РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2016 р.

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришниковою І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль", ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ :

ПАТ „ ОСОБА_5 Аваль" 13.05.2015р. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту №014/08-112/52550 від 15.08.2006р. у розмірі 8490,63 долари США (194660,86 грн.), мотивуючи свої вимоги тим, що 15.08.2006р. відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10000 доларів США строком до 15.08.2016р. зі сплатою 14% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 15.08.2006р. було укладено договір поруки.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. В свою чергу відповідач не виконує своїх зобов'язань, не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку із чим станом на 15.04.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 8490,63 долари США, яка складається із заборгованості за кредитом - 5782,39 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків - 656,60 доларів США, пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 2051,64 долари США.

25.08.2015р. ОСОБА_3 подав зустрічний позов до публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль", ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, вказуючи, що 29.04.2011р. між банком та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до кредитного договору, згідно якої змінено умови кредитного договору, а саме: строк кредиту збільшений з 120 місяців до 161 місяця; розмір щомісячних платежів збільшено; встановлена можливість підвищення розміру процентної ставки на 500 базисних пунктів. При цьому ОСОБА_3 не був повідомлений про укладення вказаної угоди та не давав згоди на її укладення, тому у зв'язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя, відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, просить визнати поруку припиненою.

Крім того, 21.08.2014р. банк направив вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, чим змінив строк виконання зобов'язання, та мав подати позов до поручителя протягом 6 місяців, однак, до суду банк звернувся із пропуском вказаного строку - 29.05.2015р., що в силу ст. 559 ч.4 ЦК України, також є підставою для припинення поруки.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.10.2015р., виділено у самостійне провадження позовні вимоги ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ "ОСОБА_5 Аваль" та ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, вказала, що із зустрічним позовом не згодна.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, підтримала зустрічний позов, у задоволенні позову банку просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 вказав, що заперечує проти позову банку, згоден із зустрічним позовом ОСОБА_3

Суд, вислухавши сторони, перевіривши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15.08.2006р. між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є ПАТ „ОСОБА_5 Аваль") та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/08-112/52550, згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.4 якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 10000 доларів США, строком на 120 місяців з 15.05.2006р. по 15.08.2016р. Відсоткова ставка за користування кредитом встановлена у 14% річних. /а.с. 12-13/.

Згідно п.9.1 договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 15.08.2006 між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (правонаступником якого є ПАТ „ОСОБА_5 Аваль") та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 014/08-112/52550/П, згідно якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору №014/08-112/52550 від 15.05.2006р, в повному обсязі цих зобов'язань /а.с. 15/.

Згідно заяви на видачу готівки від 15.08.2006р., ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 10000 доларів США.

Відповідно до укладеної додаткової угоди №1 від 29.04.2011р. до кредитного договору №014/08-112/52550 від 15.08.2006р., строк кредиту збільшено на 41 календарний місяць, пункт 1.2 договору кредиту викладено в наступній редакції : "кредит надається на 161 місяць з 15.08.2006р. по 15.01.2020р.".

Згідно п.5.3, 5.4, 5.5 додаткової угоди, у випадку порушення (неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань, розмір процентної ставки за кредитним договором підвищується на 500 базисних пунктів. Під терміном "базисний пункт" розуміється значення, яке дорівнює сотій частині одного процента, тобто, 0,01 процента. Процентна ставка по кредиту, передбачена п.5.3 додаткової угоди підвищується в перший робочий день місяця, наступному за місяцем. в якому було здійснено порушення позичальником зобов'язань за договором. Процентна ставка, змінена згідно п.5.3 цієї додаткової угоди знижується до розміру, що діяв до моменту підвищення відповідно до п.5.4, в перший робочий день місяця, наступного за місяцем в якому позичальник належним чином виконав свої зобов'язання.

Згідно наданого розрахунку заборгованості, станом на 15.04.2015р. за відповідачем ОСОБА_2 утворилась заборгованість у розмірі 8490,63 долари США, яка складається із заборгованості за кредитом - 5782,39 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків - 656,60 доларів США, пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 2051,64 долари США /а.с. 8-11/.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору, відмова від виконання зобов'язання не припускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Банк скористався цим правом, та 21.08.2015р. надіслав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.08.2006р. /а.с. 21, 22/, тим самим змінив строк виконання зобов'язання.

Відповідно до частини першої ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому встановлено строк, після якого порука припиняється. Так, у п.4.1 договору поруки зазначено, що сторони договору встановлюють, що договір втрачає дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання. Також порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання, не пред'явить вимоги до поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України) /а.с. 16/.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (3 роки), як про це домовились сторони.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 21.08.2014 року повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів /а.с. 22/, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої ст.1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений у договорі трирічний строк обчислюється від цієї дати.

Перебіг трирічного строку для пред'явлення Банком вимог до поручителя спливає у 2017р. Позов Банку про стягнення заборгованості із боржника та поручителя подано у травні 2015р., тобто в межах встановленого строку.

21.01.2016р. ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимог банку, однак, зважаючи на вищевикладене, банком строк позовної давності для звернення до суду із позовом не пропущено, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 559 ч.1 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 31.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" п. 22 - відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Судом встановлено, що договір поруки, який укладено між позивачем та відповідачами у серпні 2006р. не містить умов щодо можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя.

Будь-яких даних про те, що додаткова угода №1 від 29.04.2011р. була укладена з відома поручителя та за його згоди, відповідачем суду не надано.

Таким чином, зазначеною додатковою угодою №1 від 29.04.2011р. внесенні зміни до Договору кредиту від 15.08.2006р. щодо можливості збільшення розміру процентної ставки за користування кредитними коштами із 14% до 500 базисних пунктів, та щодо строку повернення кредитної заборгованості з 15.08.2016р. до 15.01.2020р., в зв'язку із чим збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК України є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

При вирішенні даної справи суд керується позицією Верховного Суду України, висловленою в постановах у справах № 6-69цс11 та № 6-20цс11 від 21.05.2012р., №6-112цс12 від 10.10.2012р. згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами тощо. Припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

На підставі викладеного, вбачається, що укладенням вказаної додаткової угоди №1 від 29.04.2011р. до договору кредиту, збільшився обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_3, в зв'язку із чим, порука за договором поруки припинилась з 29.04.2011р., тому зустрічний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу із поручителя у сумі 8490,63 доларів США безпідставною.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Судові витрати, понесені відповідачем ОСОБА_3 (судовий збір у розмірі 243,60 грн.) - підлягають стягненню на користь позивача з відповідачів по 121,80 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 3,4,10,11,60,88,209,212,214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 525-526, 554, 559, 625, 626,629,1054,1047,1048,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовити повністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль", ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, задовольнити.

Визнати припиненою поруку за договором поруки №014/08-112/52550П, укладеним 05 серпня 2006р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль", ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "ОСОБА_5 Аваль" та ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі по 121,80 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: О. В. Мамаєва