Справа № 152/355/16-ц
У Х В А Л А

01 березня 2016 року Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області

ОСОБА_1,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ВДВС Печерського районного управління юстиції м. Києва, ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва про виключення з опису арештованого майна та звільнення майна з-під арешту,

встановив:

29.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2015 року визнано дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу та визнано за нею право власності на вантажопасажирський автомобіль «FORD TRANSIT» червоного кольору, 1995 року випуску, №WFOLXX GBVLSM 66684, з державним номерним знаком 87123 КН, який зареєстрований у МРЕВ 9 м. Києва 27.08.2002 року. Проте вона не внесла дані у МРЕВ щодо свого права власності, оскільки даний автомобіль включено в акт опису арештованого майна за зобовязаннями ОСОБА_3, про що вона не знала, так як є добросовісним набувачем.

За вказаних обставин вона набула право власності на вищевказаний вантажопасажирський автомобіль, але її право власності порушено.

Просить виключити з опису та звільнити з під арешту вантажопасажирський автомобіль «FORD TRANSIT» червоного кольору, 1995 року випуску, №WFOLXX GBVLSM 66684, з державним номерним знаком 87123 КН, зареєстрований у МРЕВ 9 м. Києва 27.08.2002 року та стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати подання. До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У вказаній позовній заяві не всі зазначені вимоги ст.119 ЦПК України дотримані.

Так, в порушення вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви позивачкою не додано квитанцію про сплату нею судового збору, яка зазначена в переліку додатку документів, що підтверджується актом від 29.02.2016 року, складеним працівниками канцелярії Шаргородського районного суду на підставі Інструкції з діловодства.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з розясненнями, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (або загальною сумою).

Позивачкою обєднано у позовній заяві дві самостійні вимоги немайнового характеру, повязані між собою, зокрема: 1) про виключення з опису вантажопасажирського автомобіля «FORD TRANSIT» червоного кольору, 1995 року випуску, №WFOLXX GBVLSM 66684, з державним номерним знаком 87123 КН, зареєстрований у МРЕВ 9 м. Києва 27.08.2002 року; 2) про звільнення з-під арешту означеного автомобіля. Проте, позовні вимоги позивачкою не оплачено судовим збором в порушення вимог ч.5 ст.119 ЦПК України.

Також, в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, відповідно до розяснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №6 від 27.08.1976 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобовязані всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що позивачка, в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, не зазначає доказів на підтвердження зазначених нею обставин про те, що майно вантажопасажирський автомобіль «FORD TRANSIT» червоного кольору, 1995 року випуску, №WFOLXX GBVLSM 66684, з державним номерним знаком 87123 КН, зареєстрований у МРЕВ 9 м. Києва 27.08.2002 року, включений до певного акту опису і перебуває під арештом; що арешт накладено саме відповідачами ВДВС Печерського районного управління юстиції м. Києва та ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва; що відповідачі відмовили позивачці у виключенні з опису та у знятті арешту з автомобіля, тобто, що наявний судовий спір між нею та відповідачами; що спірний автомобіль, на який накладено арешт, знаходиться саме у с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, у звязку із чим неможливо встановити чи підсудна справа цьому суду, оскільки відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Також, з позовної заяви вбачається, що позивачка до участі в справі в якості відповідачів залучила ВДВС Печерського районного управління юстиції м. Києва, ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, проте, в порушення п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України, не зазначила змісту позовних вимог до кожного з них, зокрема, із опису, вчиненого яким із відповідачів, слід виключити спірний автомобіль; з-під арешту, накладеного на спірний автомобіль яким із відповідачів слід його звільнити.

До того ж, відповідно до розяснень, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України за №6 від 27.08.1976 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі притягуються боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

З розяснень, що містяться в абзаці 4 п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №6 від 07.02.2014 року «про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вбачається, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Також, в порушення ч.3 ст.119 ЦПК України, в позовній заяві позивачкою не зазначено дату її подання.

Згідно із ст.121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а також не оплачена судовим збором, підлягає залишенню без руху.

Відтак, позовна заява ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст.121, 210 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ВДВС Печерського районного управління юстиції м. Києва, ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва про виключення з опису арештованого майна та звільнення майна з-під арешту залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправлення недоліків позовної заяви у строк, який не може перевищувати чотирьох днів з дня отримання нею даної ухвали, і розяснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повернута їй.

Суддя: