Справа № 351/71/15-ц
Провадження № 22-ц/779/493/2016
Головуючий у 1 інстанції Боднарук М.В.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Тучапської сільської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення Тучапської сільської ради № 8 від 31.03.2011 р., про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.09.2011 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду від 09 грудня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Снятинського районного суду від 09 грудня 2015 року задоволено частково ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Тучапської сільської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення Тучапської сільської ради № 8 від 31.03.2011 р. свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.09.2011 р.

Визнано незаконним рішення виконкому Тучапської сільської ради №8 від 31 березня 2011 р. про оформлення права власності на нежитлові приміщення, а саме: приміщення старої стайні (телятник №1) та піднавіс для сіна (1970 року побудови), які знаходяться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Визнано незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_4 виконавчим комітетом Тучапської сільської ради 05.07.2011 р. на підставі рішення цієї ж ради №8 від 31 березня 2011 р., зареєстрованого ОКП «Коломийське МБТІ» 13 липня 2011 р. за реєстраційним номером 34051047, номер запису 732.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Апелянти на рішення суду першої інстанції подали апеляційну скаргу в якій зазначають, що незгідні з рішенням в частині відмови у позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Апелянти зазначають, що відповідачка ОСОБА_4 на підставі підроблених документів отримала рішення Тучапської сільської ради, а також отримала право власності на нежитлові приміщення: телятник № 1 та піднавіс для сіна, які знаходяться в АДРЕСА_1. Після виготовлення правоустановлюючих документів на вказані приміщення 16 серпня 2011 р. продала їх відповідачу ОСОБА_5

В процесі дослідження матеріалів даної цивільної справи в суді було встановлено факт незаконного, шляхом скоєння кримінально караних діянь, заволодіння їхнім майном без їхнього відома і поза їхньою волею, тобто їхні майнові паї фактично були викрадені.

Посилання суду на ч.2 ст.388 ЦК України є некоректним, оскільки так званий добросовісний набувач майна, відповідач ОСОБА_5 придбав викрадене у них майно по звичайному цивільно-правовому договору у ОСОБА_4, а не в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Отже, постановляючи рішення по даній справі в частині визнання недійсним нотаріально-посвідченого спірного договору купівлі-продажу майна суд неправильно витлумачив норму матеріального права і тому зовсім безпідставно прийшов до висновку, що в позові в цій частині слід відмовити.

Просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо скасування договору купівлі-продажу нежитлових будівель скасувати і постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивачів про визнання незаконним рішення виконкому Тучапської сільської ради №8 від 31 березня 2011 р. про оформлення права власності на нежитлові приміщення, а саме: приміщення старої стайні (телятник №1) та піднавіс для сіна (1970 року побудови), які знаходяться по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане ОСОБА_4 виконавчим комітетом Тучапської сільської ради 05.07.2011 р. на підставі рішення цієї ж ради №8 від 31 березня 2011 р., зареєстрованого ОКП «Коломийське МБТІ» 13 липня 2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що порушено право власності позивачів на спірне майно.

Також, відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що позивачі обрали не той спосіб захисту своїх прав, оскільки відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 388 ЦК України: якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Крім того, суд зазначив, що позивачі не були стороною при укладенні оспорюваного ними договору купівлі-продажу.

На думку колегії суддів апеляційного суду, до такого висновку суд першої інстанції прийшов передчасно, без належного з'ясування дійсних обставин справи та з порушенням вимог матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення неправильного судового рішення.

Згідно копій свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифіката), позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають право на пайовий фонд майна агрофірми «Верховина» на території Тучапської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області. Загальна вартість майна пайового фонду становить 990 грн та 1145 грн. відповідно (а.с. 11.12).

Зі змісту позовної заяви та виписки з протоколу №2 зборів уповноважених членів агрофірми «Верховина» від 23 липня 2000 року вбачається, що позивачам та іншим членам даної агрофірми за списком (а.с. 16-25) вирішено видати майновий пай в натурі згідно переліку. При цьому майно передано ОСОБА_6, уповноваженому від пайовиків відповідно до їх заяв (а.с. 13,14). Відповідно до акту прийому-передачі майна (а.с.15) вбачається, що у цей же день, 23.07.2000 року, ОСОБА_6, який є керівником ПП «Ярослав і К» прийняв у користування майно вартістю 28583 грн.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, позивачі мають право тільки на майновий пай і таке право виражене тільки у грошовому еквіваленті, без зазначення конкретного майна чи частки у майні, яке передане уповноваженому ОСОБА_6, тому висновок суду про порушення їх права власності на майно, а саме: приміщення старої стайні (телятника №1) та під навісу для сіна, є передчасним.

У позивачів не виникло права власності на дане майно у розумінні вимог глави 24 ЦК України.

Позивачі та кожен окремо власник майнового паю агрофірми «Верховина», передавши право на користування майном суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_6, частка у якому визначена кожному лише у грошовому еквіваленті, не можуть захистити таке право без наявної волі на таке звернення з позовом усіх співвласників майнових паїв, або від їх імені уповноваженої на це особи.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення тільки у частині відмови у позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.09.2011 р. не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів апеляційного суду, встановивши при постановленні даного рішення неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, приходить до висновку, що воно підлягає скасуванню в повному обсязі з постановленням у даній справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 09 грудня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Тучапської сільської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування рішення Тучапської сільської ради № 8 від 31.03.2011 р., про визнання недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно та договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.09.2011 р. відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко