Ухвала

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа - ОСОБА_5, про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2013 року близько 16 год. 40 хв. на автодорозі Бориспіль-Дніпропетровськ у напрямку м. Києва, а саме: на перехресті вул. Богдана Хмельницького у м. Переяслав-Хмельницькому Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ-21011, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, та автомобіля марки Fiat Qubo, державний номерний знак НОМЕР_2, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5 Згідно з договором добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспортні від 19 квітня 2013 року транспортний засіб Fiat Qubo, державний номерний знак НОМЕР_2, застраховано Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група»). Відповідно до п. 5 вказаного договору страхування страхова сума становить 124 900 грн. Вказане ДТП сталося з вини ОСОБА_5, а водій ОСОБА_7 внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження. Зазначила, що після настання дорожньо-транспортної пригоди вона повідомила ПрАТ «СК «Українська страхова група» про настання страхового випадку та надала всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, проте страхова компанія відмовилася провести ремонт автомобіля, визнавши його недоцільним, а автомобіль конструктивно загиблим. Посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту не перевищує дійсної вартості застрахованого транспортного засобу, а також, що несвоєчасна виплата страхового відшкодування призвела до душевних страждань, у зв'язку з неможливістю використання автомобіля за призначенням, позивач, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на свою користь 93 783 грн 25 коп. страхового відшкодування, 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, 28 050 грн 06 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та витрати на правову допомогу.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 93 783 грн 25 коп. страхового відшкодування.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 28 050 грн 06 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 8 тис. грн та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 175 грн 80 коп.

Останнім рішенням апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу, ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 65 568 грн 47 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 3 680 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги про відшкодування інфляційних витрат, стягнення трьох процентів річних за користування чужими грошовими коштами та пені за весь період прострочення, а також витрат на правову допомогу, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з матеріалами справи рішенням апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року задоволено частково апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Українська страхова група»; рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2015 року скасовано в частині стягнення з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_4 28 050 грн 06 коп. штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу у розмірі 8 тис. грн; ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зазначених позовних вимог; в іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої й апеляційної інстанцій, ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_4 подали касаційні скарги, а саме: ПрАТ «СК «Українська страхова група» просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції; ОСОБА_4 просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення уточнених у касаційній скарзі вимог.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року касаційні скарги ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_4 задоволено частково; скасовано рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року у частині вирішення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції; в іншій частині рішення апеляційного суду Київської області від 19 травня 2015 року залишено без змін.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку у частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат за надання правової допомоги, апеляційний суд відповідно до положень ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача таких витрат у сумі 3 680 грн, що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог у сумі 65 568 грн 47 коп. (46 % від загальної суми збільшених позовних вимог 141 833 грн 31 коп.).

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 335 ЦПК України установлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку», відповідно до ст. 335 ЦПК суд касаційної інстанції при перевірці законності судового рішення не має права виходити як за межі доводів касаційної скарги, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції. У разі якщо касаційну скаргу подано на рішення щодо частини вирішених вимог, суд касаційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки про неоскаржену частину ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Разом із тим суд касаційної інстанції не має права перевіряти законність судового рішення щодо осіб, які касаційну скаргу на таке судове рішення не подавали, за винятком випадків, коли це стосується осіб, які не були залучені до участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки (п. 19 указаної постанови).

Враховуючи, що вищевказаною ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 листопада 2015 року справу направлено на повторний розгляд до апеляційного суду лише у частині вирішення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування та витрат на правову допомогу, а в іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін, тому необґрунтованим є клопотання прохальної частини касаційної скарги про ухвалення нового рішення про задоволення у повному обсязі позовних вимог про відшкодування інфляційних витрат, стягнення трьох процентів річних за користування чужими грошовими коштами та пені за весь період прострочення, а також витрат на правову допомогу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України рішення апеляційного суду підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О.Леванчук

І.К.Парінова