АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-6833/06 Головуючий суддя І інстанції Наумова С.М.
Провадження № 22-ц/790/1830/16 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: спори, що виникають із договорів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року, -

встановила:

У червні 2005 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 600 доларів США, що еквівалентно 3 030 грн., три проценти річних за порушення виконання зобов'язань за договором, 541 грн. 60 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 500 грн. витрат на правову допомогу, 1 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2005 року за заявою ОСОБА_1 вжито заходи забезпечення позову - накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2006 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто на її користь з ОСОБА_2 4 762 грн.

16 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не належить, вона є єдиним власником вказаної квартири на підставі договору купівлі - продажу з 04 січня 1994 року.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2005 року за заявою ОСОБА_1 вжито заходи забезпечення позову - накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто на її користь з ОСОБА_2 4 762 грн.

Разом з тим, із доданих ОСОБА_3 до апеляційної скарги документів вбачається, що вищевказаний об'єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 04 січня 1994 року належить на праві власності ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Частиною 5 ст. 154 ЦПК передбачено, що питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України у спосіб, який забезпечує фіксацію повідомлення або виклику.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначених положень закону не врахував, не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду.

Крім того суд не звернув увагу, що відповідно до вимог ст. 154 ЦПК України із заявою про скасування заходів забезпечення позову має право звертатися лише особа, яка брала участь у справі.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді