Доповідач Халаджи О.В. Номер провадження 22-ц/775/531/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Канурної О.Д., Постолової В.Г.,

секретар Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Словянської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на домоволодіння в порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Словянської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на домоволодіння в порядку набувальної давності. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що з 1989 року вона проживала в АДРЕСА_2. Поряд з нею по сусідству, у будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4, людина похилого віку, яка потребувала допомоги та отримувала її від сім'ї позивачки. На початку 2003 року ОСОБА_4 захворіла та до неї викликали онука ОСОБА_3, який до ІНФОРМАЦІЯ_1 року - смерті знаходився з бабусею. Після похорон ОСОБА_3 повідомив позивачку, що бабусін будинок йому не потрібен і запропонував купити в нього цей будинок за 7500 грн. Позивачка ОСОБА_1 погодилась і передала ОСОБА_3 грошові кошти в зазначеній сумі, а останній написав розписку в якій підтвердив факт отримання грошей в рахунок майбутньої угоди купівлі - продажу будинку та зазначив, що укладати угоду він приїде в м. Слов'янськ у 2004 році. У зазначену дату ОСОБА_3 не приїхав, всі намаганні розшукати його виявилися марними. А тому вона вважає, що, як особа якій спадкоємець, який прийняв спадщину ОСОБА_3, передав будинок і яким вона добросовісно заволоділа та користується ним протягом десяти років, відповідно до ст. 344 ЦК України набула на нього право власності в порядку набувальної давності.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2016 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, мотивуючи тим, що наведені в судовому засіданні обставини спростовують доводи позивача про добросовісність заволодіння чужим майном, оскільки ОСОБА_3 не мав права розпоряджатись цим майном до спливу шестимісячного терміну та те, що при заволодінні чужим майном вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Інших доказів, які б свідчили про добросовісність набуття позивачем чужого майна, житлового будинку АДРЕСА_1 і продовження відкрито і безперервно володіти зазначеним нерухомим майном протягом 10 років.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до апеляційного суду Донецької області із апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 року не заявив своїх прав на переданий їй будинок, не пред'являв вимог про повернення цього будинку йому і це означає, що він визнає, що будинок належить позивачці. Відповідач по справі Словянська міська рада не заперечував проти задоволення позову, тобто визнав позовні вимоги. Вважає, що суд безпідставно поставив під сумнів надану нею розписку ОСОБА_3, не дав оцінки, що вона приймала заходи для встановлення місця перебування ОСОБА_3 Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_5 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з'явилась, надала заяву з проханням розгляду справи без її участі.

Відповідач Словянська міська рада, третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, було зареєстровано в БТІ м. Слов'янська на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого Першою Словянською державною нотаріальною конторою від 24.08.1970 року за ОСОБА_4, що підтверджується довідкою КП «БТІ».

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.03.2003року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 році.

Відповідно до інформації Першої Словянської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року була заведена за заявою про прийняття спадщини онука померлої - ОСОБА_3 ( спадкова справа №335/2003) . Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

За даними реєстру прав власності на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомості про зареєстроване право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та заборон відчуження, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та обґрунтовано послався на п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від.07.02.2014 року, де зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Так, позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні не надала суду доказів, а навпаки з її пояснень вбачається, що при заволодінні чужим майном вона знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та правильних висновків суду вони не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, Апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: