АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-Ц-796/ 1454/16р. Головуючий в 1-ій інстанції - Кричина А.В.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х ВА Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого-Барановської Л.В.

Суддів - Панченка М.М., Побірченко Т.І.

при секретарі Сірик Л.Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «ТЕРРА Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про витребування трудової книжки, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, розрахунку при звільненні, скасування записів у трудовій книжці, визнання незаконним переведення на іншу посаду, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які

з»явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи,

обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія-

В с т а н о в и л а:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом до відповідачів.

Зазначала, що працювала у відповідача на посаді начальника управління методології з липня 2013р.; 12.05.2014р. її було звільнено з роботи та рішенням Апеляційного суду м.Києва від 03.12.2014р. поновлено на роботі. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 07.04.2015р. визначено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, рішеннями Оболонського районного суду м.Києва від 17.02.2015р. та від 07.07.2015р. визначено виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідач безпідставно не виконував рішення суду, поновлення на роботі відбулось лише 05.05.2015р. Одночасно при поновленні на роботі їй було надано повідомлення про скорочення від 05.05.2015р. у зв»язку із скороченням чисельності штату працівників банку на підставі наказу №24 від 30.04.2015р. із попередженням про звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України. Крім того 05.05.2015р. їй було надано для ознайомлення попередження відповідно до наказу від 05.05.2015р. про зміну істотних умов праці з 06.07.2015р., згідно якого їй запропонували посаду архіваріуса із встановленням неповного робочого дня, а саме, дві години на тиждень. Посада архіваріуса не відповідає її спеціальності, кваліфікації та фаховому досвіду, оскільки вона має економічну освіту та досвід роботи у банківській сфері.

15.06.2015р. вона надіслала відповідачу заяву від 12.06.2015р. про звільнення її за власним бажанням з 26.06.2015р. за ч.3 ст.38 КЗпП України з переліком порушень законодавства України про працю зі сторони роботодавця. Між тим, відповідач видав накази про перенесення відпусток та про переведення її на посаду архіваріуса з істотною зміною умов праці.

ПАТ «ТЕРРА Банк» в порушення норм законодавства України не видав наказ про звільнення за її заявою від 12.06.2015р., не видав трудову книжку на дату звільнення, не здійснив розрахунок та виплату заборгованості по заробітній платі в день звільнення та перевів її на іншу посаду без її згоди. Протиправними діями відповідача їй було завдану моральну шкоду.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2015р. позов задоволений частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «ТЕРРА Банк» № 92-ос від 06.07.2015р. «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_3», яким переведено ОСОБА_3, начальника Управління методології на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами.

Зобов»язано ПАТ «ТЕРРА Банк» внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3 про скасування переведення ОСОБА_3, начальника Управління методології на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами.

Визнані незаконними та скасовані накази ПАТ «ТЕРРА Банк» № 25-в від 26.06.2015р. «Про надання частини щорічної відпустки у зв»язку з хворобою» та № 28-в від 07.07.2015р. « Про надання частини щорічної відпустки у зв»язку з хворобою».

Стягнуто з ПАТ «ТЕРРА Банк» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з»ясував обставини справи.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено , що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.12.2014 року позивачку поновлено на посаді начальника управління методології ПАТ «ТЕРРА БАНК», в зазначеній частині рішення набрало законної сили. ( а.с. 191-194).

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 07.04.2015 року з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на користь позивачки стягнуто 130393,12 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000,00 грн. моральної шкоди.( а.с. 206-209).

На виконання вказаних рішень наказом ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 74-ос від 05.05.2015р. ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника Управління методології з 12.05.2014р. та встановлено робоче місце за адресою м.Київ, вул. Жмеринська, 26. (а.с. 118)

15.06.2015 року позивачка направила на адресу відповідача поштовим відправленням заяву від 12.06.2015 року про звільнення її за власним бажанням у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства України про працю за ч. 3 ст.38 КЗпП України. В заяві зазначила, що вважає таким порушеннями невиплату їй заробітної плати з 12.05.2014 року, середнього заробітку у розмірі 121856,40 грн., невиплати моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., примушення її до звільнення шляхом погроз, ненаданням відпусток за її бажанням, порушенням вимог законодавства про охорону праці, ненадання розрахункових листків та розшифровок за видами виплат, ненадання за запитом завірених копій документів про поновлення на роботі для зняття з обліку у центрі зайнятості, створення умов роботи, які унеможливлюють подальшу працю, постановка завдань, які завідомо неможливо виконати, підставне виключення з членів профспілки, інші порушення законодавства України.

За змістом ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Пунктом 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що при розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин.

За змістом ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Так, згідно положень ст. 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: - загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; - розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; - сума заробітної плати, що належить до виплати. За змістом ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, у строки, визначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено судом та не оспорювалось сторонами по справі, після поновлення на роботі позивачка фактично відпрацювала три дні з 06.05.2015р. по 08.05.2015р., після чого на робочому місці не з»являлась.

Виплата заробітної плати позивачці проводиться на картковий рахунок та відповідачем проведено відповідні виплати, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Позивачкою не доведено, що вона зверталась до банку з питань надання їй розрахункових листків, копій документів для пред'явлення до центру зайнятості, на які їй не було надано відповіді.

На підставі постанови Правління НБУ України від 23.12.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» даний відповідач знаходиться в стані ліквідації. Отже, середній заробіток нарахований позивачці за рішенням суду підлягає їй виплаті відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Як вбачається з довідки, що міститься на а.с. 215 ОСОБА_3 включено до переліку кредиторів, що спростовує твердження позивачки про умисну невиплату їй зарплати з травня 2014 року.

Твердження позивачки про порушенням вимог законодавства про охорону праці, створення умов роботи які унеможливлюють подальшу працю, спростовуються протоколами проведення дослідження метеорологічних факторів, повітря робочої зони, важкості та напруженості праці, шумового навантаження та інфразвуку, освітлення робочого місця начальника управління методології, картою фотографії робочого місця, картою умов праці начальника управління методології, з яких вбачається, що відповідачем дотримано необхідних умов для створення робочого місця та безпосередньої діяльності позивачки. ( а.с. 173-186)

Не встановлено судом, що позивачці були поставлені завдання, які не відповідали її кваліфікаційним обов'язкам, освіті та які завідомо неможливо виконати, що підтверджується копіями наказів № 27, 28 від 06.05.2015 року ( а.с. 156,159) та Посадовою інструкцією начальника управління методології ( а.с. 100-103).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» включення та виключення до членів профспілки не відноситься до компетенції підприємства де створені професійні спілки. Позивачкою не доведено, що безпідставне виключення її з членів профспілки було здійснено уповноваженим органом ПАТ «ТЕРРА БАНК».

Отже, станом на час подання позивачкою заяви від 12.06.2015 року про звільнення судом не встановлено підстав для звільнення ОСОБА_3 з посади начальника Управління методології за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням уповноваженим органом законодавства про працю. Отже і не наступають наслідки передбачені ст. ст. 44, 47, 83, 116, 117 КЗпП України. З наведених підстав суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки: про визнання незаконними дії уповноваженої особи щодо порушення її прав при звільненні та зобов'язати ПАТ «ТЕРРА БАНК» належним чином оформити звільнення з роботи; про звільнення її згідно заяви за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та зобов»язання ПАТ «ТЕРРА БАНК» внести відповідні записи до трудової книжки; про виплату ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки видачі

трудової книжки по дату отримання нею трудової книжки; про визнання припиненими трудових відносин з 26.06.2015 року згідно її заяви про звільнення: про стягнення з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з індексацією нарахованих сум за час затримки розрахунку при звільненні по дату проведення розрахунку чи винесення судового рішення; про визнання незаконним не оформлення наказу про звільнення позивачки з 26.06.2015р. за ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі її заяви та про визнання незаконними дій відповідачів та зобов'язання їх внести протягом трьох днів з дня набрання рішенням законної сили запису про звільнення позивачки з посади начальника управління методології з дати видачі трудової книжки за ч. 3ст. 38 КЗпП України; про визнання незаконним не проведення відповідачем розрахунку при звільненні на вимогу позивачки відповідно до заяви; про зобов'язання відповідача ПАТ «ТЕРРА БАНК» видати наказ з зазначенням дати звільнення та видачі трудової книжки позивачці з внесенням відповідних записів до трудової книжки; про стягнення з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на користь позивачки грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, вихідної допомоги в розмірі трьох посадових окладів згідно ст. 44 КЗпП України; про зобов'язання ПАТ «ТЕРРА БАНК» виплатити обчислені та незаконно не виплачені позивачці на дату звільнення розрахункових коштів; про визнання незаконним невидачу трудової книжки 26.06.2015 року у зв'язку з припиненням трудових відносин за заявою позивачки. Не підлягає задоволенню вимога позивачки про застосування до відповідача інших санкцій, що передбачені при порушенні трудового законодавства, оскільки позивачкою не зазначено які саме санкції слід застосувати до якого саме відповідача та за конкретно яке порушення її прав.

Як встановлено судом на теперішній час ПАТ «ТЕРРА БАНК» перебуває

в стані ліквідації, що підтверджується постановою Правління НБУ від 23.12.2014 № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2014 № 159 «Про початок ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію». В товаристві дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, проведено скорочення штату, що підтверджується: наказом ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 30.04.2015 року № 24, яким скорочено лише одну посаду, а саме посаду позивачки - начальника управління методології; Штатним розписом станом на 06.07.2015 року ( а.с. 117, 122-125). Згідно п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При поновленні на роботі позивачку було повідомлено про скорочення, в якому зазначено, що у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників ПАТ «ТЕРРА БАНК» її попереджають про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 126) Крім того, попередженням від 05.05.2015 року ОСОБА_3 була запропонована вакантна посада архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами ПАТ «ТЕРРА БАНК» ( а.с. 169). Із зазначеними документами позивачка була ознайомлена, про що свідчить її власноручний підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р., відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.

При розгляді справи встановлено, що наказом ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 92-ос від 06.07.2015 року ОСОБА_3, начальника Управління методології переведено на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами з 06.07.2015 із посадовим окладом 1220,00 грн., встановлено неповний робочий час - 2 години на тиждень (понеділок та четвер з 09.00 до 10.00) (а.с. 170). Підставою для переведення позивачки став Наказ ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 26 від 05.05.2015 року «Про зміну істотних умов праці», з яким позивачка ознайомлена в цей же день, про що свідчить її власноручний підпис, (а.с. 171). Як вбачається з копії трудової книжки позивачки, відповідний запис про переведення був внесений за № 22 від 06.07.2015 року.( а.с. 116)

Отже, позивачку було переведено на іншу посаду, змінено істотні умови її праці, що підтверджується посадовими інструкціями начальника Управління методології та архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами (95-107), зменшенням розміру посадового окладу з 16614,00 грн. до 1220.00 грн., встановленням неповного робочого часу.

Разом з тим, позивачка, відповідно до положень ст. 32 КЗпП України, згоди на переведення її на вказану посаду та зміну істотних умов праці не давала, зазначене підтвердила ОСОБА_3 та не заперечувалось представником відповідача ПАТ «ТЕРРА БАНК» в суді, не заперечувалось і письмовими поясненнями відповідачів.

Враховуючи наведене суд дійшов правильного висновку, що позивачку незаконно було переведено на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами та незаконно змінено їй істотні умови праці. Та як наслідок підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині: - визнання незаконним та скасування наказу ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 92-с від 06.07.2015 року «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_3», яким переведено ОСОБА_3, начальника Управління методології на посаду архіваріуса відділу організації контролю документообігу Управління справами; - зобов'язання ПАТ «ТЕРРА БАНК» внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3 про скасування переведення позивачки начальника Управління методології на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами. Разом з тим, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивачки про внесення вказаного запису на протязі трьох днів з дня набрання рішенням законної сили, оскільки відповідно до положень ст. 367 ЦПК України дана вимога не відноситься до переліку судових рішень, що підлягають негайному виконанню, який є вичерпним.

Згідно п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника.

Крім того, судом встановлено, що знаходячись у відпустках, позивачка перебувала на лікарняних, що підтверджується листками непрацездатності серії АГЧ № 482232 від 15.06.2015, АЧГ № 825580 від 30.06.2015, при цьому із заявами про перенесення термінів відпусток до відповідача не зверталась. Разом з тим, відповідачем ПАТ «ТЕРРА БАНК» в порушення вимог ст. 80 КЗпП України, без письмової згоди ОСОБА_3 перенесено її відпустки, що вбачається з наказів ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 25-в від 26.06.2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою» та № 28-в від 07.07.2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою», якими продовжено строк дії щорічної відпустки у зв'язку з хворобою. Отже, підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині визнання незаконними та скасування вказаних наказів, як такі, що підтверджені фактичними обставинами справи .

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або повноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачці діями ПАТ «ТЕРРА БАНК», що виразились у незаконній зміні істотних умов праці ОСОБА_3, а саме переведенням її на посаду архіваріуса, внесенні відповідних записів до трудової книжки, завдано моральну шкоду. При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд врахував глибину душевних переживань позивачки, ступінь порушення способу її життя, та керуючись вимогами розумності і справедливості вважав правильним стягнути з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Суд повно і всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновки рішення суду не спростовують. Інших підстав для задоволення вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді