У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Максимчук З.М., Оніпко О.В.

Секретар судових засідань Вох В.С.

З участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Вирівської сільської ради Сарненського району про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Сарненського районного суду від 04 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 59,1 м.кв., в тому числі житловою площею - 36 м.кв.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що вона не брала участі у справі, вважає, що рішенням суду вирішено питання про її права і обов"язки, не погоджуючись із висновками суду доводить, що умовами визнання права власності за набувальною давністю, є добросовісність володіння чужим майном, відкритість та безперервність, кожна з яких повинна бути доведена заявником.

Вирішуючи спір суд мав враховувати, - що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набуваальної давності.

Вказує, що позивачка заселилась у спірний будинок після шлюбу з ОСОБА_4, який нібито успадкував нерухоме майно від своєї баби ОСОБА_5, проте такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, спірний будинок належав її матері ОСОБА_5. Окрім неї у матері було ще п"ятеро дітей.

Останні роки життя їхньої матері з нею постійно мешкала її донька ОСОБА_6.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а донька ОСОБА_6 залишилась проживати в будинку де згодом поселився її син ОСОБА_4, а після його одруження з позивачкою, стала проживати і ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 року її племінник ОСОБА_4 помер, а через три тижні померла і її сестра ОСОБА_6.

Після похорон сестри вона звернулась до Вирівської сільської ради Сарненського району за відповідними документами для оформлення спадщини, а 31 липня 2014 року вона подала заяву до Сарненської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

У зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва на спадщину про що виніс постанову 16 січня 2015 року.

Вважає, що вона як спадкоємиця, що прийняла спадшину, є потенційним власником спірного майна і не втратила інтерес до цього майна.

Посилаючись на неповне з"ясування судом обставин справи, та не врахування на день ухвалення рішення наявність спадкоємця, просила оскаржуване рішення скасувати ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_2 відмовлялась від прийняття спадщини після смерті матері про, що подавала завірені належним чиною заяви. На час заволодіння нею спірним нерухомим майном жоден із спадкоємців не прийняли спадщини. Просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Колегія суддів заслухавши доповідача, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі і з"явились в судове засідання у межах апеляційної скарги, дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірне будинковолодіння розташоване в АДРЕСА_1 належало на праві приватної власності бабі чоловіка позивачки - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

03 жовтня 1995 року позивачка уклала шлюб з внуком померлої власніці будинковолодіння - ОСОБА_4 і з того часу стала проживати разом з ним у спірному будинку.

Судом встановлено, що ніхто із спадкоємців після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не подав і фактично спадщини не прийняв.

Частиною 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі , якщо суд вирішив питання про їх права і обов"язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із зави посвідченої секретарем виконкому Сальківської селищної Ради народних депутатів Гайворонського району Кіровоградської області від 03 лютого 1988 року зареєстрованої в реєстрі під № 10 вбачається, що ОСОБА_2, жителька АДРЕСА_2 відмовилась від належної їй частки спадкового майна , яке знадодиться в селі Федорівці Сарненського району Рівненської області, після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на коирсть сестри ОСОБА_6.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 не змога пояснити суду в чому полагають порушення її права, за умови її відмови від належної частки у спадковому майні після смперті матері ОСОБА_5

З роз"яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в абзаці першому п. 8 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" від 24 жовтня 2008 року № 12, вбачається, що якщо після прийняття апеляційної скарги буде встановлено відсутність у особи , яка подала скаргу, передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження , то апеляційний суд повинен постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Ураховуючи те, що оскаржуваним рішенням питання про права та обов"язки ОСОБА_2 не вирішувалося, а речові права заявниці не порушено, тому вона не вправі була подавати на нього апеляційну скаргу.

Виходячи з наведеного та керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 292, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сарненського районного суду від 04 вересня 2014 року закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: З.М.Максимчук

О.В.Оніпко