АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни, ФОП ОСОБА_4 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2016 року провадження по справі за вказаним позовом ОСОБА_2 закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те що висновок суду про наявність підстав для закриття провадження суперечить фактичним обставинам справи, а також постановам Верховного Суду України, оскільки суд не впевнився у тотожності позовів.

Колегія суддів, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3, 4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Таким чином, місцевий суд зробив висновок, що при розгляді наявного позову є підстави для закриття провадження у справі, визначені п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Проте, з таким висновком погодитись не можна, оскільки він суперечить фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного застосування процесуальної норми.

Так, місцевим судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 26.07.2011р. за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 до ПАТ « Банк Форум» про визнання договорів поруки припиненими, - зокрема, визнано договір поруки припиненим з 01.07.2008 р.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 31.07.2012 р. вказане рішення Київського районного суду м. Полтави від 26.07.2011 р. скасовано та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 до ПАТ «Банк Форум» про визнання договорів поруки припиненими відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2012 р. за касаційною скаргою ОСОБА_9 рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31.07.2012 р. в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_9 до ПАТ «Банк Форум» про визнання договору поруки припиненим скасовано, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 26.07.2011 р. в цій частині залишено без змін.

Закриваючи провадження у даній справі, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_5 є ідентичними предмету та підставі позову, щодо якого вже існує судове рішення, а саме рішення Апеляційного суду Полтавської області від 31.07.2012 р.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, в зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Зокрема, важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, по якій судом приймалося рішення.

Таку обов'язкову правову позицію для всіх судів висловив Верховний Суд України в своїй постанові № 6-79 цс15 від 22.04.2015 року.

Так, не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред'явлені із зміненим суб'єктивним складом. Також не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Не буде тотожності тоді, коли ні сторони, ні загальний предмет, ні підстави позову не змінилися, але змінився конкретний предмет позову.

Предметом позову є матеріально-правові вимоги, які позивач спрямовує до відповідача та відносно яких суд повинен ухвалити своє рішення по суті справи.

В даній справі № 554/14004/15-ц предметом позову ОСОБА_2 є визнання поруки за договором № 0052/07/25 КТ/8-5 від 19 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «Банк Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_2 припиненою з 01 липня 2008 року, і такий предмет позову повністю не співпадає із предметом зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим у справі №2-3693, в якій Апеляційний суд Полтавської області 31.07.2012 року ухвалив рішення, яке набрало законної сили.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК термін «порука» використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Тому поняття «порука» є дещо ширшим ніж поняття «договір порука».

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Як убачається, зі справи №2-3693, по якій виніс рішення Апеляційний суд Полтавської області від 31 липня 2012 року, підставою позову було внесення до кредитного договору умов щодо підвищення процентів без відповідного внесення змін до спірного договору поруки, в результаті чого обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_2 збільшився без її на те згоди.

На відміну від зазначеної справи №2-3693, у справі № 554/14004/15-ц, предмет позову та його обгрунтування є дещо іншими.

Крім того, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що сторони по справі № 554/14004/15-ц за позовом ОСОБА_2 є тотожними із сторонами за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим по цивільній справі №2-3693 з огляду на наступне.

Відповідачами по цивільній справі №554/14004/15-ц за позовом ОСОБА_2 є ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., та ФОП ОСОБА_4

Відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим по цивільній справі №2-3693, було лише Публічне акціонерне товариство «Банк Форум».

За таких обставин, суб'єктний склад сторін у вказаних справах різниться, оскільки позивач ОСОБА_2 як поручитель раніше не зверталася з такою позовною вимогою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 як кредитоотримувача та по ній не ухвалювалось будь-яке рішення.

Таким чином місцевий суд при постановленні оскарженої ухвали від 08 лютого 2016 року у справі №554/14004/15-ц невірно встановив фактичні обставини, та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження, передбачених п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що одною з основних засад судочинства є законність. Керуючись принципом законності суд вирішує справи відповідно до Конституції, законів України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України ( ст. 8 ЦПК України).

Окрім того, за необхідне слід зауважити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, дійшов помилкового висновку, що є беззаперечні підстави для закриття провадження у справі, чим порушив гарантовані права позивача щодо ефективного засобу юридичного захисту та справедливого судового розгляду в такому його елементі, як право доступу до суду для захисту порушених прав чи інтересів, що є неприпустимим та порушує принципи діяльності судової влади, яка повинна забезпечувати рівні права всіх осіб, чиї інтереси так чи інакше зачіпає судова діяльність.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали місцевого суду від 08 лютого 2016 рокута повернення матеріалів справи для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 311 ч.1 п.3,4 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2016 року - скасувати.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" Ларченко Ірини Миколаївни, ФОП ОСОБА_4 про визнання поруки припиненоюнаправити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ________________ Панченко О.О.