Справа №2-400/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Оксюти Т.Г.
при секретарі Горупа В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЗИТ», треті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРПРОДАКОРД ОР» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування в сумі 24148,63 грн., з ТОВ «ВІЗИТ» матеріальні та моральні збитки в сумі 19768,82 грн., судові витрати в сумі 850,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн. (а.с. 45).
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.07.2015 року по бул. І. Лепсе, 8 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням третьої особи ОСОБА_2 та транспортного засобу «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві власності.
Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 .
Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 .
Автомобіль «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , належить на праві власності ТОВ «ВІЗИТ», з яким ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах.
Вказаний автомобіль був застрахований у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного між ТОВ «ВІЗИТ» та страховою компанією.
10.07.2015 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про настання страхового випадку.
З метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 позивачем було замовлено незалежну експертну оцінку, за результатами якої був складений звіт та вказана вартість ремонту визначена в сумі 60202,16 грн.
Крім того, звітом визначена позиція величини втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу в сумі 9566,66 грн.
Таким чином, вартість матеріального збитку завданого позивачу в результаті пошкодження його транспортного засобу складає 69768,82 грн.
Позивачем також були сплачені послуги за оцінку майна в сумі 850,00 грн.
27.08.2015 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування та залучення до матеріалів справи про страхове відшкодування копії вказаного звіту.
Однак, 05.11.2015 року відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено на користь позивача страхове відшкодування в сумі 25851,37 грн.
Оскільки у ТОВ «ВІЗИТ» наявний поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності перед третіми особами укладеного з ПАТ «НАСК «ОРАНТА», зі страховим лімітом 50000,00 грн., позивач вважає, що зі страхової компанії підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 24148,63 грн.
Крім того, на підставі ст. 1194 ЦК України, позивач вважає за доцільне стягнути з ТОВ «ВІЗИТ» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 19768,82 грн., а також витрати понесені за послуги оцінки майна в сумі 850,00 грн., та судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 1500,00 грн.
На підставі вищевикладеного просила позов задовольнити.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «ВІЗИТ», яка також є представником третьої особи ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що ОСОБА_2 , на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди, а саме 08.07.2015 року, не перебував у трудових відносинах з ТОВ «ВІЗИТ» та ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР», у зв`язку з чим підстав для відповідальності ТОВ «ВІЗИТ» за заподіяння позивачу збитків, внаслідок пошкодження його автомобіля, не вбачається.
На підставі викладеного просила у задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 08.07.2015 року була визнана ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страховим випадком у зв`язку із чим 05.11.2015 року позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 25851,37 грн. (а.с. 51-52).
Отже, відповідачем дотримано вимог чинного законодавства та сплачено відшкодування, яке визначено на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити та справу розглядати без його участі.
Представник третьої особи Романенка С.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що 10.07.2015 року ОСОБА_2 своєчасно подав до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повідомлення про подію, на підставі якого 15.07.2015 року, за участю позивача було проведено огляд пошкодженого автомобіля та 16.09.2015 року складено звіт дослідження, згідно якого прямий матеріальний збиток (з урахування коефіцієнту фізичного зносу), завданий в результаті дорожньо-транспортної пригоди склав 25851,37 грн.
Зазначений реальний збиток позивач підтвердив своїм підписом, претензій чи зауважень позивач не пред`являв.
Звіт, складений на замовлення позивача не може бути підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки розмір був встановлений страховиком належним чином і у встановлені строки.
Враховуючи викладене, зазначив, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконала свої обов`язки щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача ТОВ «ВІЗИТ», яка також є представником третьої особи ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР», представника третьої особи Романенка С.М., врахувавши письмові пояснення представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА», дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N6 від 27.03.92 року.
«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».
Згідно вищевказаної Постанови Пленуму «Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).»
Судом встановлено, що 08.07.2015 року о 20.30 год. по бул. І. Лепсе, 8 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням третьої особи ОСОБА_2 та транспортного засобу «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 , що належить позивачу на праві власності.
Внаслідок ДТП автомобілю «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 , власником якого є позивач, завдано механічних пошкоджень.
Дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 .
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.08.2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави.
Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України.
Транспортний засіб «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , належить ТОВ «ВІЗИТ».
Між ТОВ «ВІЗИТ» та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5822394. Забезпеченим транспортним засобом згідно вказаного полісу є автомобіль «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 .
Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року.
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цими та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України та застосовуються норми цього закону.
Встановлено, що 10.07.2015 року позивач звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про настання страхового випадку та 27.08.2015 року із заявою про виплату страхового відшкодування.
На підставі вказаної заяви ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складено звіт №ВМ0233АР-16.09/15 від 16.09.2015 року, згідно якого прямий матеріальний збиток (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), завданий автомобілю «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 25851,37 грн.
05.11.2015 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 25851,37 грн.
Як пояснив в судовому засіданні позивач, з метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 ним також було замовлено незалежну експертну оцінку, за результатами якої був складений звіт та вказана вартість ремонту була визначена в сумі 60202,16 грн.
Крім того, звітом визначена позиція величини втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу в сумі 9566,66 грн.
Таким чином, вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача в результаті його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді складає 69768,82 грн.
Позивачем також були сплачені послуги за оцінку майна в сумі 850,00 грн.
Оскільки у ТОВ «ВІЗИТ» наявний поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності перед третіми особами укладеного з ПАТ «НАСК «ОРАНТА», зі страховим лімітом 50000,00 грн., позивач вважає, що зі страхової компанії підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 24148,63 грн. та на підставі ст. 1194 ЦК України, вважає за доцільне стягнути з ТОВ «ВІЗИТ» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 19768,82 грн., а також витрати понесені за послуги оцінки майна в сумі 850,00 грн., на що слід зазначити наступне.
Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Під оціненою шкодою розуміється процес визначення вартості майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 вказаного закону, проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що оцінка майна, майнових прав це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в ст. 9 цього закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться в матеріалах у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2013 року №142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за №1074/8395).
Відповідно до національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», який затверджений Постановою Кабінетів Міністрів України від 10.09.2010 року №1440 та який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна суб`єктами оціночної діяльності.
Для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.
Як встановлено вище, на підставі поданої заяви позивачем про настання страхового випадку від 10.07.2015 року та про виплату страхового відшкодування від 27.08.2015 року, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було замовлено дослідження у ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» про визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 .
Згідно звіту № НОМЕР_2 -16.09/5 від 16.09.2015 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Хюндай», д.н. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 25851,37 грн.
Вказаний висновок експерта позивачем не оскаржувався та позивач надав свою згоду на виплату шкоди в розмірі 25851,37 грн., тобто позивач погодився з оцінкою заподіяної матеріальної шкоди.
Крім того, претензій та зауважень до проведення огляду пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 не пред`являв, і своїм підписом в акті огляду підтвердив правильність та повноту проведеного огляду і належну фіксацію його результатів.
Результати цього огляду були покладені в основу зазначеного дослідження з визначення розміру матеріального збитку.
Проти вказаних обставин не заперечував в судовому засіданні позивач.
Висновок проведено особою-оцінювачем відповідно до сертифікату якості оцінки та у повній відповідності щодо встановленої законом методики проведення оцінки майна і майнових прав.
Тим самим, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» належним чином виконало вимоги положень п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (тільки якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди).
Отже, на підставі зібраних документів та у відповідності з вимогами чинного законодавства, було розраховано розмір страхового відшкодування по зазначеному випадку в розмірі 25851,37 грн., яку було виплачено в повному обсязі позивачу 05.11.2015 року, що визнав в судовому засіданні ОСОБА_1 .
Таким чином, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в повному обсязі, належним чином і відповідно до положень чинного законодавства виконало свої зобов`язання, забезпечивши у в встановленому законом порядку проведення огляду пошкодженого автомобіля, щодо якого претензій чи зауважень не надходило, підготовку відповідного звіту на підставі Методики товарознавчої експертизи та виплативши страхове відшкодування у повному обсязі.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було повністю відшкодовано заподіяну матеріальну шкоду, яка була визначена незалежним експертом і розмір якої позивач не оспорював.
Звіт №02/33.07.15 від 16.07.2015 року, складений ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна», що наданий позивачем в підтвердження матеріальної шкоди , не може бути підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки розмір страхового відшкодування був встановлений страховиком належним чином і у встановлені строки, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням і на власний розсуд дослідження.
Відносно різниці розміру збитків згідно наданого позивачем дослідження, а також невідповідності вартості відновлювального ремонту, то вона зумовлена лише різною вартістю запчастин у замовленому позивачем висновку згідно калькуляції, виконаної 16.07.2015 року та вартістю відповідних запчастин згідно калькуляції, виконаної 15.09.2015 року у звіті, замовленому страховиком.
При цьому, позивачем не надано актів виконаних робіт та платіжних документів про те, що ним був зроблений ремонт в цей період, а тому виконаний на замовлення страховика звіт є вірним та підстави для корегування розміру страхового відшкодування в цьому випадку відсутні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування в сумі 24148,63 грн.
Що стосується вимог позивача до ТОВ «ВІЗИТ» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 19768,82 грн. та витрат пов`язаних з оплатою проведення оцінки пошкодження майна в сумі 850,00 грн., то в них також слід відмовити, з огляду на наступне.
Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ВІЗИТ», у зв`язку з чим вважає, що відповідальність за завдані збитки покладена саме на товариство.
Однак, суд не погоджується з даними твердженнями позивача.
Частиною першою ст. 1172 ЦК України на юридичну особу покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Як свідчить практика, суб`єктивний склад сторін у спорах такої категорії, як правило, складається з учасників дорожньо-транспортної пригоди; володільців-користувачів транспортних засобів; власників джерела підвищеної небезпеки, з якими винні особи знаходилися у трудових відносинах; страхових компаній, з якими власники транспортних засобів знаходяться у договірних відносинах; осіб, з вини яких сталася ДТП, відшкодування за якою було проведено страховими компаніями, та третіх осіб, зазвичай, водіїв-учасників, які не заявляють самостійних вимог.
Згідно з роз`ясненнями п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була. Господарські (підприємницькі) товариства, кооперативи відповідають за шкоду на підставі ст. 1172 ЦК України у випадках її заподіяння як їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства (кооперативу), так і особами, які виконують роботу за трудовим договором.
Не впливають на виникнення обов`язку володільця джерела підвищеної небезпеки з відшкодування заподіяної ним шкоди наступні обставини: 1) в який час було вчинено заподіяння шкоди - службовий або неслужбовий; 2) чи було джерело підвищеної небезпеки ввірено працівникові у процесі виконання ним трудових обов`язків, або він самовільно, неправомірно використав його у своїх особистих цілях.
Встановлено, що транспортний засіб «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , належить ТОВ «ВІЗИТ».
Згідно договору оренди транспортних засобів №02-01/15/4 від 02.01.2015 року, транспортний засіб «ГАЗ», д.н. НОМЕР_1 , був переданий у строкове платне користування ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР»
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 01.04.2015 року був прийнятий на роботу до ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР» на посаду водія в/ч НОМЕР_3 на підставі наказу №16/К.
Згідно наказу №36/К ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР», ОСОБА_2 було звільнено з роботи з посади водія в/ч НОМЕР_3 за угодою сторін з 01.07.2015 року.
Отже, судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 у трудових відносних з ТОВ «ВІЗИТ» та ТОВ «УКРПРОДАКОРД ОР» не перебував, а тому підстав для настання цивільно-правових наслідків у ТОВ «ВІЗИТ» немає.
Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.
Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не довів тих обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому у задоволенні вимог про стягнення з ТОВ «ВІЗИТ» матеріальної шкоди в сумі 19768,82 грн. та витрат пов`язаних з оплатою проведення оцінки пошкодження майна в сумі 850,00 грн. слід відмовити.
Позивач також просив стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1500,00 грн., на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1. ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, також, витрати на правову допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем не надано жодного доказу.
Крім того, відсутній розрахунок витрат із посиланням на відповідні норми права і підтвердження їх оплати.
На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 р., Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про оцінку майна», ст.ст. 22, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 27, 30, 57-58, 61, 79, 84, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЗИТ», треті особи ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРПРОДАКОРД ОР» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя