Справа № 368/1880/15-ц Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Провадження № 22-ц/780/1315/16 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 29.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 23 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким Банк надав відповідачці кредит у сумі 27 148 доларів США 40 центів на придбання автотранспортного засобу, на строк до 22 липня 2015 року із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, 23 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобов'язувалася відповідати перед Банком за належне виконання позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору.

Далі позивач зазначив, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів, відповідач станом на 16.07.2015 року має заборгованість перед банком у сумі 3 115,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату виконання розрахунку становить 68854,89 грн.

В зв'язку із викладеними обставинами, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором на вищезазначену суму.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти позову, посилаючись що наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідачів безпідставні борги, та витрати, які не мають відношення до їхньої справи. Враховуючи наведене, вважають, що позов пред'явлено безпідставно, належних доказів в обґрунтування позовних вимог не надано, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року позов задоволено.

Суд стягнув солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість нагальну суму у розмірі 3115,61 доларів США, що за курсом станом на 16.07.2015 року становить в сумі 68 854 грн. 54 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

В обґрунтування своєї скарги послалася на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, невірно встановлено суму кредиту, яка була надана згідно договору відповідачу, не з'ясовано період в якому виникла заборгованість, не враховано обставини неочікуваного падіння гривні, а також те, що її порука припинилась внаслідок зміни зобов'язання без її згоди.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи скарги, приходить до наступного.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитно-заставний договір № К2НСАN05974813, згідно умов якого банк зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 27 148,40 доларів США на придбання автомобіля на термін до 22.07.2015 р., а відповідач ОСОБА_3 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених цим договором. Крім того, згідно умов цього договору з метою виконання зобов'язань по сплаті чергових страхових платежів банком відкрито кредитну лінію в розмірі 11844,53 дол. США. Таким чином, позивач за вказаним договором надав відповідачу ОСОБА_3 кошти у розмірі 38 992,93 (27148,10+11844,53) доларів США, на що надала згоду відповідачка ОСОБА_2, підписавши вказаний договір (а.с.17).

З метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_3 своїх зобов'язань, в цей же день, 23 липня 2008 році між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язалася відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань по кредитному договору (а.с.21).

27 листопада 2014 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якого залишок суми кредиту було розподілено на рівні частини (а.с.48).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем вбачається, що відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не належним чином виконує, тому станом на 16.07.2015 року має заборгованість перед банком у сумі 3115,61 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2015 року становить 68 854 грн., яка складається з наступного: 2412,58 доларів США - заборгованість за кредитом; 96,14 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом: 28,96 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 418,79 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: 11,31 доларів США - штраф (фіксована частина), 147,82 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.8).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_3, відповідач у справі, свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, заборгованість станом на станом на 16.07.2015 року становить 3115,61 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату виконання розрахунку становить 68 854 грн., тому позивач має право вимагати стягнення з відповідачів солідарно коштів, нарахованих згідно з умовами кредитного договору та судовий збір.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідачка ОСОБА_2, заперечуючи проти розрахунку заборгованості, своїх розрахунків не надала, а матеріали справи не містять свідчень про те, що розрахунок банку не відповідає дійсності.

Так, посилання відповідачки у скарзі на те, що судом невірно встановлено суму кредиту, яка була надана згідно договору відповідачу, спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно умов кредитно-заставного договору Банк надав відповідачу ОСОБА_3 кошти у розмірі 38 992,93 дол. США з яких: 27148,10 дол. США на придбання автомобіля, 11844,53 дол. США кредитна лінія для сплати чергових страхових платежів, що надала згоду відповідачка ОСОБА_2, підписавши вказаний договір (а.с.17).

Доводи відповідачки у скарзі про те, що судом не з'ясовано період в якому виникла заборгованість, спростовується розрахунком наданим позивачем, в якому зазначено період виникнення заборгованості по кожному з зобов'язань скоблі В.М. (а.с.4-8).

Посилання апелянта що судом не враховано обставини неочікуваного падіння гривні, не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту ст. ст. 694, 695 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на покупцеві, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відсутність у позичальника необхідних коштів не є підставою звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

В скарзі відповідачка ОСОБА_2 посилається на те, що судом не враховано припинення поруки внаслідок зміни зобов'язання позичальника без її згоди.

Проте ці посилання не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали справи відповідних вимог щодо припинення поруки не містять, тому не були предметом дослідження судом першої інстанції.

За таких обставинах, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги банку та стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитними договорами та судові витрати.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :