Справа № 219/1033/16-ц
Провадження № 2/219/1182/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
при секретарі Котинської А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи, втративши право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Разом з нею, на її житловій площі зареєстрована її донька - ОСОБА_2, яка зараз мешкає десь у Росії. Усі належні її дочці речі, які знаходились у квартирі позивача, відповідач забрала із собою Відповідачі квартиру звільнили, передавши їй ключі, а реєстрацію в квартирі до теперішнього часу не змінили. Просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечують, просить позов задовольнити.
В судове засідання відповідач не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
Суд перевірив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 грудня 2015 року (а.с.6-7) спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є її мати - ОСОБА_1, у тому числі і на квартиру АДРЕСА_1, що також підтверджується копією домової книги (а.с.8-12) та копією технічного паспорту (а.с.13-15).
З довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у квартирі осіб (а.с.4) вбачається, що відповідач - ОСОБА_2 прописана за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до акту про не проживання від 21 березня 2016 року відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 01 січня 2015 року по теперішній час.
Згідно зі ст. 64 ЖК України член сім'ї наймача має такі ж права у тому числі - право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною 1 статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, статей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Беручи до уваги, що факт відсутності відповідача у вищезазначеній квартирі понад рік знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а відповідач не надав суду доказів того, що перестав користуватися квартирою з поважних причин та має право на збереження за ним права користування цим житловим приміщенням, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням.
Суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі понад рік без поважних причин, а також відсутні передбачені житловим законодавством підстави для продовження цього строку, крім того позивач вимушений нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг, він не може оформити державну компенсацію (субсидію) із-за того, що відповідач прописаний у квартирі, але не є вже членом його сім'ї, та йому не відомі його доходи, також він не сплачує комунальні послуги. Наявність реєстрації у будинку відповідача порушує право власності позивача, а саме позбавляє його права розпоряджатись власною квартирою на свій розсуд та перешкоджає йому у отриманні державної компенсації (субсидії) на жилого-комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги про визнання втративши право ОСОБА_2 користування житловим приміщенням, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити.
На підставі викладеного, ст.ст.64 ЖК України, ст. 317, 321, 391 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: Донецьк аобласть, АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.А.Брежнев