У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ПисаноїТ.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Донецька залізниця» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з липня 1992 року він працював у локомотивному депо «Попасна» Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі - ДП «Донецька залізниця»), при цьому починаючи з 16 травня 2000 року він обіймав посаду сторожа бази палива. Наказом від 4 грудня 2014 року № 122/ос, який був виданий начальником підприємства Мелюшевим В.М., він був звільнений із займаної посади на підставі п. 7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані.

Вважаючи, що наказ про його звільнення був винесений безпідставно та незаконно, позивач ОСОБА_4 у позові просив суд поновити його на роботі на посаді сторожа бази палива локомотивного депо «Попасна» ДП «Донецька залізниця» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 4 грудня 2014 року.

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення його позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та виходячи із встановлених у справі обставин і наявних доказів, яким суди у відповідності до ст. ст. 60, 212, 303, 315 ЦПК України, надали належну оцінку, дійшли обґрунтованого висновку про те, що у відповідача були правові підстави для звільнення позивача з роботи за п. 7 ст.40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані. При цьому судами було прийнято до уваги, що первинна профспілкова організація локомотивного депо «Попасна» ДП«Донецька залізниця» на засіданні 11 листопада 2014 року, на якому був присутній і позивач, надала згоду на звільнення останнього на підставі п. 7 ст.40 КЗпП України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Т.О. Писана Г.В. Юровська

Колегія суддів: