Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 січня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Шепетко І. О., при секретарі Терпай С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору тимчасового найму житла та усунення перешкод у здійснені права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання договору тимчасового найму житла та усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири № 15 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул.. Лінтура Петра , 8. В 2014 році за усною домовленістю, без укладання письмового договору про найм житла, дозволила відповідачу, яка не є її членом сімї, проживати у вищезазначеній квартирі три місяці та зареєструвала її за цією адресою. Але після спливу трьох місяців, відповідач відмовилася виїхати з квартири та знятися з реєстрації, надалі проживає у зазначеній квартирі. Крім того відповідач змінила вхідний замок у дверях та допускає до квартири позивача, чим чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном. За цих підстав просить розірвати договір тимчасового найму житла та усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення відповідача.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, проте, як вбачається з матеріалів справи, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Заяви про розгляд справи в її відсутність, заперечень проти позову до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З витягу про державну реєстрацію прав вбачається, що власником квартири № 15 за адресою м. Ужгород, вул. Лінтура Петра, 8 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності САС №151693 від 16.12.2011 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, рішення про державну реєстрацію прийнято 26.12.2011 року.

Згідно відомостям відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.06.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до абз. 2 п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Крім того, згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми цивільного законодавства суд вважає, що відповідач проживає у квартирі, яка на праві приватної власності належить позивачу, без законних підстав, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а тому позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.

Щодо задоволення позовних вимог позивача в частині розірвання договору тимчасового найму житлового приміщення, укладеного в усній формі, суд відмовляє з огляду на наступне.

Статтею 158 ЖК України визначено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Оскільки між сторонами не було укладено договору найму житлового приміщення в письмовій формі, так саме не було проведено його реєстрацію, як то передбачено ЖК України, суд приходить до висновку, що між сторонами договір тимчасового найму житлового приміщення укладений не був, а тому є безпідставною вимога позивача про розірвання договору, якого не існує.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 155, 158 ЖК України ст.ст. 316, 319, 321, 383, 391, ЦК, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 62, 64, 208, 209, 212-215, 224-226, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3