Провадження № 22-ц/773/548/16 Категорія: 31 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з- Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 1000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення із-за невідповідності висновків суду обставинам справи, просив рішення суду змінити та стягнути з відповідача в користь позивача 7000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_5 позивачу було завдано моральну шкоду, яку суд, виходячи з принципів розумності й справедливості, оцінив у розмірі 1000 грн. Крім цього, суд вважав, що оскільки позивачем та її представником не надано ні належного розрахунку на підтвердження витрат, пов'язаних з правовою допомогою, ні фінансового документу про оплату гонорару в сумі 1000 грн., а тому в цій частині вимог необхідно відмовити.

Апеляційну скаргу представника позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно роз'яснень, наданих у постанові пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, закрито у зв'язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України (а.с.8). Дана ухвала суду набрала законної сили і є чинною.

Із матеріалів справи убачається, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку наявні передбачені статтями 23, 1167 ЦК України підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода, завдана здоров'ю позивача в результаті неправомірних дій саме відповідача ОСОБА_6, який вчинив злочин і вина якого встановлена у визначеному законом порядку.

Також колегія суддів вважає розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції в сумі 1000 грн., таким, що відповідає характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, стану здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно відмовив у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки позивачем та її представником не надано належного розрахунку та фінансового документу про оплату.

Доводи апеляційної скарги є власним тлумаченням позивачем та її представником норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, які були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 лютого 2016 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий://підпис//

Судді://підписи//