Справа № 159/608/16-ц
Провадження № 2/159/360/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря Канашкової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Прохає визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований по вул. Шевченка,8 в с. Любитів Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 06 жовтня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: за життя батькам позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності належало домоволодіння, розташоване по вул. Шевченка,8 в с. Любитів Ковельського району Волинської області. Окрім батьків позивача, у вказаному будинку був зареєстрований та постійно проживав брат позивача, ОСОБА_5. 13 січня 1994 року помер батько позивача, ОСОБА_4 і спадщину, яка відкрилась після смерті батька, фактично прийняли мати позивача, як дружина померлого та рідний брат позивача, ОСОБА_5. 11 вересня 2001 року помер брат позивача, ОСОБА_5 Оскільки власної сімї у ОСОБА_5 не було, спадщину після його смерті фактично прийняла мати позивача, як спадкоємець першої черги по закону. 06 жовтня 2012 року померла мати позивача ОСОБА_3. Згідно заповітного розпорядження, посвідченого секретарем Любитівської сільської ради за життя спадкодавця, усе своє майно спадкодавець заповіла позивачеві у даній справі. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року було встановлено факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відтак позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Однак, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва проправо на спадщину за заповітом, позивач отримав відмову у вчиненні такої нотаріальної дії з причини відсутності правовстановлюючих документів на підтвердження здійснення державної реєстрації права власності на належне спадкодавцеві нерухоме майно, у той час згідно Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, п.4.15,п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони арешту цього майна. У зв'язку з неможливістю надати державному нотаріусу оригіналів правовстановлювальних документів на нерухоме майно, яке входить до складу спадкової маси, реалізувати своє право на спадкове домоволодіння в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_6 подала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі.

Сільській голова Любитівської сільської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою у якій не заперечив проти задоволення позову, прохає розглядати справу за відсутності представника сільської ради.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно довідки Любитівської сільської ради Ковельського району №431 від 21 квітня 2015 року №431, відповідно записів погосподарської книги №480 по с. Любитів за ОСОБА_4 рахується господарство по вул. Шевченка, 8 в с. Любитів Ковельського району Волинської області. У вказаному господарстві ОСОБА_4 був зареєстрований і постійно проживав з 1977 року по 13.01.1994 року, тобто по день смерті. У цьому ж господарстві з 1977 року і по дань смерті 06.10.2012 року постійно проживала і була зареєстрована дружина ОСОБА_5 ОСОБА_7, а також син ОСОБА_5, який був виписаний у звязку із смертю 11.09.2001 року. Під обтяженнями вказане нерухоме майноне перебуває. Заповіт від імені ОСОБА_2 був посвідчений виконкомом Любитівської сільської ради 02.11.2001 року за №238. Заповіт не змінено і не відмінено. (а.с.9).

Згідно свідоцтва про смерть серї 1-ЕГ №167048 від 07 квітня 2015 року, виданого виконавчим комітетом Любитівської сільської ради, ОСОБА_4 помер 13 січня 1994 року.(а.с.8).

Згідно свідоцтва про смерть серї 1-ЕГ №094396 від 12 вересня 2001 року, виданого виконавчим комітетом Любитівської сільської ради, ОСОБА_5 помер 11 вересня 2001 року.(а.с.8).

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцямипершої черги є, в рівних частках, діти...дружина і батьки померлого.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємця за законом або за заповітом .... його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними у рівних частках.

Відповідно до ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42882776 та №42882768 від 08 лютого 2016 року, спадкові справи після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заводились.

Відтак, спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у тому числі на частки у спірному домоволодінні, прийняла мати позивача, ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №132192 від 06 жовтня 2012 року ОСОБА_3 померла 06 жовтня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а у відповідності до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкоємця, ....той із подружжя, який його пережив та батьки.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв сппадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42882781 від 08.02.2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2015 року було встановлено факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Згідно заповітного розпорядження посвідченого секретарем Любитівської сільської ради Ковельського району 02 листопада 2001 року ОСОБА_3 усе своє майно заповіла позивачеві ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно повідомлення завідуючої Ковельською Держнотконторою ОСОБА_8, вих. 199/01-16 від 02.02.2016 року, позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріально дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове домоволодіння, з посиланням на норми Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, п.4.15,п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, згідно яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони арешту цього майна. (а.с.15).

Згідно відомостей з Державного реєстру іпотек, Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, та Державного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна від 10.02. 2016 року №52923559, державна реєстрація права власності на домоволодіння, розташоване по вул. Шевченка,8 в с. Любитів Ковельського райну Волинської області не здійснювалась, під обтяженнями вказане домоволодіння не перебуває.

Згідно даних технічного паспорту на обєкт нерухомого майна, виготовленого станом на 28.12.2015 року, спірний жтиловий будинок побудований у 1961 році.

Згідно п.4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не передбачався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селах.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державног реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.1,2 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відтак позивач позбавлений можливості реалізувати своє право зареєструвати, у встановленому законом порядку, право власності на успадковане нерухоме майно.

Згідно даних технічного паспорту спірне домоволодіння не містить самочинного будівництва і складається з: житлового будинку А-1 1961 року побудови, загальною площею 65,3 м.кв., житловою площею 38,1 кв.м., підсобною площею 27,2 м.кв., до складу якого якого входять коридор площею 4,9 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м., кімната площею 10,7 кв.м., кімната площею 9,3 кв.м., кухня площею 11,5 кв.м., кімната площею 9,8 кв.м., кімната площею 8,3 кв.м., кладова площею 6,0 кв.м.; прибудови «а» 1961 року побудови площею 12,3 м.кв.; погріба з шийкою В-1 1956 року побудови; сарая Б-1 1955 року побудови, сарая «б» 1990 року побудови; сарая «б1» 1961 року побудови; вбиральні Г ; колодязя, огорожі та воріт. (а.с.11-15).

Судовий збір позивачем сплачено відповідно що ціни позову.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

За вказаних обставин позивач обрав такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 130, 173,174 ЦПК України, ст. 328, 1233,1235,1236,1258, 1269, 1270 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 06 жовтня 2012 року, на домоволодіння, розташоване по вул. Шевченка,8 в с. Любитів Ковельського району Волинської області, до складу якого входить: житловий будинок А-1 1961 року побудови, загальною площею 65,3 м.кв., житловою площею 38,1 кв.м., підсобною площею 27,2 м.кв.; прибудова «а» 1961 року побудови площею 12,3 м.кв.; погріб з шийкою В-1 1956 року побудови; сарай Б-1 1955 року побудови, сарай «б» 1990 року побудови; сарай «б1» 1961 року побудови; вбиральня Г; колодязь, огорожа та воріта.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова