АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2411/16 Справа № 175/3996/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепроспецремонт" про поновлення на роботі та стягнення заподіяної моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з таким позовом, в якій просила суд поновити їй строк звернення до суду з позовом, поновити її на посаді менеджера TOB «Днепрспецремонт» з моменту звільнення з роботи, стягнути з відповідача на її користь 250000 грн. в рахунок моральної шкоди, посилаючись на те, що вона разом зі своїм чоловіком у березні 2000 року заснувала вказане Товариство, де з листопада 2003 року по лютий 2009 року та з жовтня 2011 року по 02 лютого 2015 року працювала на посаді менеджера менеджером, з якої 02 лютого 2015 року її було звільнено та 17 квітня 2015 року рішенням загальних зборів TOB «Днепрспецремонт» виведено з числа учасників товариства, про що вона випадково дізналася у травні 2015 року, оскільки з грудня 2014 року тяжко хворіє в результаті протиправних дій свого чоловіка, після чого декілька разів зверталася до відповідача з проханням надати їй наказ про звільнення, трудову книжку та провести з нею розрахунок, але їй було відмовлено при тому, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2015 року визнано не дійсним рішення загальних зборів учасників TOB «Днепрспецремонт» від 17.04.2015 року, чим їй заподіяна моральна шкода.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

За змістом ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

У відповідності до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Днепрспецремонт», затвердженого протоколом загальних зборів учасників товариства № 11 від 04 липня 2013 року, державну реєстрацію якого проведено 04 липня 2013 року, номер запису 5027844, учасниками товариства є ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 60%, ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 40% (п. п. 1.2, 3.1).

17 квітня 2015 року загальними зборами учасників цього Товариства прийнято рішення, зокрема, про звільнення з посади директора ТОВ «Днепрспецремонт» - ОСОБА_4, призначення на посаду директора ОСОБА_5, виключення з товариства учасника ОСОБА_2 з відповідним перерозподілом часток та їх затвердженням, яке рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2015 року було визнане недійсним.

Заявляючи позов про поновлення на роботі та стягнення з відповідача моральної шкоди ОСОБА_2 посилалася на незаконність її звільнення 02 лютого 2015 року з посади менеджера вказаного Товариства, на якій вона працювала з листопада 2003 року по лютий 2009 року та з жовтня 2011 року.

Відповідно до статей 8, 213, 215 ЦПК України умовами обґрунтованості рішення є повне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, та відповідність висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен встановити всі юридичні факти, які згідно з нормами права мають значення для розкриття існуючих між сторонами правових відносин чи певних подій.

З огляду на підстави заявленого позову - статті 235, 2371 КЗпП України - встановленню судом підлягали такі юридичні факти, як наявність трудових відносин між сторонами, підстави і законність чи незаконність звільнення позивачки з роботи, спричинення їй моральної шкоди протиправними діяннями відповідача.

Зазначені юридичні факти суд повинен встановити й обґрунтувати доказами, одержаними у визначеному законом порядку за допомогою передбачених ч. 2 ст. 57 ЦПК засобів доказування і перевіреними у судовому засіданні.

Суд відповідно до ст. 212 ЦПК оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог статей 213, 215 ЦПК рішення суду має містити чіткі вичерпні та безумовні висновки щодо доведеності чи недоведеності юридичних фактів, що мають значення для справи, на підставі оцінки доказів відповідно до вимог ст. 212 ЦПК.

Усупереч зазначеним процесуальним нормам права суд, дослідивши надані сторонами докази, не дав оцінки у їх сукупності та взаємозв'язку, не зробив чіткого і безумовного висновку щодо наявності чи відсутності підстав для поновлення позивачки на роботі і, таким чином, не встановив юридичного факту, який підлягав встановленню судом у цих правовідносинах, а відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення її на попередній роботі та стягнення з відповідача заподіяної їй моральної шкоди за пропуском нею строку позовної давності суд не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази вручення позивачці копії наказу про її звільнення або видачі їй трудової книжки, при цьому позивачкою не надано належних письмових доказів в підтвердження її звільнення відповідачем 02 лютого 2015 року з посади менеджера, зокрема, наказу про її звільнення або відповідного запису у її трудовій книжці, як і не надано відповідачем таких доказів апеляційному суду на його вимогу відповідно до ухвали суду від 29 лютого 2016 року у зв'язку з їх відсутністю згідно представлених письмових пояснень ТОВ "Днепроспецремонт" від 14.03.2016 року, а в наданій позивачкою в судовому засіданні апеляційного суду копії її трудової книжки запис про її звільнення 02 лютого 2015 року з посади менеджера з посиланням на відповідний наказ і підстави звільнення відсутній та в ній зазначено лише про прийом її за наказом №4 від 01.11.2003 року на посаду головного офіс-менеджера ТОВ "Днепроспецремонт", звільнення з цієї посади 02.02.2009 року за власним бажанням та прийом на цю ж посаду за наказом №37 від 03.10.2011 року, що є підставою для відмови в задоволенні заявленого позову по суті за його недоведеністю.

За таких обставин, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення згідно ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепроспецремонт" про поновлення на роботі та стягнення заподіяної моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: