Справа №: 164/1468/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Невара О.В.,

при секретарі Костюк Л.М., Наумчук О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

співвідповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до Лісівської сільської ради Маневицького району Волинської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Лісівської сільської ради Маневицького району, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її батько ОСОБА_10, який помер 28.03.2015 року, ще за свого життя 15.12.2003 року склав заповіт, який було посвідчено Лісівською сільською радою Маневицького району, згідно якого все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, заповів в рівних частинах позивачу ОСОБА_1 та іншій дочці ОСОБА_11 Спадщину після смерті батька ОСОБА_10 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_11 на вказане спадкове майно не претендує, у встановлений законом строк не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_10 Інших спадкоємців за заповітом на це майно немає. Спадкоємцями за законом на вказане майно є мати, брати та сестри позивача ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Право на обовязкову частку у спадщині ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мають. Спадкоємець за законом ОСОБА_8 у визначений законом термін від обовязкової частки у спадщині відмовилась, на спадкове майно не претендує. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться по вул. Загуща, 1 в с. Лісове Маневицького району - частку, яка належала ОСОБА_10

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 12.01.2016 року до участі в даній справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених в поданій до суду заяві, просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться по вул. Загуща, 1 в с. Лісове Маневицького району - частку, яка належала ОСОБА_10

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_1 не визнали, проти їх задоволення заперечують, вважають, що вони, як і позивач ОСОБА_1, мають право на частку у спадковому майні, що залишилося після смерті батька ОСОБА_10 Підтвердили, що вони не мають права на обовязкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_10

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнали у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують. Підтвердили, що спадщину після смерті батька ОСОБА_10 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Право на обовязкову частку у спадщині спадкоємці за законом ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не мають. Спадкоємець за законом ОСОБА_8 у визначений законом термін від обовязкової частки у спадщині відмовилась, не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_10, у встановлений законом строк.

Співвідповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнали у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують. Підтвердили, що спадщину після смерті батька ОСОБА_10 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Право на обовязкову частку у спадщині спадкоємці за законом ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не мають. Співвідповідач ОСОБА_8, як спадкоємець за законом, у визначений законом термін від обовязкової частки у спадщині відмовилась, не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_10, у встановлений законом строк. Співвідповідач ОСОБА_9, як спадкоємець за заповітом, у визначений законом термін від частки у спадщині відмовилась, не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_10, у встановлений законом строк.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Розмір обовязкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Загуща, 1 в с. Лісове Маневицького району, належали ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності, оскільки були побудовані за час перебування у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_10 помер 28.03.2015 року. Ще за свого життя 15.12.2003 року останній склав заповіт, який було посвідчено Лісівською сільською радою Маневицького району, згідно якого все належне йому майно, в тому числі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, заповів в рівних частинах позивачу ОСОБА_1 та іншій дочці - співвідповідачу ОСОБА_9 Спадщину після смерті батька ОСОБА_10 позивач своєчасно у визначений законодавством термін прийняла, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Заяви про відмову від спадщини вона не подавала. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_9 на вказане спадкове майно не претендує, у встановлений законом строк не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_10 Інших спадкоємців за заповітом на це майно немає. Спадкоємцями за законом на вказане майно є мати, брати та сестри позивача ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Спадкоємець за законом ОСОБА_6 у встановлений законом строк не вчинила будь-яких дій, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_10 Спадкоємець за законом ОСОБА_8 у визначений законом термін від обовязкової частки у спадщині відмовилась, на спадкове майно не претендує. Спадкоємці за законом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 своєчасно у визначений законодавством термін подали відповідні заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини. Право на обовязкову частку у спадщині спадкоємці за законом ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не мають. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини підтвердили позивач, співвідповідачі та представники відповідача в судовому засіданні, вказані обставини не оспорюються відповідачами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 15.12.2003 року, посвідченого Лісівською сільською радою Маневицького району та зареєстрованого в реєстрі за № 6, свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 173235 від 12.05.2015 року, довідки Лісівської сільської ради Маневицького району № 658 від 21.08.2015 року, свідоцтва про народження серії І-ЕГ № 450722 від 14.05.1979 року, висновку про відповідність будинковолодіння по вул. Загуща, 1 в с. Лісове Маневицького району діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам від 7.10.2015 року, нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про прийняття спадщини, нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відмову від спадщини, витягу з погосподарської книги № 1 за 2015 рік Лісівської сільської ради Маневицького району, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2015 року, повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори № 12/01-16 від 25.01.2016 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1, являючись спадкоємцем за заповітом на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться по вул. Загуща, 1 в с. Лісове Маневицького району - частку, яка належала ОСОБА_10, фактично набула право власності на вказане спадкове майно. На даний час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1233, 1235, 1269-1270, 1296 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться по вул. Загуща, 1 в с. Лісове Маневицького району Волинської області - частку, яка належала ОСОБА_10.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: