Справа № 431/3573/15-ц
Провадження № 22ц/782/107/16
28 березня 2016 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Коротенко Є.В., Луганської В.М.,
за участю секретаря Козубської А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу
за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»
на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 жовтня 2015 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергія Павловича, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича про визнання недійсними договорів кредитування, іпотеки, поруки, попереднього договору купівлі-продажу, скасування постанови ВДВС в м. Києві та зняття арешту з квартири, зняття заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, треті особи - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції м. Києва, Державна реєстраційна служба України, ОСОБА_5,
в с т а н о в и л а:
Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2016 року рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 жовтня 2015 року скасовано та постановлена ухвала про закриття провадження у справі.

Під час апеляційного розгляду справи були встановлені порушення норм процесуального права, які не є підставою для скасування рішення, проте не можуть залишатися без реагування та поза увагою апеляційного суду.

Так, згідно ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що позови про захист прав споживачів пред'являються за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем проживання чи перебування споживача.

Однак, частиною 1 ст. 114 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосуваннями судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 правила статті 114 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, про визнання договору іпотеки недійсним).

Згідно ч. 1 ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі фізичні особи по даній справі зареєстровані в м. Києві та Київської області, а місцезнаходження юридичних осіб - м. Київ.

Окрім того, позивач ОСОБА_1, зазначаючи в позовній заяві адресу свого місця реєстрації АДРЕСА_2, при цьому, посилається на тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1, видану відділом ГІРФ ГУ МВС України в Київській області 24.06.2008 року, в якій місце прописки останнього зазначене: АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Також, із попереднього договору купівлі-продажу від 01.04.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та який позивач просить визнати недійсним, вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: Київська обл., Кагарлицький р-н., с. Стайки (а.с. 13).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи, виданої Кагарлицьким РС УДМС України в Київській області від 22.03.2016 року, ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Як вбачається із позовної заяви, предметом спору між сторонами є визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки та попереднього договору купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, а саме визнання недійсним іпотечного договору, предметом якого є квартира, яка розташована в м. Києві, тому слід застосовувати норми ст. 114 ЦПК України про виключну підсудність.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що на правовідносини, які виникли між сторонами розповсюджується виключна підсудність, тому справа не підсудна Старобільському районному суду Луганської області, на що суд першої інстанції не звернув уваги та всупереч вищезазначеним нормам права відкрив провадження по вказаній справі з грубим порушенням правил підсудності, встановлених нормами діючого цивільного процесуального законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 222 ЦПК України особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Згідно журналу судового засідання від 15 жовтня 2015 року розгляд справи здійснювався судом без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в порушення вимог зазначеної норми права в матеріалах справи відсутні як відомості щодо направлення сторонам у справі копій рішення суду від 15 жовтня 2015 року (як то копії супровідних листів), так і відомості щодо отримання особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копій цього рішення суду (як то поштові повідомлення, розписки тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частиною 2 ст. 368 ЦПК України передбачено, що за кожним судовим рішення, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Згідно п. 29.32 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173, виконавчі листи виписуються після набрання рішенням суду законної сили за заявою стягувача, а у справах, в яких рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення рішення.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що виконавчий лист видається лише після набрання рішенням суду законної сили, а саме після закінчення строку для подання апеляційної скарги, при цьому особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Проте судом першої інстанції вже 27 жовтня 2015 року за заявою позивача від цієї ж дати - 27.10.2015 року (а.с. 89) видано виконавчий лист (а.с. 90) по зазначеній справі, при цьому як зазначено вище, в матеріалах справи відсутні як відомості щодо направлення, так і відомості щодо отримання сторонами у справі, які не були присутні у судовому засіданні, копії судового рішення від 15 жовтня 2015 року, що є грубим порушенням норм цивільного процесуального законодавства.

З огляду на зазначені обставини, судова колегія з метою недопущення аналогічних порушень в подальшому вважає за необхідне про вищезазначене довести до відома голови Старобільського районного суду Луганської області про встановлені порушення процесуального законодавства для прийняття відповідних заходів реагування з метою не допущення в подальшому суддями суду таких недоліків під час ухвалення судових рішень.

Керуючись ст.ст. 211, 320 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Довести до відома голови Старобільського районного суду Луганської області про встановлені порушення процесуального законодавства для прийняття відповідних заходів реагування з метою не допущення в подальшому суддями суду таких недоліків під час ухвалення судових рішень.

Про вжиті заходи повідомити Апеляційний суд Луганської області не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: