АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4960/16 Справа № 180/95/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
18 серпня 2016 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 рік серпень 18 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Посунся Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання обєктом спільної власності подружжя квартири АДРЕСА_1 та визнання права власності на 1/2 частину вказаної квартири, посилаючись на те, що з жовтня 1996 року він з відповідачкою ОСОБА_3 без реєстрації шлюбних відносин почав проживати однією сімєю, в результаті чого в березні місяці 2000 року ОСОБА_3 завагітніла, а він зрозумів, що треба терміново придбавати своє житло, задля чого і вирішив поїхати до Москви в черговий раз на заробітки.

Приблизно в липні позивач надіслав відповідачці ОСОБА_3 кошти та в телефонному режимі зазначив про те, щоб вона знайшла потрібну квартиру на свій погляд і придбала її.

21.08.2000 року на підставі договору купівлі-продажу АВН № 881370 ОСОБА_3 за рахунок сімейних заощаджень, які сформовано від плодів спільної праці, придбала 2-х кімнату квартиру АДРЕСА_2, яку зареєструвала на себе.

В послідуючому, а саме 27.09.2006 року за договором міни між гр. ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_3, яка діяла в інтересах сімї, двокімнатна квартира АДРЕСА_3 обміняна на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, в якій позивача також було зареєстровано з 16.02.2006 року.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що в 2009 році з відповідачкою ОСОБА_3 виникла сварка, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду, оскільки вважає, що має право на 1/2 частину спірної квартири, яка придбана в період спільного проживання з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на 1/2 частину квартири відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, не повне зясування фактичних обставин справи та допущені порушення норм матеріального і процесуального права, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з матеріальним і процесуальним законом постановив рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Доводи ОСОБА_2 про наявність доказів того, що між ним та відповідачкою ОСОБА_3 мали місце фактичні шлюбні стосунки, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи двокімнатна квартира АДРЕСА_2, яка в послідуючому стала предметом обміну на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, була придбана 21.08.2000 року, коли діяв Кодекс про шлюб та сімю України від 01 січня 1970 року, та за 22 статтею якого, спільною сумісною власністю є майно нажите саме подружжям за час шлюбу, яким сторони по справі ніколи не являлись.

Крім того, виходячи з того, що у матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні докази матеріальної участі позивача та його трудових затрат, направлених на придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_2, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи позивача на те, що відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу, а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, або майно придбане внаслідок спільної праці громадян.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що оскільки квартира АДРЕСА_3 була придбана особисто відповідачкою ОСОБА_3, то й квартира АДРЕСА_1, яку вона отримала в результаті укладеного договору міни, також є її особистою приватною власністю, судова колегія вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :