Унікальний номер справи 333/5721/15-ц
Номер провадження 2/333/117/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 3 лютого 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., при секретарі Лященко В.А., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 вересня 2008 р. між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 62 200,00 доларів США зі сплатою 12,50% річних на строк з 10 вересня 2008 р. до 10 вересня 2038 р. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 10 вересня 2008 р. передав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. 25 травня 2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким перший відступив другому права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у т.ч. за вказаним кредитним договором. Відповідач свої обовязки за вказаним кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 20 липня 2015 р. виникла заборгованість на суму 1 454 749,29 грн., у т.ч.: 1 319 321,59 грн. за кредитом, 114 234,56 грн. за відсотками, 19 992,38 грн. пеня, 62,23 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу, 1 138,53 грн. сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках. З наведених підстав позивач в рахунок погашення вказаної заборгованості просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем права власності на вказану квартиру.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволені позову.

Представник відповідача позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що прострочена заборгованість за кредитом складала 288,80 доларів США. Допущене відповідачем порушення основного зобовязання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. 30 липня 2015 р. банк надіслав відповідачу лист-вимогу про погашення простроченої та поточної заборгованості, надавши 30-денний строк для виконання вимоги. До закінчення вказаного строку позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засідання належними документами встановлено, що 10 вересня 2008 р. між ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України укладено кредитний договір № 0707/0908/45-025, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 62 200,00 доларів США зі сплатою 12,50% річних на строк до 10 вересня 2038 р. (а.с. 8-18)

10 вересня 2008 р. між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором укладено іпотечний договір № 0707/0908/45-02-Z-105, за яким відповідач надав банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, заставною вартістю 225 720,00 грн. (а.с. 30-35)

25 травня 2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» у відповідності зі ст. 512-514, 516-518 ЦК України укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким перший відступив другому права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у т.ч. за вказаним кредитним договором. (а.с. 43-53)

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості за вказаними кредитним договором станом на 20 липня 2015 р., згідно якому відповідач має заборгованість: за кредитом 59 928,51 доларів США, у т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 288,8 доларів США, за процентами 5 188,96 доларів США, пеня 19 992,38 грн., 3% від простроченої заборгованості за кредитом 62,23 грн., 3% від простроченої заборгованості по відсотках 1 138,53 грн., усього 65 117,47 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 1 433 556,15 грн. та 21 193,14 грн., що разом складає 1 454 749,29 грн., в звязку з чим позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2. (а.с. 39)

За положенням ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно зі ст. 575 ч.1 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ст. 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку» уразі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Згідно п.11 Іпотечного договору, укладеного 10 вересня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежів, штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні зазначених випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання та зобовязань, передбачених цим договором, у строк,що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Із довідки, наданої позивачем вбачається, що останній допускався порушень графіку погашення кредиту, станом на 20 липня 2015 р. має прострочену заборгованість за тілом кредиту в сумі 288,8 доларів США, за відсотками 4 982,03 долари США. (а.с.39).

Відповідно до ст. 39 ч.3 Закону України «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Як зазначено вище, на початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки прострочена заборгованість відповідача за кредитом складала 288,8 доларів США з 62 200 доларів отриманого кредиту, а за відсотками 4 982,03 долари США з 176 829,10 доларів нарахованих процентів. (а.с. 20-29, 39)

Згідно роз'ясненням, що містяться в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Суд вважає, що допущене боржником порушення основного зобов'язання не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Відповідач протягом строку дії кредитного договору вживав активні заходи до його погашення. За період з 10 жовтня 2008 р. до 20 липня 2015 р. ним сплачено на погашення кредиту та сплати процентів кошти на суму 47 865 доларів США. (а.с. 20-29)

Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки тільки тому, що був порушений графік погашення кредиту, банк не міг не розуміти, що, формально маючи право на пред'явлення такої вимоги, він не дотримується балансу інтересів - власного і свого контрагента. Такими вимогами банк ставить останнього в край невигідні умови. Пред'явивши такий позов, банк допустився зловживань свого права.

В судовому засіданні також встановлено, що 30 липня 2015 р. позивач направив відповідачеві лист-вимогу, яким запропонував йому у 30-денний термін погасити зазначену заборгованість, а у разі невиконання цієї вимог банк розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку майно. (а.с. 40)

Між тим на порушення вимог п.11 Іпотечного договору від 10 вересня 2008 р. позивач розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення 30-денного терміна, зазначеного у договорі, звернувшись до суду з відповідним позовом 14 серпня 2015 р. При цьому позивач позбавив відповідача права погасити заборгованість, що виникла у цей час, у строки, надані ним же, в черговий порушивши баланс інтересів власного і свого контрагента.

У відповідності зі ст. 37 ч.3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно зі ст. 39 ч.1 того ж Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на

предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

В порушення вказаних вимог законодавства позивач ані на момент надсилання відповідачеві листа-вимоги від 30 липня 2015 р., ані на цей час вартість квартири, що є предметом іпотеки, не визначив.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволенню не підлягають як такі, що суперечать діючого законодавству.

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_3, визнання права власності на квартиру, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А.Фунжий