Номер провадження: 22-ц/785/2757/16
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Болградського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, треті особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усунення перешкод та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які являються їхніми сусідами роблять перешкоди в вільному їх користуванням своїми домоволодіннями, шляхом самовільно збудованих будівель, руйнуванням огорож, при варення до них металевих труб, що робить їхнє сусідство дуже неприємним, що завдало їм моральної шкоди.

Уточнивши свої позовні вимоги просили суд зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належному позивачці домоволодіння, а саме: за власний рахунок знести самовільно збудовані ним гараж літ. «Д», підвал, сарай літ. «Ж» та сарай літ. «З», які порушують права позивача ОСОБА_3, оскільки розташовані на межі належного їй домоволодіння; зняти самовільно приварені металеві труби з металевої огорожі на межі домоволодіння позивачів. Зобов'язати відповідача ОСОБА_5 за власний рахунок знести самовільно збудований курник, загальною площею 3 кв.м; засипати всмоктувальну яму; зняти самовільно приварені металеві труби з металевої огорожі з межі домоволодіння ОСОБА_3; поновити самовільно зруйновану огорожу до попереднього стану між ділянками позивачів; прибрати тракторний причіп з прибудинкової території позивача ОСОБА_3 Крім цього ОСОБА_3 просила стягнути солідарно з відповідачів завдану їй моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 6000 грн.; а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок знести самовільно збудовані ним сарай літ. «Ж» площею 12,9 кв.м, сарай літ. «З» площею 11,7 кв.м та підвал площею 62,6 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 за власний рахунок знести самовільно збудований курник площею 3 кв.м, та засипати всмоктувану яму стоків, які розташовані по АДРЕСА_2. Зобов'язано відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зняти самовільні приварені металеві труби до огорожі земельних ділянок, по АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2, та відновити огорожу до попереднього стану. Зобов'язано ОСОБА_5 прибрати тракторний прищеп з прибудинкової території домоволодіння АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2013 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 31.10.2013 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 24 лютого 2014 року провадження у справі зупинено до вирішення справи ОСОБА_3 до Реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції Одеської області, треті особи - ОСОБА_2, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеські області про визнання незаконними та скасування рішень в порядку адміністративного судочинства, яка знаходиться в провадженні Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 10 вересня 2014 року по справі відновлено провадження.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено, зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок знести самовільно збудовані ним сарай літ. «Ж» площею 12,9 кв.м, сарай літ. «З» площею 11,7 кв.м та підвал площею 62,6 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1., зобов'язано ОСОБА_5 за власний рахунок знести самовільно збудований курник площею 3 кв.м, та засипати всмоктувану яму стоків, які розташовані по АДРЕСА_2, зобов'язано відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зняти самовільні приварені металеві труби до огорожі земельних ділянок, по АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2, та відновити огорожу до попереднього стану.

Зобов'язано ОСОБА_5 прибрати тракторний прищеп з прибудинкової території домоволодіння АДРЕСА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в розмірі 229,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником домоволодіння АДРЕСА_3, що підтверджено договором дарування від 07.08.2012 року за № 8285.

Власниками сусідніх домоволодінь, а саме за адресою АДРЕСА_2, являються відповідачі по справі ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджено договором дарування від 07.09.2012 року за № 8268, а за адресою АДРЕСА_1 - відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності державних будівельних норм, стандартів об'єктів домоволодінь АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від 11.05.2012 року, складеного головним державним інспектором відділу Південного округу територіального управління з контролю за будівництвом об'єктів Одеської області, на території домоволодіння АДРЕСА_1 самовільно збудовані: гараж площею 26,9 кв.м, підвал площею 40,6 кв.м, сарай площею 11,4 кв.м, сарай площею 13,6 кв.м, сарай площею 24 кв.м.

Крім цього, судом встановлено, що відповідача ОСОБА_2 23.05.2012 року було притягнуто до адміністративної відповідальності саме за виконання будівельних робіт з будівництва гаражу та трьох сараїв без дозволу на їх виконання.

30.10.2013 року відповідач ОСОБА_2, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 73668857 отримав свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на нерухоме майно домоволодіння АДРЕСА_1, серед літер якого зазначені: літери «Д» - гараж, «Ж» - сарай, «З» - сарай, «Л» - погріб, щодо яких позивачі ставлять питання про їх знесення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 року, яке ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2014 року було залишено без змін, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 73668857 від 30.10.2013 року було скасовано.

Крім цього, 19.02.2014 року відповідачу ОСОБА_2 було видано нове свідоцтво про право власність на нерухоме майно домоволодіння АДРЕСА_1, з якого виключили літери «Д» - гараж, «Ж» - сарай, «З» - сарай, «Л» - погріб, як самочинно збудовані

Як вбачається з вимог ст. 376 ЦК України, особа яка здійснила, або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Разом з тим відповідно до п.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 6 від 30.03.2012 року, у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

В судовому засіданні ОСОБА_3 наданими матеріалами справи довела порушення її прав збудуванням ОСОБА_2 самовільних будівель, які побудовані відповідачем на межі з земельної ділянкою її домоволодіння, а саме самовільно збудованих сараїв, позначених літ. «Ж» площею 12,9 кв.м, та літ. «З» площею 11,7, підвалу площею 62,6 кв.м, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Що стосується самовільно збудованого гаражу літ. «Д» площею 26,9 кв.м, то позивачкою в судовому засіданні не доведення яке її право порушене збудуванням відповідачем зазначеної будови.

В судовому засіданні ОСОБА_3 довела порушення її прав збудуванням ОСОБА_5 самовільної будівлі, які побудовані нею на межі з земельної ділянкою її домоволодіння, а саме самовільно збудованого курнику площею 3 кв.м та облаштування всмоктуваної ями стоків.

Порушення прав ОСОБА_3 у вільному користуванні та розпорядженням належним їй майном, які виразилися у самовільному приварені металевих труб до огорожі земельної ділянки, яка знаходиться в її користуванні, а саме між домоволодіннями АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, які просить поновити до його попереднього стану.

Порушення права вільного користування та розпорядженням належним позивачці майном суд обгрунтовано вбачав наявність тракторного прищепу на прибудинковій території позивача ОСОБА_3, що дає підстави вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд правильно оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Правильно суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру моральної шкоди суд правильно врахував положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, та прийняв до уваги те, що моральна шкода полягає в фізичних та психічних стражданнях позивача, які внаслідок дій відповідача щодо порушення її майнових прав вільного користування належного позивачу майна, отримання негативних психічних емоції у постійному зверненню до відповідних органів щодо усунення зазначених порушень. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд обгрунтовано дійшов висновку, щодо можливості стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 завданої моральної шкоди в розмір 1000 грн.

Відмовляючи у задоволенню позовних вимог позивачу ОСОБА_4 суд правильно виходив з того, що ним не доведено яким чином порушені його права діями відповідачів у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

За викладених обставин колегія суддів вважає, районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

За змістом ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює ст. 376 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом ч. ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами ст. ст. З, 15, 16 ЦК України, ст. З ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-180цс14 від 19 листопада 2014 року, № 6-137цс14 від 17 грудня 2014 року).

Зміст добросусідства розкривається у ст. 103 ЗК України, за ч. 1 якої власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

На підставі ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (ч. З ст. 152 ЗК України).

Посилання автора апеляційної скарги на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неприйняття судом вимог щодо спроби у порядку адміністративного судочинства узаконити самовільно збудовані споруди, відсутність доказів самовільного будівництва зазначених об'єктів, безпідставне стягнення моральної шкоди за відсутності доказів вини як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка..

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко