АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4064/2016 Головуючий в 1 інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2015 року ОСОБА_2 подав до суду скаргу на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області при примусовому виконання виконавчого листа виданого Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2012 року за № 2-1961 на виконання рішення цього ж суду про стягнення аліментів на його утримання з ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів останнього. Посилаючись на те, що суб'єкт оскарження допустив не передбачене законодавством зменшення виплат, умисно не урахував усі види доходів боржника, просив зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області виконувати рішення своєчасно та проводити стягнення у повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 січня 2016 року, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, що суд порушив норми цивільно-процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилався на неналежне виконання судового рішення з 2012 року, що не було враховано усіх видів доходів боржника, зокрема від підприємницької діяльності, ренти нерухомого майна, дивідендів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом,рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2012 року задоволено позов прокурора в інтересах ОСОБА_1 - інваліда другої групи та стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання останнього у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів.

15.05.2012 року було видано виконавчий лист та пред'явлено стягувачем до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 18.07.2012 року було відкрито виконавче провадження.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження, які були дослідженні судом першої інстанції вбачається, що державним виконавцем відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено запити щодо доходів боржника та 15 травня 2015 року складено довідку-розрахунок, і згідно вказаної довідки стягнення відповідно до встановленого судовим рішенням розміру аліментів проводиться з доходів боржника, зокрема: з місця роботи ТОВ БДБК «Меркурій», пенсії та підприємницької діяльності. Згідно матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця, інших доходів боржник не має.

Відповідно до складеної довідки - розрахунку від 15.05.2015 року заборгованість боржника складає 482 809,30 грн., з яких боржником було сплачено 27 липня 2015 року - 227 грн., а 14 серпня 2015 року - 190 494,86 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що після нарахування заборгованості державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника з метою погашення заборгованості по аліментам, проте, не погоджуючись з розміром нарахованої заборгованості ОСОБА_3 звернувся до аудитора з метою перевірки правильності його складання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 та представник ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зокрема, пояснили, що боржник із сумою боргу не погоджується і буде подавати відповідний позов, здійснив перерахунок, відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до спеціаліста для проведення розрахунку утримання аліментів із фактичного доходу від підприємницької діяльності.

Також слід зазначити про те, що ОСОБА_1 із довідкою - розрахунку заборгованості від 15 травня 2015 року був обізнаний, проте не оскаржив її.

Зазначає, що у нього є сумніви у її правильності, але ніяких доказів на спростування суми заборгованості не надав.

Підтримуючи свою апеляційну скаргу в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_4, зокрема, пояснив, що він сумнівається у правильності суми заборгованості по аліментам, вказаній у довідці із доходів підприємницької діяльності боржника - 482 809, 30 грн., вважає її заниженою.

Тому, просив державного виконавця і суд зробити запити до відповідних органів про отримання доходів боржником, але суд цього не зробив і належним чином даних про доходи не перевірив.

Проте із такими доводами скаржника погодитися не можна з таких підстав.

Так, перевіряючи доводи скарги судом було встановлено, що державним виконавцем з метою отримання інформації щодо боржника, 16.02.2015 року було направлено запит до Броварської ОДПІ. Після надходження відповіді, згідно отриманої інформації державним виконавцем було зроблено довідку - розрахунок від 15.05.2015 року щодо заборгованості по аліментам.

Також державним виконавцем боржнику була направлена вимога про надання ВДВС всієї звітної документації з якої можливо встановити грошовий оборот та суми отриманого прибутку (доходу) від господарської діяльності за період починаючи з 28.03.2011 року по 1.01.2015 року.

Оскільки, відповідь від боржника не надійшла, то 15.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, яка була направлена до відповідних банківських і фінансових установ.

3.07.2015 року державним виконавцем виставлені платіжні вимоги на арештовані рахунки на загальну суму боргу 482 809, 30 грн., що належать боржнику.

При проведенні виконавчих дій державним виконавцем на розрахункових рахунках боржника у ПАТ КБ «ПриватБанк» виявлено кошти в сумах 227 грн. та 190494,86 грн., які були списані з рахунку боржника і перераховані скаржнику.

Також, не є обґрунтованими доводи скаржника про те, що державним виконавцем не було перевірено доходів боржника.

Так, судом до матеріалів справи було долучено довідки від Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 17.03.2015 року, від 4.12.2015 року та від 12.12.2015 року, УПФУ у м. Бровари.

Згідно ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд правильно дійшов висновку про залишення без задоволення скарги, оскільки, державним виконавцем були встановлені всі доходи боржника та вживаються всі передбачені законом заходи щодо стягнення заборгованості.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а ухвалу Печерськогорайонного суду м. Києва від 13 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: