Єдиний унікальний номер 235/726/16-ц Номер провадження 22-ц/775/745/2016
Головуючий 1 інстанції Назаренко Г.В. єдиний унікальний номер 235/726/16-ц
Доповідач Папоян В.В. номер провадження 22-ц/775/745/2016
У Х В А Л А

Іменем України

29 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Папоян В.В.,

суддів Біляєвої О.М., Новікової Г.В.,

при секретарі за участю секретаря Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, на обґрунтування якого посилався, що він тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості у шкідливих та небезпечних умовах праці, у тому числі з квітня 1991 року на підприємстві відповідача, та в результаті роботи отримав професійні захворювання: хронічний бронхіт ІІ ст., пневмоконіоз, легенева недостатність першого-другого ступеню, хронічна попереково-крижова радикулопатія та хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з початковими явищами зниження слуху І ступеню, що підтверджується актом за формою П-4 від 24 листопада 2014 року. Внаслідок чого висновком МСЕК від 12 серпня 2015 року йому було вперше встановлено втрату працездатності за профзахворюваннями у сукупності 60% та третю групу інвалідності.

Просив стягнути на його користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково. З відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди стягнуто 18 000 грн. та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду, стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Не враховано у повному обсязі глибину фізичних та моральних страждань, погіршення стану здоров'я, ступінь втрати працездатності, відчуття постійного дискомфорту та фізичного болю, порушення нормальних життєвих зв'язків, неможливість ведення попереднього способу життя, що призвело до нерозумного та несправедливого зменшення моральної шкоди.

Особи які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач тривалий час працював на підприємствах вугільної промисловості. Під час роботи на підприємстві відповідача встановлено професійне захворювання. 12 серпня 2015 року йому встановлено 60% втрати працездатності у сукупності зв'язку з професійними захворюваннями у тому числі: хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, легенева недостатність першого-другого ступеню - 25%, хронічна попереково-крижова радикулопатія - 30% та хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з початковими явищами зниження слуху І ступеню - 5% та група інвалідності і встановлена наступна дата переогляду 02.12.2016 року. Ушкодженням здоров'я, яке заподіяне позивачу внаслідок виконання ним трудових обов'язків, що спричинило йому моральні та фізичні страждання, обмежило його можливість вести активний спосіб життя, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди за нормами ч.2 ст.153 та 237? КЗпП України яка підлягає стягненню з роботодавця. При визначені розміру відшкодування суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача, що судом необґрунтовано визначено суму відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки із рішення суду вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно досліджені всі обставини по справі, враховані всі надані позивачем докази і їм дана належна оцінка і суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди є справедливою та такою, що відповідає характеру та ступеню моральних страждань та негативних наслідків.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо розміру відшкодування моральної шкоди оскільки моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995р., № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З рішення суду вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно досліджені всі обставини по справі у тому числі: характер та ступень втрати працездатності яка встановлена на строк до грудня 2016 року, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, судом враховані всі надані сторонами докази і їм дана належна оцінка і суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди є справедливою та такою, що відповідає обставинам справи.

Решта доводів апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують. Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: