Справа №: 398/3464/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" лютого 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Нероди Л.М.,

секретарі Борозній Л.М.,

за участі народних засідателів Доводилової І.М. та Паржина О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, де заінтересованою особою є Олександрійський міський відділ управління Державної міграційної служби в Кіровоградській області,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року заявник звернулась до суду з заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який являється її рідним братом.

Заяву мотивує тим, що до вересня 2000 року брат проживав та був зареєстрований з нею та їх матірю ОСОБА_3, у квартирі АДРЕСА_1. Постійного місця роботи брат не мав, вів антисоціальний спосіб життя, пиячив, постійно зникав на тривалий час. Наприкінці 2000 року ОСОБА_2 перестав приходити додому, а намагання встановити місце його перебування виявилися марними і з того часу його місцезнаходження невідоме.

На звернення до Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області надано висновок про неможливість встановити місцезнаходження ОСОБА_2

У спільній сумісній власності мають квартиру АДРЕСА_1, тягар утримання якої несуть вдвох з матірю, оскільки брат не приймає участі в утриманні належного йому майна.

Вислухавши пояснення заявника, показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають.

Судовий порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою передбачений ст. 246, 249 ЦПК України, а підстави такого визнання статтею 43 ЦК України, зокрема, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться у спільній сумісній власності з заявником, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданою КП «Житлогосп» № 1106 від 15.06.2015 року, та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2, відповідно.

Зі слів заявника ОСОБА_2 проживав за місцем реєстрації до 2000 року та наприкінці 2000 року перестав приходити додому, точної дати або місяця вказати не змогла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_2 останній раз бачив приблизно півроку тому живим і здоровим, а взагалі його дуже рідко можна зустріти і побачити.

Доводячи свої вимоги, заявник посилається на відсутність ОСОБА_2 за місцем його проживання і відомостей про нього, але при цьому не враховує, що підставою для визнання особи безвісно відсутньою є тривала (протягом року) відсутність відомостей про місце перебування особи в місці її постійного проживання.

Такі докази заявник взагалі не надав і до моменту звернення до суду не займався збором інформації про місце перебування ОСОБА_2, оскільки нею надано висновок про результати розгляду повідомлення, затверджений начальником Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області 10.06.2015 року, з якого вбачається, що 09.06.2015 року в телефонному режимі до Олександрійського МВ УМВС України надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що вона не може звязатись зі своїм братом. Враховуючи, що протиправних дій відносно ОСОБА_1 вчинено не було, перевірка матеріалів по повідомленню ОСОБА_1 була закінчена. Заходів по розшуку ОСОБА_2 не проводилось.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім на даний час являється передчасним, оскільки заявником не надано переконливих доказів для визнання його безвісно відсутньою в місці його постійного проживання, як особи стосовно якої більше одного року немає будь-яких відомостей про місце його перебування а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст.43 ЦК України, керуючись, ст.ст.214,215,246-249 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної вкарги рішення, якщо його не скасоване, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА

НАРОДНІ ЗАСІДАТЕЛІ: