Справа № 2-680/11
УХВАЛА

"04" квітня 2016 р. Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Палюх Н.М.

при секретарі: Петришин Г.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 та начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 про встановлення (зміну) способу і порядку виконання рішення суду,

в с т а н о в и в:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2011 року вирішено ОСОБА_3, зареєстровану ІНФОРМАЦІЯ_1, вселити на ліжко-місце у жиле приміщення гуртожитку ЗАТ «Львівській керамічний завод» по вул. Низинній, 17 у м. Львові.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.02.2013 року задоволено подання державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ про заміну сторони виконавчого провадження із ЗАТ «Керамічний завод» на територіальну громаду м. Львова в особі Львівської міської ради.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова 23.09.2015 року визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2013 року по виконавчому провадженню №37263990, постанову про закінчення виконавчого провадження по виконавчому провадженню №37263990, яка винесена 23.12.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 скасувано як незаконну та зобовязано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області вжити заходів щодо примусового виконання судового рішення за виконавчим листом № 2-680/2010, виданого Залізничним районним судом м.Львова 14.02.2011 року по виконавчому провадженню № 37263990.

Державний виконавець Роман Н.О. та начальник відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просять встановити (змінити) спосіб і порядок виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2011року про вселення ОСОБА_3 на ліжко-місце у жиле приміщення гуртожитку ЗАТ «Львівській керамічний завод» по вул. Низинній, 17 у м. Львові. В заяві покликаються на те, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2-680/11, виданий 14.02.2011 року Залізничним районним судом м.Львова про вселення ОСОБА_3 на ліжко-місце у жиле приміщення гуртожитку ЗАТ «Львівській керамічний завод» по вул. Низинній, 17 у м. Львові. При проведенні виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що згідно листа Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 03.02.2016р. в гуртожитку по вул.Низинній, 17 у м.Львові вільних ліжко-місць немає. У виконавчому листі № 2-680/11 вказано, що стягувача необхідно вселити на ліжко-місце у гуртожитку, тобто не вказано безпосередньо житлове приміщення, у яке необхідно вселити стягувача, що унеможливлює проведення виконавчих дій згідно ст.79 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи наведене, просять встановити (змінити) спосіб і порядок виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2011 року про вселення ОСОБА_3 на ліжко-місце у жиле приміщення гуртожитку ЗАТ «Львівській керамічний завод» по вул.Низинній, 17 у м. Львові.

Представник ОСОБА_3- ОСОБА_5 у судовому засіданні проти заяви заперечила та просить в задоволенні такої відмовити за безпідставністю.

ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримала та зазначила, що в гуртожитку по вул.Низинній, 17 у м. Львові є нежитлові приміщення, в які державний виконавець може її вселити. Просить заяву задовольнити.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області та представник Львівської міської ради у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, і суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в заяві слід відмовити з наступних підстав.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває виконавчий лист № 2-680/11, виданий 14.02.2011 року Залізничним районним судом м.Львова про вселення ОСОБА_3 на ліжко-місце у жиле приміщення гуртожитку ЗАТ «Львівській керамічний завод» по вул. Низинній, 17 у м. Львові.

При проведенні виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що згідно листа Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 03.02.2016р. /а.с.216/ в гуртожитку по вул.Низинній, 17 у м.Львові вільних ліжко-місць немає, а відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №786» «Про надання статусу житлового нежитловому приміщенню у гуртожитку на вул.Т.Шевченка, 372» ОСОБА_3 відповідно до поданої нею заяви від 15.08.2013р., надано житлове приміщення №535 в гуртожитку на вул.Т.Шевченка, 372 у м.Львові /а.с.218/.

З довідки ЛКП «Сяйво» від 26.01.2012р. /а.с.219/ вбачається, що в будинку №17 по вул.Низинній вільних ліжко-місць станом на 26.01.2012р. немає.

Згідно відповіді управління Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 23.05.2013р., станом на 23 травня 2013р. вільних ліжко-місць в гуртожитках м.Львова немає, а тому виконати рішення Залізничного районного суду м.Львова не вбачається за можливе.

Згідно відповіді управління Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 30.05.2013р., в гуртожитку по вул.Низинній, 17 у м.Львові відсутні вільні кімнати та ліжко-місця. За результати здійсненої наглядовою радою інвентаризації житлових та нежитлових приміщень в гуртожитку на вул.Шевченка, 372 виявлено вільне нежитлове приміщення площею 16.6 кв.м.

З акту обстеження матеріально матеріально-побутових умов сімї від 27.01.2016р. /а.с.224/, ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. КВ. 46Б (старий номер 535).

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковими до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У ч.1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України.

При вирішенні питання про зміну способу виконання, суд розглядаючи таку заяву, не вправі змінювати зміст рішення або його суть.

Як вбачається із заяви, державний виконавець просить встановити (змінити) спосіб і порядок виконання рішення суду, покликаючись на відсутність вільних ліжко-місць в гуртожитку по вул.Низинній, 17 у м.Львові. Разом з тим, відсутність ліжко-місць у вказаному гуртожитку не може бути підставою для встановлення (зміни) способу і порядку виконання рішення суду у розумінні вимог ст.373 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 та начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 про встановлення (зміну) способу і порядку виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2011 року слід відмовити.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 та начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 про встановлення (зміну) способу і порядку виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 січня 2011 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

Оригінал ухвали.