У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 09 лютого 2006 року № б/н ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 8 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач вказує, що при зміні кредитного ліміту банк керується п. 3.2 , п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг, в яких зазначено, що клієнт надає свою згоду відносно того, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Позивач зазначає, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Позивач вказує, що банк виконав свої зобов'язання за укладеним договором в повному обсязі та надав відповідачу обумовлений договором кредит, проте ОСОБА_2 порушує зобов'язання за договором, не сплачуючи відповідні платежі, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 25 145 грн 37 коп. за договором від 09 лютого 2006 року № б/н, з яких: 4 170 грн -заборгованість за кредитом; 19 301 грн 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 1 173 грн 59 коп. - штраф (процентна складова).

Враховуючи все вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 25 145 грн 37 коп. за договором від 09 лютого 2006 року № б/н, з яких: 4 170 грн -заборгованість за кредитом; 19 301 грн 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн -штраф (фіксована частина); 1 173 грн 59 коп. - штраф (процентна складова). Також позивач просив стягнути на його користь з відповідача в рахунок відшкодування понесених судових витрат 251 грн 45 коп.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року змінено рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року.

Виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду щодо відсутності заборгованості у ОСОБА_2 за договором від 09 лютого 2006 року № б/н, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених рішень.

Відповідно до 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого у незміненій частині погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, на застосуванні якого наполягав відповідач.

Апеляційний суд, виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції висновок щодо відсутності у відповідача заборгованості за кредитним договором від 09 лютого 2006 року № б/н, правильно встановив, що він не узгоджується з наявними у справі доказами.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак