висновки, викладені в цьому судовому рішенні, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, встановлених судами.

Разом з тим у наданій для порівняння постанові від 18 листопада 2015 року Верховний Суд України, скасувавши рішення суду касаційної інстанції та змінивши рішення апеляційного суду в частині стягнення грошових коштів на користь фізичної особи, погодився з висновком апеляційного суду про те, що повідомлення про проведення прилюдних торгів було направлено без дотримання вимог Тимчасового положення, зокрема, повідомлення надсилалося не за новою адресою місця проживання та реєстрації боржника, яка була відома державному виконавцю, чим грубо порушено вимоги про повідомлення боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та стартову ціну реалізації майна. Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені обставини в сукупності вплинули на результат прилюдних торгів і зміст самого правочину, оскільки майно було реалізовано без належного повідомлення про це боржника, що позбавило його права на оскарження стартової ціни реалізації майна, а тому прилюдні торги необхідно визнати недійсними.

Отже, виходячи з наведених у заяві доводів, змісту судового рішення касаційного суду, що переглядається, підстави, які б свідчили про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку, відсутні.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві. приватного підприємства "Нива-В.Ш", ОСОБА_4, треті особи: публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві, про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук