Провадження № 2/761/2571/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Романчук К.В.,

розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними окремих положень правочинів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач № 1), ОСОБА_2 (далі - Позивач № 2) 26 листопада 2015 року, в особі свого представника, звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - Відповідач) про визнання недійсними окремих положень правочинів.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 06 лютого 2008 року між Позивачем № 1 та Відповідачем було укладено кредитний договір (далі - Кредитний договір), згідно з яким Позивач № 1 отримав кредит в сумі 413 987 доларів США, строком повернення до 05 лютого 2018 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,25% річних. Зауважили, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 06 лютого 2008 року між Позивачем № 1, Позивачем № 2 та Відповідачем було укладено договір поруки (далі - Договір поруки), відповідно до пункту 3.3.2. якого Відповідач зобов'язувався не змінювати умов Кредитного договору без попереднього письмового погодження поручителя до моменту виконання зобов'язань, забезпечених порукою. Позивач № 2 стверджує, що їй стало відомо про укладення 11 червня 2009 року між Позивачем № 1 та Відповідачем без згоди поручителя Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору, відповідно до умов якої збільшено відсоткову ставку до 13,5% річних. Крім того, між Позивачем № 1 та Відповідачем 12 грудня 2012 року без згоди поручителя було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, в пункті 2 якої сторони погодили сплату відсотків у розмірі 140 379 доларів США 86 центів, порядок нарахування яких не відображено в жодному документі та встановлено графік погашення прострочених відсотків за невідомі періоди, починаючи з липня 2013 року по лютий 2028 року. Зауважила, що у пункті 2.8. Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору від 12 грудня 2012 року та пункті 2.6. Договору про внесення змін до Кредитного договору, укладеного 04 квітня 2014 року, сукупної вартості кредиту не визначено. Крім того, Позивач № 2 зазначила, що у пункті 2.1. Договору про внесення змін до Кредитного договору, укладеного 04 квітня 2014 року, Відповідач оперує поняттям «станом на», замість «за період», у зв'язку з чим неможливо встановити звідки банк у квітні 2014 року оперує певними сумами і за який період вони нараховані. Позивачі вважають, що Відповідач ввів позичальника та поручителя в оману щодо факту прострочених платежів за Кредитним договором, періоду їх нарахування та графіку погашення, як і іншої суми основної заборгованості. Просили суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсними пункти 2.1., 2.4., 2.5., 2.8. Додаткової угоди № 2 про внесення змін до договору кредиту № 10-29/5222 від 06 лютого 2008 року, укладеної між Позивачем № 1 та Відповідачем 12 грудня 2012 року;

визнати недійсними пункти 2.1. та 2.6. Договору про внесення змін договору кредиту № 10-29/5222 від 06 лютого 2008 року, укладеного між Позивачем № 1, Позивачем № 2 та Відповідачем 04 квітня 2014 року;

визнати недійсними пункти 2.1.1. та 2.1.2. Договору про внесення змін № 1 до договору поруки № 10-29/5222 від 06 лютого 2008 року, укладеного між Позивачем № 1, Позивачем № 2 та Відповідачем 04 квітня 2014 року, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

В ході судового розгляду справи, Позивач № 2 надала суду додаткові письмові пояснення по суті позовних вимог, де зазначила, що підписуючи 04 квітня 2014 року Договір про внесення змін № 1 до договору поруки № 10-29/5222 від 06 лютого 2008 року, вона знаходилася у стані сильного душевного хвилювання через особисті сімейні обставини, та, не маючи юридичної освіти, не могла у повній мірі зрозуміти та зважити умови вказаного Договору про внесення змін. Крім того, співробітниками банку було здійснено психологічний вплив на Позивача № 2 та обмежено у часі для ознайомлення та вивчення умов договору. Просила суд врахувати вказані обставини.

Представники Позивачів у судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник Відповідача позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив суд відмовити у повному обсязі. Свою правову позицію обґрунтовував тим, що Позивач добровільно обрав валюту кредитування, протягом тривалого часу погашав кредит, погоджуюсь таким чином та визнаючи всі умови Договору. Вважає позов безпідставним та надуманим.

Заслухавши пояснення представників Позивачів та представника Відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виходячи зі змісту, статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

За змістом частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», що в подальшому було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 10-29/5222 (далі - Кредитний договір), згідно з яким останньому було надано банком кредит в сумі 413 987 доларів США, зі сплатою 12,25 відсотків річних, строком погашення до 05 лютого 2018 року (а.с. а.с. 8-10).

З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 2 про внесення змін до Договору кредиту № 10-29/5222 від 06 лютого 2008 року, пунктами 2.1., 2.4., 2.5., 2.8. які Позивачі просять визнати недійсними, визначено, що погашення залишку заборгованості Позичальника за Кредитом та процентами, що нараховані станом на 12 грудня 2012 року здійснюватиметься після спливу шестимісячного строку з дати підписання цього Договору про внесення змін;

сторони домовилися, що погашення Кредиту в сумі 288 424 долари США 99 центів здійснюється Позичальником не пізніше 11 червня 2013 року;

сторони домовилися встановити порядок сплати процентів за користування Кредитом:

сплата відстрочених до сплати процентів за користування Кредитом, що нараховані станом на 12 грудня 2012 року в сумі 42 113 долари США 96 центів здійснюється Позичальником не пізніше 11 липня 2013 року;

сплата залишкової частини відстрочених до сплати процентів за користування Кредитом, що нараховані станом на 12 грудня 2012 року, в загальній сумі 98 265 доларів США 90 центів здійснюється Позичальником починаючи з липня 2013 року кожного місяця, рівними частинами не пізніше 10 числа кожного місяця, а також в день повернення заборгованості за відстроченими до сплати процентами в повній сумі відповідно до графіку, що викладений у Додатку № 1 до цього Договору про внесення змін;

сплата строкових (поточних) процентів за користування кредитом, що нараховується з 12 грудня 2012 року, здійснюється в загальному порядку, передбаченому Договором кредиту.

До того ж, 04 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін № 4 до Договору кредиту № 10-29/5222 від 06 лютого 2008 року, пункти 2.1. та 2.6. якого Позивачі просять визнати недійсними, регламентують, що погашення залишку заборгованості Позичальника за Кредитом в сумі 288 424 долари США 99 центів та процентами, що нараховані станом на 04 квітня 2014 року в сумі 172 378 доларів США 84 центи здійснюватиметься згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця починаючи з серпня 2014 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 05 лютого 2028 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін;

детальний розпис сукупної вартості Кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання Кредиту наведено в Додатку 2 до цього Договору про внесення змін та є його невід`ємною частиною (а.с. 14-15).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

За змістом частин 1 та 2 статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи плату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», що в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 02-10/281 (далі - Договір поруки), згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язувалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Кредитним договором (а.с. 16-18).

З матеріалі справи вбачається, що 04 квітня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору поруки № 02-10/281, укладеного 06 лютого 2008 року, та пунктами 2.1.1. та 2.1.2., які Позивачі просять визнати недійсними визначено зміст забезпеченого порукою зобов'язання, його розмір, строк та порядок виконання: повернення кредиту в розмірі 288 424 доларів США 99 центів, з порядком погашення заборгованості за кредитом, визначеним Договором, яким обумовлене Основне зобов'язання, з кінцевим терміном погашення кредиту до 05 лютого 2028 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене Основне зобов'язання;

сплата процентів за користування кредитом (в тому числі нарахованих станом на 04 квітня 2014 року) у розмірі, в строки та в порядку, що визначені Договором, яким обумовлене Основне зобов'язання (а.с. 19-20).

Згідно з частиною 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачі протягом тривалого часу після укладення договорів про внесення змін до Кредитного договору та Договору поруки, окремі пункти яких просять суд визнати недійсними, не заперечували зобов'язання, що передбачені ними.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом, зокрема, що спірні правочини були спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків, сторони цих правочинів були наділені необхідним обсягом цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі, крім того, правочини були спрямовані на реальне настання наслідків, обумовлених ними, суд не приймає позицію Позивачів і знаходить, що позов є безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 202, 203, 215, 553, 554, 627, 628, 629, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними окремих положень правочинів - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :