АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/943/16 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 635/5426/15-ц ПілюгінаО..М.
Категорія : земельні Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Зазулинської Т.П.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3, на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про поновлення порушеного права, визнання незаконним рішення, визнання недійсним кадастрового номеру на землю,-

ВСТАНОВИЛА :

21 липня 2015 року представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому ,з урахування уточнень позовних вимог просила поновити право позивача на користування земельною ділянкою, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 , переставивши огорожу на земельній ділянці згідно фактичному користуванню. Визнати незаконним та недійсним рішення виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району,Харківської області від 15.05.2015 року та визнати недійсним кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0, 1492 га ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку.

Вказані вимоги обгрунтовувала тим, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 05.09.1989 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 04.06.2013 року про виділ часток із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності. Представник позивача зазначає, що відповідач є власницею будинку АДРЕСА_2 згідно з договором купівлі-продажу від 31.05.2007 року , від 02.09.2008 року та вказаного рішення апеляційного суду Харківської області.

Представник позивача також зазначає, що вказані житлові будинку знаходяться на земельній ділянці площею 2653 кв.м. на підставі рішення виконкому Височанської селищної ради від 11.03.1955 року та знаходиться в спільному користуванні сторін . вказаним рішення суду порядок користування зазначеною земельною ділянкою визначений не був.

Представник позивача також зазначає, що позивачу стало відомо,що на підставі оспорюваного рішення селищної ради від 15.05.2015 року відповідачу було надано в приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 0,1493 га з кадастровим номером НОМЕР_1.

Як на підставу визнання недійсним вказаного рішення, представник позивача зазначає, що згоди на розподіл вказаної земельної ділянки та погодження меж з суміжними землекористувачами позивач не надавала , розподіл вказаної земельної ділянки між сторонами не проводився та в проекті землеустрою ,на який в рішенні посилається селищна рада є помилковим, оскільки був зроблений на підставі будівельно-технічної експертизи, проведеної в межах цивільної справи, відповідно до висновків якої площа земельної ділянки встановлена 2712, кВ. м згідно геодезичної зйомки, що не є законним та обгрунтованим .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від26 листопада 2015 року в задоволенні вказаних позовних вимог позивачу було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити вказані позовні вимоги позивача. Доводи апеляційної скарги обгрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Представник позивача зазначає, що при ухваленні рішення суд не надав оцінку наявним у справі доказам, а саме : тому факту ,що зазначені житлові будинки знаходяться на земельній ділянці яка знаходиться в загальному користуванні та порядок користування вказаною земельною ділянкою між сторонами не визначався, а тому передаючи у власність позивачу частину вказаної земельної ділянки площею 0, 1492 га порушені права позивача .

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 , не заперечуючи того факту, що їй на праві власності належить 55/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , а також того факту, що належна їй частина житлового будинку з надвірними будівлями розташована на земельній ділянці площею 0, 29 га, зазначає, що вона скористалась своїм правом щодо приватизації частини вказаної земельної ділянки, а ОСОБА_2 відмовилась від такого права .

ОСОБА_4 також вказуючи на те, що приватизувала частину цією земельної ділянки відповідно до судової - технічної експертизи № 12456/2512 від 02.04.2012 року , призначеної Харківським районним судом , площею 1494 кв.м. та виділеній їй земельній ділянці був присвоєний нову адресу АДРЕСА_2, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Представник Височанської селищної ради в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Височанський селищний голова звернувсь до суду з заявою про розгляд зазначеної справи за відсутності представника селищної ради.

За таких обставин, на підставі ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника Височанської селищної ради.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи , доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним рішення ХХХУІ сесії Височанської селищної ради УІ скликання Харківського району Харківської області від 15 травня 2015 року, суд виходив з недоведеності позивачем порушення її прав, як землекористувача в розумінні ст.. 152 ЗК України, а також з того що позивач не довела ту обставину, що вона є землекористувачем земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 та намагалась реалізувати своє право на отримання у власність ( користування) вказаної земельною ділянкою, а також з того, що оспорювань позивачем рішення відповідає вимогам ст. 118 ЗК України.

Однак, погодитись з таким висновком суду не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 05 вересня 1989 року нележить 45/100 частин домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 . Як свідчить вказаний договір дарування вказане домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 2653 кв.м. ( а.с.172).

Матеріали справи також свідчать про те, що відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належить 55/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною адресою які також розташовані на вказаній земельній ділянці.

В інформації Харківського районного бюро технічної інвентаризації № 89 від 16.03.2016 року , зазначено, що в матеріалах інвентарної справи відсутнє рішення Височанської сільської ради від 11.03.1955 року про закріплення земельної ділянки за домоволодінням в АДРЕСА_2, таке рішення міститься в матеріалах квартальної зйомки забудованого кварталу № 8 смт. Високий, однак за давністю років виготовлена ксерокопія має нерозбірний текст. Також зазначено на те, що в довідках-характеристиках на зазначений житловий будинок є посилання на вказане рішення про закріплення земельної ділянки площею 2653кв.м. ( а.с.168).

Матеріали справи також свідчать про те, що Харківським районним судом Харківської області розглядався виниклий між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спір про виділення часток в натурі вказаного житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою та в межах розгляду цієї справи було призначено судову будівельно-технічну експертизу, відповідно до висновків якої № 12456/2515 від 02.04.2013 року , експертом було запропоновано три варіанти визначення такого порядку користування спірною земельною ділянкою та як свідчить вказана експертиза, при визначенні порядку користування земельною ділянкою експерт виходив із її площі відповідно до геодезичної зйомки від 2012 року ( а.с.24-42).

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2013 року, залишеним без змін в цій частині рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 червня 2013 року ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визначення порядку користування спірною земельною ділянкою ( а.с.10-23).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 30 ЗК України в редакції 1991 року, діючої на час набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_4 права часткової власності за зазначений житловий будинок з надвірними будівлями, при переході права власності громадян на житловий будинок з надвірними будівлями до кількох власників , а також при переході права власності на частку житлового будинку в разі неможливості розподілу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання .земельні ділянка переходить в спільне користування власників цих об»єктів.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України , діючої на час виникнення між сторонами спору, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктом 5 постанови Верховної Ради Української РСР від 18 грудня 1990 року № 562-ХІІ «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» (зі змінами та доповненнями, внесеними Законом України від 5 травня 1993 року № 3180-XII) громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Аналогічне положення міститься у пунктах першому та сьомому розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про правомірне набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_4 права спільного користування зазначеною земельною ділянкою і цього права ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не позбавлена, оскільки сторони на цей час не вирішили питання щодо порядку користування спірною земельною ділянкою та спірна земельна ділянка у сторін не вилучалася.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об'єктивних і суб'єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у статті 141 ЗК України іє вичерпним.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Відповідно до частини п'ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-267 цс/15.

Між тим, як свідчить рішення ХХІХ сесії Височанської селищної ради УІ скликання від 18 серпня 2014 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0, 1492 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель категорії житлової та громадської забудови, розташованої в межах населеного пункту по АДРЕСА_2 згідно висновків судово-будівельно-технічної експертизи № 12456/2515 від 02.04.2013 року за варіантом 3 ( а.с.74).

Як свідчить оспорюване позивачем рішення ХХХУІ сесії Височанської селищної ради УІ скликання Харківського району Харківської області від 15 травня 2015 року про затвердження ОСОБА_4 поданого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташовану за адресою : АДРЕСА_2 та передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0, 1492 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд за рахунок категорії земель житлової та громадської забудови ,що розташована за вказаною адресою ( а.с.76).

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що оспорюваним позивачем рішенням Височанської селищної ради від 15 травня 2015 року було частково неправомірно припинено право спільного користування позивача ОСОБА_2 зазначеною земельною ділянкою, і це, у відповідності до вимог пункту «г» ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України , є підставою для захисту прав позивача як землекористувача зазначеної земельної ділянки ,шляхом визнання вказаного рішення Височанської селищної ради від 15 травня 2015 року недійсним.

Суд першої інстанції на вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог в цій частині з підстав відсутності у позивача право установчих документів на спірну земельну ділянку .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню як таке, що ухвалено судом при невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам, порушенням судом першої інстанції зазначених вище норм матеріального права ( пункти 3 та 4 частини 1 статті 309 ЦПК України).з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог позивача та визнання недійсним рішення ХХХУІ сесії Височанської селищної ради УІ скликання Харківського району Харківської області від 15 травня 2015 року, з зазначених вище підстав.

Між тим, судова колегія погоджується з висновком суду в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним кадастрового номеру НОМЕР_1, площею 0, 1492 га на вказану земельну ділянку , оскільки відповідно до діючого на момент ухвалення рішення Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010 року № 749 , визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці здійснюється територіальним органам Держземагенства, який в порушення вимог ст. 33 ЦПК України позивачем до участі у справі не залучався до як належний відповідач.

Оскільки ж порядок користування зазначеною вище спірною земельною ділянкою сторонами визначено не було та позивачем в межах вказаної цивільної справи не заявлялось вимог про визначення такого порядку користування, то судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови позивачу в задоволенні позовних вимог в частині зобов»язання ОСОБА_4 переставити огорожу на спірній земельній ділянці згідно фактичному користуванню нею.

За таких обставин в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319. 218, 209 ЦПК України, судова колегія,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_3, задовольнити частково.

Змінити рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року , скасувавши його в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 15 травня 2015 року .

Позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Визнати недійсним рішення ХХХУІ сесії Височанської селищної ради УІ скликання Харківського району Харківської області від 15 травня 2015 року про затвердження ОСОБА_4 поданого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташовану за адресою : АДРЕСА_2 та передачу їй безоплатно у власність земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,1492 га для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд за рахунок категорії земель житлової та громадської забудови, що розташована за вказаною адресою

В іншій частині рішення суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя : І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

Т.П. Зазулинська