Справа№592/437/16-ц
Провадження №2/592/719/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючої судді - Труханової Л.М.,

з участю секретаря Сахненко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» , ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я,-

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який був 23.02.2016 року уточнений, до відповідачів ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (надалі- ПАТ СМНВО), ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми (надалі- Фонд),в якому просить стягнути з кожного із відповідачів на свою користь по 19500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров"я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 02.09.1971 р. по 20.05.1974 р., 20.11.1975 року по 29.04.2005 року вона перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» і була звільнена за власним бажанням.

В 2005 році позивачу були встановлені такі професійні захворювання: «Хронічний обструктивний бронхіт пилової етиології II стадії, в фазі загострення. Емфізема легень II ступеня. Легенева недостатність II ступеня. Нейросенсорна туговухість III ст. професійного характеру.

В 2008р. при повторному огляді додатково встановлено - силікоз 1 ст. S/s, 2/2 повільний розвиток. Захворювання професійне. Також підтверджені раніше встановлені діагнози.

Встановлено, що професійне захворювання виникло під час роботи за професією сушильника форм, цеху № 1, ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе. Дана обставина підтверджується Повідомленнями за формою П-3 від 23.02.2005р. та від 26.03.2008р.

Також встановлено, що працездатність позивача обмежена. Протипоказана праця в умовах впливу пилу, токсичних, подразнюючих алергізуючих речовин, вібрації, шуму, важкої фізичної праці, несприятливих мете факторів, на висоті. Рекомендований нагляд у невропатолога. Показаний прийом ліків, санаторно-курортне лікування.

01.04.2005р. та 10.04.2006р. на підставі повідомленням про професійне захворювання за формою П-3, були складені Акти № 14 та № 32 (відповідно) розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 за участю представників відповідача, міської санепідемстанції та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. В Актах зазначено, що професійне захворювання виникло у зв'язку недосконалістю технологій, неефективністю використання засобів індивідуального захисту. Причина професійного захворювання - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму,

08.06.2005 року мені вперше на МСЕК встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності, строком на 1 рік.

07.06.2006р. на повторному переогляді встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності, третя група інвалідності, внаслідок професійного ахворювання, строком на 2 роки.

04.06.2008р. на повторному переогляді встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності, третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, безтерміново.

Відповідно до Актів розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, який був складений відносно позивача, адміністрація ПАТ СНВО ім. Фрунзе не виконала ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» п.п. 1.11, 3.1, 4.2.5; ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку» п. 1.3-1.4, ГОСТ 12.1.003-83 ССБТ. Шум. Общие требованияк воздуху рабочей зоньї п. 2.3, «Інструкцію з утримання виробничих приміщень» №658-66 п.п 66, 78.

Умови праці, внаслідок яких у позивача виникли професійні захворювання, які потягли втрату професійної працездатності на 65%, заподіяли моральну шкоду, у зв'язку з чим позивач звертається до суду з цим позовом.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «СМНВО» ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про заподіяння йому саме моральної шкоди. Також відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 32 від 10.04.2008 року ТОВ «СМНВО» не порушувало вимог законодавство про охорону праці.

Представник відповідача ВВ ФСС від нещасних випадків ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що станом на час судового розгляду даної позовної заяви ОСОБА_7 відшкодовуються щомісячно сума по двом страховим випадкам, тобто Фонд належним чином виконує всі покладені обовязки .

Документ на які посилається позивач, а саме довідку МСЕК та акт за формою П-4 є документами, що підтверджують факт професійного захворювання, але не можуть бути незаперечним доказом заподіяння моральної шкоди.

Згідно Закону України «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» потерпіла особа має право вимагати відшкодування моральної шкоди виключно з роботодавця.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши докази, що є у справі, знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач з 02.09.1971 р. по 20.05.1974 р., 20.11.1975 року по 29.04.2005 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО» (а.с.5-6 копія трудової книжки).

23.02.2005р. ОСОБА_1було встановлено професійне захворювання , про що свідчить повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за №47 від 23.02.2005р. (а.с.7).

Згідно п. п.6,7 акту №14 розслідування хронічного професійного захворювання від 01.04.2005р. професійне захворювання у ОСОБА_1 виникло внаслідок недосконалості технологічних процесів, неефективність використання засобів індівідуального захисту. Причиною професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму і запиленості. Як вбачається із п.14 акту ОСОБА_1 був встановлений наступний діагноз :

Хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології 11 ст. в фазі загострення. Ел 11 ст. ДН 11 ст..Нейросенсорная туговухість 111 ст. Захворювання професійне (основний діагноз) .ІБС, атеросклеротичний кардіосклеро. ГБ 11ст. НК 11. ДЕП (гіпертонічна) 1-111 ст. сліквірно-гіперзіонним, астенічним і вестибуло-атактіческім синдромами. РОХП з переважним ураженням в шийному відділі і нестабільністю на рівні 04-0506, в поперековому відділі хребта з помірним больовим синдромом. Пресбіопія, гіпертоніческаяангіопатія сітківки (супутний діагноз). (а.с.9).

Згідно акту №620 огляду МСЕК від 30.05.2005р. ОСОБА_1 було встановлено 40% втрати професійної працездатності (а.с.13-14).

Згідно акту №594 огляду МСЕК від 30.05.2006р. ОСОБА_1 було встановлено 50% втрати професійної працездатності (а.с.15-16).

26.03.2008р. ОСОБА_1 також було встановлено професійне захворювання, про що свідчить повідомлення про професійне захворювання(отруєння) за №148 від 26.03.2008р. (а.с.8).

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач ОСОБА_7 отримала професійне захворювання у вигляді: Силикоз І ст.., ХОЗЛ пилової етіології ІІ ст., фаза нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ст., Нейросенсорна туговухість IVст., Захворювання професійне. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., Пресбіопія. Гіпертонична ангіопатія сітківки. Дисцикуляторна енцифалопатія І-ІІ ст. с лікворно-венозною дискулярцією, вестибуло-атактичноим і антено-невротичним синдромами. Остеохондроз шийного відділу хребта. Остеохондроз та спондилоартроз поясничного відідлу(Супутній діагноз), що підтверджується актом №32 розслідування хронічного професійного захворювання ( а. с. 10)

Відповідно до п. 16-17 акту № 32 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 10.04.2008року у ОСОБА_7 виникло професійне захворювання за обставин недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці(а.с.10).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 26.05.2008 року встановлено, що при повторному огляді ступінь втрати працездатності складає 65 % безтерміново та встановлено третю групу інвалідності ( а.с. 12).

Відповідно до акту огляду МСЕК № 482 від 04.06.2008 р. ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_7 становить 65 % безтерміново та третя група інвалідності.( а.с. 17-18)

Згідно ст.2 КЗпП України працівники мають право на здорові та безпечні умови праці.

Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

З 1 січня 2015 року набрав чинності ОСОБА_7 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці».

Згідно із ч. 8 ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Відповідно до роз'яснень, які наведені у пп. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного -захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку.

Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - ОСОБА_7 № 1105-XIV), Закону від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХІІ «Про охорону праці» (у редакції Закону від 21 листопада 2002 року № 229-ІУ, КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів.

Спори про відшкодування шкоди повинні вирішуватися за законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 квітня 2012 року, у справі № 6-26цс12.

Крім того, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у частині 1 статті 58 Конституції України.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт , під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках , коли вони пом"якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Враховуючи наведене , судом встановлено , що внаслідок шкідливих умов праці позивачу 08.06.2005 року встановлено 40% втрати працездатності , у зв"язку з чим позивачу заподіяна маральна шкода, яка підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 23.09.1999 року № 1105 ХIV "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності".

В подальшомц стан здоров"я позивача погіршився , в наслідок чого в 2008 році позивачу вже встановлено 65 % втрати працездатності.

Право на звернення у ОСОБА_1 тз даним позовом виникло ще у 2005 році, з позовом же остання звернулася у січні 2016 року , а зміни до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов"язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" набрали чинності з 1 січня 2015 року. Тому правовідносини , що виникли між сторонами в зв"язку з відшкодуванням моральної шкоди регулюються Законом України від 23.09.1999 року № 1105 ХIV "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату працездатності".

Судом встановлено , що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати позивача, порушення її нормальних життєвих зв'язків, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а саме - акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акт МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності, довідка про потребу у наданні медичної та соціальної допомоги.

За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_7 знайшов своє підтвердження. Оскільки наявність хронічного захворювання легенів у позивача безумовно свідчить, що останнння відчувала фізичний біль, знаходилася на лікуванні і ці обставини позбавляють її можливості реалізувати певні життєві намагання.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, її вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням цих обставин суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачув розмірі 8 000 грн., стягнув з відповідача -Фонду , оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості.

Позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ "СМНВО" не підлягають задоволенню , оскільки не грунтуються на законі.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1167, ст. 2, 153 ,237-1 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000(вісім тисяч) грн..

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 1 квітня 2016 року.

Суддя Л.М. Труханова