Справа № 591/1177/16-ц
Провадження № 4-с/591/16/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

заінтересована особа: боржник ОСОБА_3;

про визнання неправомірною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобовязання в.о. начальника Зарічного ДВС СМУЮ скасувати оскаржувану постанову та продовжити дії по виконанню судового рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2016 року представник стягувача ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій зазначив, що на виконанні у ВДВС СМУЮ перебував виконавчий лист № 591/4280/14-ц виданий Зарічним районним судом м. Суми про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою.

Виконавче провадження відкрито 30 жовтня 2014 року, однак в березі 2016 року представнику стягувача стало відомо, що 29 грудня 2015 року державним виконавцем ВДВС СМУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з виконанням боржником рішення суду в повному обсязі.

Однак представник стягувача з постановою не згоден, вважає, що судове рішення не виконано в повному обсязі боржником не передано представнику стягувача, другий ключ від вхідних дверей квартири, якою боржник перешкоджає користуватися; не в повній мірі звільнена від речей кімната площею 17,2 кв. м в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - частина речей розташована в коридорі загального користування, перед входом в кімнату площею 17,2 кв.м, що перешкоджає представнику стягувача вільно війти в цю кімнату та провести ремонт та вмеблювання кімнати.

В своїй скарзі ОСОБА_2 зазначає, що вказана інформація відображена в акті державного виконавця, що є, на погляд стягувача, підставою для скасування з тих підстав, що рішення суду не виконано в повному обсязі.

В судовому засіданні представник стягувача ОСОБА_5 підтримав скаргу, просив визнати неправомірною постанову державного виконавця від 29 грудня 2015 року, зобовязати начальника Зарічного ВДВС скасувати вказану постанову та продовжити дії по виконанню судового рішення.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні скарги, пояснив, що дійсно в рамках вказаного виконавчого провадження державний виконавець виходила за місцем виконання рішення, в її присутності було допущено до квартири представника стягувача ОСОБА_2

Боржник не заперечував того факту, що представника стягувача ОСОБА_2 він допускає до спірної квартири лише в своїй присутності, і не надає вільного доступу в інший час, а також не заперечував, що ключ від другого замка вхідних дверей він не передавав ОСОБА_2

В судове засідання представник Зарічного ВДВС СМУЮ не зявився, заперечень не подав, матеріали виконавчого провадження суду не надав.

Від Зарічного ВДВС Сумського МУЮ надійшло клопотання про залучення до участі у справі державного виконавця, яка на даний час не працює в Зарічному ВДВС, однак судом відмовлено в задоволення даного клопотання за безпідставністю.

Суд, вислухавши пояснення представника стягувача, боржника, вивчивши наявні у справі матеріали, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦПК України про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Крім того, ч. 2 ст. 386 ЦПК України передбачено, що якщо заявник, державний виконавець, або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть зявитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у зазначеній скарзі відкрито 17 березня 2016 року, і в цей же день копію ухвали та скарги вручено представнику Зарічного ВДВС СМУЮ Курочка (а.с.16-18), тобто, вимоги ч. 3 ст. 384 ЦПК України судом виконано.

В своїй скарзі представник стягувача оскаржує рішення державного виконавця ВДВС СМУЮ.

Однак судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України №2023/5 від 29 жовтня 2015 року з метою оптимізації структури органів державної виконавчої служби Сумської області реорганізовано відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції шляхом поділу його на Ковпаківський та Зарічний. Крім того, п. 2 вказаного наказу встановлено, що новоутворені Ковпаківський та Зарічний відділи ДВС Сумського міського управління юстиції є правонаступниками реорганізованого.

Крім того, відповідно до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичну особу - Зарічний відділ державної виконавчої служби СМУЮ зареєстровано 05 січня 2016 року.

Тобто, не зважаючи на те, що в своїй скарзі ОСОБА_2 оскаржує рішення державного виконавця ВДВС СМУЮ, до участі у справі вірно залучено Зарічний ВДВС СМУЮ, який є правонаступником, оскільки виконавчі дії проводилися на території Зарічного району м. Суми.

Так, умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми №591/4280/14-ц від 11 вересня 2014 року зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом звільнення від його особистих речей кімнати площею 17,2 кв.м. в цій квартирі та шляхом надання представнику ОСОБА_2І вільного доступу до квартири і кімнати площею 17,2 кв.м. з метою здійснення поточного ремонту кімнати (а.с.6-7).

До матеріалів скарги додано копію акту державного виконавця від 17 липня 2015 року, з якого вбачається, що державний виконавець, в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/4280 виданого 29 жовтня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми, здійснив вихід за адресою: АДРЕСА_1 в присутності представника стягувача ОСОБА_2 та боржника ОСОБА_3 Під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем було зясовано та задокументовано, що особисті речі боржника винесені з кімнати, але знаходяться в коридорі загального користування, що заважає користуватися, в т.ч. боржник не надає можливості вселення наймачів, ключ від вхідних дверей переданий стягувачу (а.с.8).

Тобто, державним виконавцем, під час виходу за місцем виконання рішення, 17 липня 2015 року встановлено та зафіксовано факт відмови в наданні вільного доступу до спірної квартиру представнику стягувача боржником.

З акту від 28 липня 2015 року, складеного ОСОБА_2 в присутності двох свідків, вбачається, що боржник продовжує не виконувати рішення суду - відмовляє представнику стягувача в доступі до кімнати та квартири в цілому (а.с.9).

В судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_3 не погоджується надати вільний доступ до спірної квартири представнику стягувача, згоден допускати останнього до квартири лише в своїй присутності, тобто після 18 години, та не передав останньому другий комплект ключів від верхнього замка.

Даний факт підтверджується актом державного виконавця від 03 листопада 2015 року, з якого вбачається, що під час виходу за місцем виконання рішення суду по справі №591/4280/14-ц було встановлено, що боржник ОСОБА_3 не передав екземпляр ключа від квартири представнику стягувача ОСОБА_6 та зі слів боржника він погоджується надавати вільний доступ до квартири лише в його присутності.

При цьому, з постанови державного виконавця ВДВС СМУЮ ВП №45278013 від 29 грудня 2015 року вбачається, що державний виконавець встановив, що рішення суду виконано боржником в повному обсязі і на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання судового рішення закінчено (а.с.5-зворот).

Однак судом достовірно встановлено, і цей факт підтверджений боржником ОСОБА_3, що на день розгляду скарги у суді рішення Зарічного районного суду м. Суми № 591/4280/14-ц не виконано екземпляр ключа від вхідних дверей квартири представнику стягувача не передано, в судовому засіданні боржник підтвердив факт того, він погоджується надавати вільний доступ до квартири лише у своїй присутності, за вказаних обставин це не можна вважати виконанням рішення суду в повному обсязі.

Суд, проаналізувавши надані докази, встановив, що на час закриття виконавчого провадження 29 грудня 2015 року, рішення суду фактично не виконано в повному обсязі, тобто посилання державного виконавця на п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону є безпідставним, оскільки зазначена норма передбачає закінчення виконавчого провадження в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, ч. 3 ст. 49 Закону визначено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з наданих суду доказів копію постанови представнику стягувачу вручено лише 14 березня 2016 року (а.с.5).

Відповідно до вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Крім того, частиною 2 вказаної статті визначено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Частина третя ст. 75 Закону передбачає, що разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Оскільки Зарічний ВДВС СМУЮ не надав суду належних доказів на підтвердження того, що державним виконавцем, під час виконання виконавчого листа про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою, не допущено порушень Закону України «Про виконавче провадження» і постанова про закінчення виконавчого провадження ВП№ 45278013 винесена без порушення Закону, суд вважає скаргу представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 обґрунтованою.

За таких обставин скарга представника стягувача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумськогом міського управління юстиції ОСОБА_4 від 29 грудня 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 45278013 підлягає скасуванню, також суд вважає за необхідне зобовязати Зарічний відділ ДВС Сумського МУЮ продовжити виконання виконавчих дій у даному виконавчому провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 210, 293,383-389 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірною постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобовязання в.о. начальника Зарічного ДВС СМУЮ скасувати оскаржувану постанову та продовжити дії по виконанню судового рішення задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ від 29.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження № 45278013 по виконанню виконавчого листа № 591/4180 виданого 29.10.2014 року та зобовязати Зарічний відділ ДВС Сумського МУЮ продовжити виконання виконавчих дій у даному виконавчому провадженні.

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні під час її проголошення, мають право оскаржити її протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повна ухвала суду складена у строк до 29.03.2016 року.

Суддя