У х в а л а

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДьоміноїО.О., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро - Західний Донбас» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ПопенкаВладислава Володимировича, який діє в інтересах Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро - Західний Донбас», на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро - Західний Донбас» (далі - ДМПВКГ «Дніпро - Західний Донбас») на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 5 вересня 2014 року по 15 квітня 2015 року в розмірі 34 221 грн 72 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі Попенко В.В., який діє в інтересах ДМПВКГ «Дніпро - Західний Донбас» просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х а л и л а:

Касаційну скаргу Попенка Владислава Володимировича, який діє в інтересах Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро - Західний Донбас», відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.О. Дьоміна
М.В. Демяносов
І.К. Парінова