Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3959/16 Головуючий у 1-й інстанції: Стріжакова Т.В.
Є.У.№ 326/483/16-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Дашковської А.В.,

При секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання» Приморської міської ради Запорізької області, треті особи: Приморська міська рада Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4, про визнання наказу про припинення трудового договору (контракту) незаконним та скасування, визнання не чинним наказу в частині попередження про її звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з січня 2012 року на підставі контракту, укладеного з Приморською міською радою, обіймала посаду директора Комунального підприємства «Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання» (далі - КП «ПЖЕО»). 25 грудня 2015 року Приморська міська рада прийняла рішення №41 про реорганізацію КП «ПЖЕО» шляхом його приєднання до КП «Чисте місто Приморськ». Наказом голови комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» №1/к від 04.01.2016 року її попереджено про звільнення, а 09.03.2016 року на підставі наказу № 10/к - звільнено з посади за ст.40 п.1 КЗпП України. Посилаючись на те, що міська рада не приймала рішення про її звільнення і накази про її вивільнення видані неповноважною особою, без згоди профспілкового органу і без пропонування іншої роботи, просила суд на підставі ст.ст.232, 235 КЗпП України визнати незаконним та скасувати вищевказані накази, поновити її на посаді директора КП «ПЖЕО» з 09.03.2016 року, стягнути з КП «ПЖЕО» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.03.2016 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Встановлено, що 27 січня 2012 року ОСОБА_3 уклала з Приморською міською радою Приморського району Запорізької області контракт про прийняття її на роботу на посаду директора комунального підприємства «Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання» на строк до 27 січня 2017 року. Від імені міської ради контракт підписано міським головою Шаповал Г.М. (а.с.10-11).

Відповідно до Статуту КП «ПЖЕО» воно створено на підставі рішення Приморської міської ради від 31 жовтня 2008 року №1 на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади. Вищим органом підприємства є Приморська міська рада, яка являється його засновником.

Виключною компетенцією засновника є затвердження статуту підприємства, внесення до нього змін та доповнень, прийняття рішення про реорганізацію або припинення діяльності підприємства, утворення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Очолює підприємство директор, який призначається на посаду та звільняється з посади міською радою. З директором укладається контракт, в якому визначається строк найму, права, обов'язки і відповідальність, умови оплати праці, матеріального заохочення, умови звільнення його з посади, інші умови (а.с.5-9: п.п.й.1, 1.2, 7.1 -7.3 Статуту).

25 грудня 2015 року Приморською міською радою прийнято рішення «Про реорганізацію КП «ПЖЕО» шляхом приєднання до КП «Чисте місто Приморськ». Пунктом п'ятим рішення сесії доручено міському голові створити комісію з припинення та реорганізації комунального підприємства. Комісії з припинення та реорганізації юридичної особи в установленому законодавством порядку доручено попередити працівників підприємства про припинення його діяльності та забезпечити дотримання їх соціально-правових гарантій у порядку та на умовах, визначених законодавством (а.с.15).

Розпорядженням міського голови №91/3 від 29 грудня 2015 року створено комісію з припинення та реорганізації КП №ПЖЕО», головою якої призначено ОСОБА_4 (а.с.27).

30 грудня 2015 року міська рада (замовник) уклала з ОСОБА_4 (виконавцем) договір про надання послуг, за умовами якого останній надає міській раді послуги з реорганізації комунального підприємства. Пунктом 2 договору передбачені обов'язки ОСОБА_4: якісно та вчасно надавати передбачені у п.1.1 договору послуги замовнику, у разі виникнення обставин, які перешкоджають належному виконанню обов'язків за цим договором, негайно повідомити замовника про це; вживати будь-яких інших необхідних заходів, потрібних для належного виконання своїх зобов'язань за договором. Права і повноваження ОСОБА_4 вказаним договором не визначені (а.с.173).

4 січня 2016 року ОСОБА_4 як голова комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» видає наказ №1/к про попередження про звільнення працівників комунального підприємства, в тому числі і його директора ОСОБА_3, з якою остання ознайомлена 4 січня 2016 року (а.с.14).

Наказами голови комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» №№2/к, 3/к від 4 січня 2016 року скорочено чисельність та штат працівників комунального підприємства, фонд заробітної плати і затверджено новий штатний розклад на період з 5 березня по 31 грудня 2016 р. в кількості 0 штатних одиниць з фондом заробітної плати 0 грн. (а.с.59-61).

Пізніше, розпорядженням 32/2 від 25 січня 2016 року міський голова Божкова О.А. доручила голові комісії з припинення та реорганізації юридичної особи - КП «Приморське ЖЕО» ОСОБА_4 здійснювати всі необхідні дії, пов'язані із переведенням або звільненням працівників комунального підприємства (а.с. 26).

4 березня 2016 року голова комісії ОСОБА_4 запропонував працівникам КП «ПЖЕО», в тому числі і позивачеві ОСОБА_3, вакантні посади в КП «Чисте місто Приморськ» для працевлаштування з 10.03.2016р., а саме: двірник - 4 посади, слюсар-сантехнік 1 посада (а.с.68).

Наказом голови комісії з припинення та реорганізації КП «ПЖЕО» №10/к від 9 березня 2016 року ОСОБА_3 звільнено з посади директора комунального підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України - у зв'язку з реорганізацією Комунального підприємства «ПЖЕО» шляхом його приєднання до КП «Чисте місто Приморськ» (а.с.17).

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розірвання трудового договору за ст.40 п.1 КЗпП відбувалось із дотриманням вимог трудового законодавства, а тому трудові права позивача не порушені і судовому захисту не підлягають.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, вони не ґрунтуються на зібраних в справі доказах, а тому з ними не можна погодитись.

За ч. 3 ст. 21, ст.24 Кодексу законів про працю України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Контракт укладається у письмовій формі і підписується роботодавцем та працівником, якого приймають (наймають) на роботу за контрактом.

У даній справі працівником виступає керівник комунального підприємства. Щодо власника, то відповідно до частини першої статті 60 Закону України від 21 травня 1997 року «Про місцеве самоврядування» № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) право комунальної власності належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах. Тобто власником комунального підприємства виступає територіальна громада.

Відповідно до частини першої статті 78 ГК України комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Частина друга статті 78 ГК України передбачає, що орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади - і виконує його функції у межах, визначених ГК України та іншими законодавчими актами.

А згідно з пунктом 30 статті 26 Закону № 280/97-ВР створення, ліквідація, реорганізація підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади віднесено до компетенції місцевої ради (сільської, селищної, міської). Оскільки саме рада утворює комунальне підприємство, то комунальне підприємство входить до сфери її управління.

Разом з тим комунальне унітарне підприємство очолює керівник підприємства, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові (частина сьома ст. 78 ГК України).

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 42 Закону № 280/97-ВР призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів, віднесено до компетенції сільського, селищного, міського голови. Це означає, що комунальне підприємство віднесено до сфери управління сільського, селищного, міського голови, відповідно, голова є представником власника.

Оскільки голова відповідно до Закону № 280/97-ВР головує на засіданнях ради, підписує акти ради, очолює виконавчий орган ради, то в будь-якому випадку саме сільський, селищний, міський голова виступає представником, уповноваженою особою власника (територіальної громади). Тобто керівник комунального підприємства і сільський, селищний, міський голова як уповноважена особа власника виступають сторонами трудового договору.

За ч.4 ст.105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку про те, що як підписання контракту про призначення на посаду директора комунального підприємства, такі і розірвання такого контракту відноситься до виключної компетенції сільського, селищного, міського голови як уповноваженої особи власника цього підприємства.

Делегування міським головою цих повноважень голові комісії з припинення юридичної особи вищевказаними нормами права не передбачено і суперечить як вимогам закону, так і Статуту комунального підприємства, п.7.3 якого передбачено, що призначення на посаду і звільнення з посади директора комунального підприємства відноситься до компетенції Приморської міської ради.

Цивільно-правова угода від 30 грудня 2015 року про надання послуг з реорганізації комунального підприємства, укладена між міським головою і ОСОБА_4, розпорядження міського голови №2/2 від 25 січня 2016 року про доручення голові комісії здійснення всіх дій, пов'язаних із переведенням або звільненням працівників комунального підприємства, не надає останньому повноважень на розірвання трудового договору з директором комунального підприємства.

Зважаючи на те, що накази про попередження про майбутнє вивільнення і про звільнення керівника комунального підприємства видані неповноважною особою, висновки суду першої інстанції про дотримання відповідачем вимог трудового законодавства при розірвання трудового договору з керівником комунального підприємства не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам трудового законодавства.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_3 про поновлення на роботі в цій справі не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Процесуальне становище особи, з якою у позивача виник матеріально-правовий спір з приводу незаконного звільнення і поновлення на роботі, у цій справі визначено як третя особа.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст.30 ЦПК).

Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст. 34 ЦПК України).

Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні однієї із сторін з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст. 35 ЦПК України).

Сторони, крім прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПК України, мають ще додаткові права, встановлені ст. 31 ЦПК України .

Оскільки відповідно до ст.ст. 27, 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на відміну від сторін (ст. ст. 30, 31 ЦПК України) обмежені в процесуальних правах, суд не вправі постановлювати щодо них рішення.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може ухвалюватися лише щодо сторін .

Між тим, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про поновлення на роботі керівника комунального підприємства, суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки міської ради - власника цього підприємства, яка брала участь у справі не в якості відповідача, а як третя особа. Уповноважена особа власника комунального підприємства - міський голова до участі у справі взагалі не залучався.

Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов'язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання.

Цивільний процесуальний Кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції..

Оскільки позивачем пред'явлено позов про поновлення на роботі до комунального підприємства і не залучено в якості співвідповідача Приморську міську раду, з якою позивач укладала контракт, з приводу розірвання якого виник спір, без залучення вказаної особи в якості співвідповідача вирішити цей спір у спосіб, передбачений законом не можливо, а тому позовні вимоги про поновлення на роботі не можуть бути задоволені як такі, що заявлені до неналежного відповідача.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування причин відмови у позові.

Оскільки вимоги ОСОБА_3 про поновлення на роботі залишені без задоволення як такі, що заявлені до неналежного відповідача, підстав для стягнення з КП «ПЖЕО» середнього заробітку за час вимушеного прогулу також немає.

Вказане судове рішення не є перешкодою для повторного звернення ОСОБА_3 з аналогічними вимогами до належного відповідача.

Керуючись ст. ст.307,309,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду Запорізької області від 20 липня 2016 року по цій справі змінити в частині правового обґрунтування причин відмови у позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: