Справа №265/1300/16-ц
Провадження №2/265/831/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності, третя особа: реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності, посилаючись на те, що 26 листопада 2001 року вона на підставі біржового контракту набула у власність кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі, а рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2012 року вказаний біржовий контракт був визнаний дійсним. Оскільки зазначену квартиру вона придбала до укладення нею шлюбу, то кв. 62 в буд. 26 по бул 50 років Жовтня в м. Маріуполі була зареєстрована на ОСОБА_2. Однак при зверненні позивачки до реєстраційної служби їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації її права власності на спірну квартиру, оскільки у реєстраційному посвідченні Маріупольського БТІ було помилково зазначено адресу даної квартири замість бульвар 50 років Жовтня вулиця 50 років Жовтня. На підставі переліченого просила суд визнати за нею право власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву з проханням вирішити вказаний спір у її відсутність, наполягаючи на задоволенні поданого позову в повному обсязі та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_3, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що позивачка обрала невірний спосіб захисту, зазначаючи також, що за біржовим контрактом від 26 листопада 2001 року та рішенням суду від 13 листопада 2012 року ОСОБА_1 набула право власності на АДРЕСА_1, а не на кв. 62 по бул. 50 років Жовтня 26. На підставі переліченого просила суд відмовити у поданому ОСОБА_4 позові.

Представник третьої особи до суду не зявився, надавши заяву з проханням вирішити спір у його відсутність, залишаючи при цьому вирішення справи на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із біржовим контрактом № 516 від 26 листопада 2001 року Універсальною товарною біржою «Гарант-Україна» був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (загальною площею 29,1 кв. м., житловою площею 16, 7 кв. м.), розташованої на 1-му поверсі 5-типоверхневого будинку, між ОСОБА_2, з одного боку, та ДПІ в місті Маріуполі Донецької області, з іншого боку (а. с. 6).

Відповідно до реєстраційного посвідчення БТІ м. Маріуполя № 40814 від 28 листопада 2001 року кв. 62 в буд. 26 по 50 років Жовтня в м. Маріуполі була зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі біржового контракту № 516 (а. с. 7).

За свідоцтвом про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_5 одружився із ОСОБА_2, актовий запис № 822 від 24 жовтня 2003 року, виконаний відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, внаслідок чого дружині було змінено прізвище на «Широкова» (а. с. 22).

На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2012 року, яке набуло чинності, було визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, що був укладений 26 листопада 2001 року між ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_6, з одного боку, та ДПІ в місті Маріуполі Донецької області, з іншого боку, та який був зареєстрований Універсальною товарною біржою «Гарант-Україна» за біржовим контрактом № 516 (а. с. 8).

Натомість відповідно до рішення від 22 лютого 2016 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державний реєстратор відмовив у проведенні державної реєстрації права власності позивачки на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі на підставі невідповідності адреси обєкта нерухомості у біржовому контракті, реєстраційному посвідченні та рішенні суду, де зазначено адресу: АДРЕСА_4 (а. с. 5).

Суд однак встановив, що за технічним паспортом, складеним 29 січня 2016 року на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі, а також за технічним паспортом, складеним 6 листопада 2001 року на кв. 62 в буд. 26 по 50 років Жовтня в м. Маріуполі, вбачається, що зазначена однокімнатна квартира розташована на першому поверсі багатоповерхового будинку, житлова площа якої становить 16,7 кв. м., а загальна площа відповідно 29,1 кв. м. (а. с. 9-10, 11-13).

Крім цього з копії особового рахунку на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі вбачається, що наймачем вказаного житлового приміщення є ОСОБА_1 (а. с. 14).

Таким чином суд встановив, що в біржовому контракті від 26 листопада 2001 року та у рішенні Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 13 листопада 2012 року адреса кв. 62 в буд. 26 зазначена по вулиці 50 років Жовтня в м. Маріуполі, якої взагалі не існує в місті Маріуполі.

Суд при цьому зазначає, що відсутність в місті Маріуполі вулиці 50 років Жовтня не потребує доказуванню, бо є загальновідомою інформацією в розумінні ч. 2 ст. 61 ЦПК України.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки за рішенням суду від 13 листопада 2012 року було встановлено набуття позивачкою права власності на АДРЕСА_5 за нормами ЦК України (в редакції 1963 року), то невідповідність найменування адреси у біржовому контракті від 26 листопада 2001 року та відповідно у рішенні суду від 13 листопада 2012 року не спливає на обсяг прав ОСОБА_1, що у неї виникли на вказане нерухоме майно, бо суд встановив відповідність квартири, наведеної у правовстановлюючих документах, квартирі, вказаній у технічній документації.

При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача щодо невірного способу захисту ОСОБА_1, оскільки інших правових механізмів встановлення фактичного набуття позивачкою права власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі цивільно-правове законодавство не передбачає, окрім можливості звернення до суду із вимогою про визнання такого права, яке не визнається іншою особою.

Таким чином на підставі наведених правових норм суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 набула право власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в місті Маріуполі, яке не визнається іншими особами.

З урахуванням переліченого, з метою захисту прав позивачки суд вважає необхідним задовольнити заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у повному обсязі шляхом визнання за нею право власності на кв. 62 в буд. 26 по бул. 50 років Жовтня в м. Маріуполі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності, третя особа: реєстраційна служба Маріупольського міського управління юстиції, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_6 (Меотиди) в місті Маріуполі Донецької області (загальна площа 29,1 кв. м, житлова площа 16,7 кв. м.).

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя