Ухвала іменем україни
23 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частку у майні, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому, посилаючись на ст.ст.65,68,70,74 СК України, ст. 357 ЦК України, ст.120 ЗК України, просила визнати факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з січня 2007 року по дату звернення до суду; визнати домоволодіння АДРЕСА_1 їх спільною сумісною власністю; визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння та земельної ділянки площею 614 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що з січня 2007 року сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. У 2008 році вирішили будувати власний будинок по АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка належала відповідачу. Після закінчення будівництва, 15 лютого 2010 року, на ім'я відповідача виконкомом Дніпровської районної у м. Херсоні ради на підставі рішення від 12 лютого 2010 року №106 було видано свідоцтво про право власності на домобудівлю, яка складається з житлового будинку і гаражу, та розташована у АДРЕСА_1. Зазначила, що спірний будинок будувався за спільні кошти, в інтересах сім'ї.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0614 га, що розташована у АДРЕСА_1 та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 26 червня 2007 року. Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради №160 від 14 березня 2008 року відповідачу надано дозвіл на будівництво одноповерхового житлового будинку на вказаній земельній ділянці. Свідоцтвом від 15 лютого 2010 року підтверджено право власності відповідача на домобудівлю АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивач не надала суду належних доказів ведення нею та відповідачем спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат в інтересах сім'ї, в тому числі спрямованих на будівництво спірного домоволодіння АДРЕСА_1, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Висновки судів узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України при розгляді справи №6-2641цс15 від 16 грудня 2015 року.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Інші доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на частку у майні.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова