РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/179/16-ц

Провадження № 2/700/110/16

28 березня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкура С.Д.

при секретарі: Сіденко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Лисянської селищної про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що 17 травня 2011 року померла його дружина ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майновий пай. Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із втратою оригіналів Державного акта на право власності на земельну ділянку, тому звернувся до суду з позовом.

В судове засідання позивач не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача, Лисянської селищної ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно свідоцтва про смерть від 19 травня 2011 року, ОСОБА_2 померла 17 травня 2011 року.

Після відкриття спадщини до складу спадкової маси входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,31 га. в межах Лисянської селищної ради, згідно державного акту серії ЯБ № 157816 від 7 вересня 2004 року, виданого на імя ОСОБА_2 та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства згідно свідоцтва про право власності серія ЧЕ-Х № 148943 від 13 лютого 2004 року, виданого на імя ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач є спадкоємцем майна померлої згідно вимог ст. 1268 ЦК України оскільки постійно проживав з дружиною на час її смерті, що підтверджується довідкою Лисянської селищної ради № 1052 від 28.03.2016 року.

Постановою державного нотаріуса від 18 лютого 2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 в звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно оголошень в газеті «Понад Тікичем», втрачений державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ № 157816 по Лисянській селищній раді виданий 7 вересня 2004 на імя ОСОБА_2 вважати недійсним; втрачене свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільгосппідприємства (майновий сертифікат) серії ЧЕ-Х № 148943 виданий Лисянською селищною радою на імя ОСОБА_2 вважати недійсним.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою.

За викладених обставин, у суду не має підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем надано всі належні та допустимі докази законності та обґрунтованості своїх позовних вимог.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 16, 25, 392, 1223, 1268, 1296, ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,31 га. в межах Лисянської селищної ради, згідно державного акту серії ЯБ № 157816 від 7 вересня 2004 року, виданого на імя ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства згідно свідоцтва про право власності серії ЧЕ-Х № 148943 від 13 лютого 2004 року, виданого на імя ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Д. Пічкур