Провадження № 2/761/5722/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гуменюк А.І.

при секретарі Романчук К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), в особі свого представника, 24 травня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» (далі - Відповідач) про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Позивач працювала у Державному підприємстві «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа», та 03 липня 2009 року була звільнена. Всупереч вимогам законодавства, при звільнені Відповідачем не було здійснено виплату Позивачу заборгованості по заробітній платі. Зазначає, що в результаті звернення до суду за захистом своїх порушених прав, Шевченківським районним судом м. Києва 19 червня 2012 року, 06 серпня 2014 року та 02 березня 2015 року ухвалено судові рішення щодо стягнення з Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні за період з 03 липня 2009 року до 17 травня 2012 року, 18 травня 2012 року до 18 червня 2014 року та з 18 червня 2014 року до 31 жовтня 2014 року - відповідно. Однак, зауважує, що вказані судові рішення Відповідачем виконані частково, присуджена до виплати заборгованість не погашена в повному обсязі. Таким чином, посилаючись на статтю 117 Кодексу законів про працю України, Позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з Відповідача на користь Позивача середній заробіток у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2014 року до 24 травня 2016 року у розмірі 29 002 грн. 61 коп.

В ході судового розгляду справи, представник Позивача неодноразово уточнював позовні вимоги та в остаточній заяві про збільшення розміру позовних вимог від 09 вересня 2016 року просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на користь Позивача середній заробіток у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2014 року до 15 листопада 2016 року у розмірі 47 004 грн. 23 коп.

Представник Позивача подав до суду клопотання розглядати справу за відсутності сторони Позивача. Позов, з урахуванням уточнень, підтримав. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову, де зазначив, що сторона Відповідача позов не визнає. У задоволенні позовних вимог просив суд відмовити повністю. Свою позицію аргументував тим, що з 2011 року поточний рахунок Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» арештований державною виконавчою службою, тому підприємство не має фактичної можливості виплатити добровільно, у тому числі, Позивачу суму заборгованості. Водночас, представник Відповідача звернувся до суду із клопотанням розглядати справу за відсутності сторони Відповідача.

Суд вбачає можливим розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва 19 червня 2012 року, 06 серпня 2014 року та 02 березня 2015 року ухвалено судові рішення щодо стягнення з Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати остаточного розрахунку при звільненні за період з 03 липня 2009 року до 17 травня 2012 року, 18 травня 2012 року до 18 червня 2014 року та з 18 червня 2014 року до 31 жовтня 2014 року - відповідно.

Вказані судові рішення набрали законної сили та внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, при розгляді цивільних справ за позовами ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та ухваленні рішень, судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Державному підприємстві «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» та 03 липня 2009 року була звільнена з посади фахівця з маркетингу у ДП "ДСВ "Вища школа" (наказ) №14-К від 03 липня 2009 року. Остаточний розрахунок при звільнені Позивача станом на 14 вересня 2011 року не був проведений, що підтверджується Довідкою відповідача від 14 вересня 2011 року про наявність заборгованості перед Позивачем по заробітній платі у розмірі 4446,92 грн. Крім того, рішеннями встановлено, що середньоденний заробіток Позивача становив 76 грн. 93 коп.

Отже, встановлено той факт, що на момент звільнення остаточний розрахунок з ОСОБА_1 Державним підприємством «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» проведений не був.

Крім того, як стверджує Позивач та не заперечує сторона Відповідача, станом на момент розгляду справи, рішення Шевченківського районного суду м. Києва Відповідачем повністю виконані не були, заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку Позивачу у повному обсязі не виплачено.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КПпУ України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За змістом абзацу 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до пунктів 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплат праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП.

Відповідно до змісту пунктів другого та третього Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передує події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Судом встановлено, що при звільненні Позивача 03 липня 2009 року, Відповідач із нею повний розрахунок не провів, зокрема, не виплатив їй заборгованість із заробітної плати у розмірі 4 446 грн. 92 коп., до того ж, Відповідач не виконав рішення Шевченківського районного суду м. Києва 19 червня 2012 року у цивільній справі № 2610/12034/2012, від 06 серпня 2014 року у цивільній справі № 761/9039/14-ц, від 02 березня 2015 року у цивільній справі № 761/35165/14-ц у зв'язку з чим, Відповідач повинен виплатити Позивачу середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто за період з 01 листопада 2014 року по 15 листопада 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При розгляді цивільної справи № 6-114 цс 13 Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року дотримується правової позиції, що за наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Можливість зменшення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку з істотністю суми заборгованості порівняно із середнім заробітком позивача не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до вищезазначених вимог закону можливість зменшення судом таких сум може мати місце лише у разі наявності спору між сторонами про розмір належних до виплати коштів при звільненні працівника.

Як вбачається з матеріалів справи, спору про розмір сум, належних до виплати працівникові при звільненні з роботи не було. Отже, затримка розрахунку з працівником за відсутності спору про розмір належних працівникові сум тягне обов`язок власника провести на користь працівника виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. При чому, працівник не зобов'язаний доводити наявність будь-яких шкідливих наслідків затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП України, заробітна підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Отже, за підрахунками Позивача, перевірених судом, розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, з урахуванням індексації, за період з 01 листопада 2014 року по 15 листопада 2016 року складає 47 004 грн. 23 коп., які підлягають стягненню із Відповідача на користь Позивача у судовому порядку.

Крім того, у відповідності зі статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статей 1, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року, статей 1, 2, 33 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплат праці», керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Стягнути із Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 47 004 (сорок сім тисяч чотири) гривні 23 коп. (сума вказана з урахуванням податків та обов'язкових платежів), з індексацією, відповідно до вимог діючого законодавства.

Стягнути із Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» () на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривню 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині щодо присудження виплати заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :