233 № 233/6996/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» «Про захист прав споживачів», -

В С Т А Н О В И В:
28 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, обгрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами. Між ним та відповідачем був укладений договір банківського рахунку строк дії якого спливає у липні 2019 року. З моменту отримання пластикової банківської картки і до листопада 2015 року він користувався рахунком, знімав та перераховував кошти, а крім цього, на цей рахунок перераховувались кошти волонтерами у якості допомоги його військовій частині. 24 листопада 2015 року при спробі отримати грошові кошти з банкомату, йому було відмовлено, та повідомлено, що рахунок заблоковано. Він звернувся до представників банку, але до цього часу рахунок не розблоковано. Вважає, що відповідачем порушені його права як споживача фінансових послуг, жодних підстав, передбачених законом, які б давали банку право обмежувати його права не існує. Тому просив визнати незаконними дії відповідача щодо обмеження його у розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на його банківському рахунку на розпорядження якими було випущено пластикову карту KDV VISA № НОМЕР_1 та зобов`язати відповідача припинити (зняти) будь які обмеження у розпорядженні його банківським рахунком та грошовими коштами, що на ньому знаходяться.

До початку розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги в частині номеру рахунку згідно пластикової картки, а саме KDV VISA № НОМЕР_2 , а також надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» Бикова М.А. у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином. При цьому представником відповідача ніяких заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_1 суду надано не було.

Згідно частини 2статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

05 лютого 2016 року до суду надійшло лише клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог військової прокуратури сил антитерористичної операції, вмотивоване тими обставинами, що позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а під час проведення обов`язкового фінансового моніторингу рахунків фізичних осіб згідно вимог Національного банку України, за його рахунком протягом з липня 2015 року по січень 2016 року обліковувались значні надходження коштів від різних осіб, які потім знімались в банкоматах. Тому вищенаведені операції мають ознаки незаконного обігу коштів в особливо великих розмірах, та ознаки шахрайських дій з використанням банківських карток.

Ухвалою суду від 16 березня 2016 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, військової прокуратури сил антитерористичної операції відмовлено.

Представником відповідача на адресу суду неодноразово направлялись клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю в інших цивільних справах, а саме 28.01.2016 р., 09.03.2016 р. та 16.03.2016 року, останній раз із додатком у вигляді судової повістки Краматорського міського суду без зазначення у повістці конкретного прізвища представника банку (а.с. 21, 32, 36). Суд розцінює такі дії представника відповідача, як спробу затягнути розгляд справи, не вважає причини чергової неявки представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання по цій справі поважними, а тому розгляд справи проведено за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази у справі судом встановлені наступні факти, та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України).

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського рахунка.

Згідно із ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші; не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність» банк це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно зі ст. 47 цього Закону, банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Посилання відповідача на блокування рахунку позивача на підставі вимог Національного Банку України під час проведення фінансового моніторингу не можуть бути прийняті судом до уваги. Так, відповідно до ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 року №1702-VII (із змінами та доповненнями): частина 1.«Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно).

Частиною 2 та 3 вказаної статті визначено, що спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій:

третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій);

наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій);

наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції), зазначеної у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних (відповідної) фінансових (фінансової) операцій (операції) (видаткових фінансових операцій);

наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини п`ятої статті 23 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє клієнту у разі його звернення про зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо строк її (їх) зупинення перевищив сім робочих днів.»

Таким чином, відповідачем порушені вимоги вищенаведених приписів закону.

При цьому, відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57- 60 ЦПК України. Цими правами відповідач не скористався, обґрунтування причин блокування рахунку позивача, доказів направлення повідомлень спеціально уповноваженому органу з питань фінансового моніторингу, правоохоронним органам та повідомлення клієнта про зупинення операцій за його рахунком суду не надано.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач уклав з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір про відкриття та обслуговування карткового гривневого рахунку № НОМЕР_2 що підтверджується копією пластикової банківської картки «Картка для виплат» KDV VISA № НОМЕР_2 (а.с.7). При цьому строк дії вказаної картки визначено до липня 2019 року.

24 листопада 2015 року позивач, маючи намір зняти з карткового рахунку залишок коштів, з`ясував, що відповідач в односторонньому порядку припинив видачу грошових коштів через банкомати або каси своїх відділень. При цьому відповідач не повідомив позивача про зміни умов обслуговування та блокування карткового рахунку, та позивач звернувся до представників ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», але ніякої аргументованої відповіді на свої запитання не отримав.

У справі Zolotas проти Греції (№ 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне:

«Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin I Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня 2011 року)».

За статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У (з наступними змінами) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючи видати кошти, які належать ОСОБА_1 на праві власності, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Першого Протоколу).

Цей же принцип закріплено в ст. 41 Конституції України.

Оскільки ОСОБА_1 позбавлений права користуватися своїм майном, а саме грошовими коштами, які ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримав від нього на умовах строковості та платності, та до цього часу не повернув, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України в сумі 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, зобов`язання усунути перешкоди щодо користування та розпорядження грошовими коштами, шляхом розблокування карткового рахунку № НОМЕР_2 - задовольнити.
Визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо обмеження ОСОБА_1 у розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку № НОМЕР_2 .

Зобов`язати публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) грошовими коштами, що знаходяться на його гривневому картковому рахунку № НОМЕР_2 , в межах залишку, шляхом негайного розблокування зазначеного карткового рахунку.
Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, , рахунок № НОМЕР_6 , МФО 305299) на користь держави судові витрати на судовий збір в сумі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності сторони у судовому засіданні протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя