Справа № 708/553/2012
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Кондора Р.Ю., Леска В.В.

при секретарі Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на ухвалу Перечинського районного суду від 29 лютого 2016 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Перечинського районного суду від 13 липня 2012 року,-

в с т а н о в и л а :

7 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив переглянути у звязку з нововиявленими обставинами рішення Перечинського районного суду від 13 липня 2012 року. Цим рішенням було задоволено позов прокурора Перечинського району в інтересах держави в особі державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, державного підприємства «Перечинське лісове господарство»: - визнано недійсним та скасовано розпорядження в.о. голови Перечинської РДА №630 від 31 грудня 2009 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва та передачі безоплатно у власність ОСОБА_3М.»; - визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, засвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №962; - витребувано земельну ділянку площею 0,0700 га, яка розташована в урочищі «Бабайово», в кварталі 34, виділ 9 Перечинського лісництва державного підприємства «Перечинське лісове господарство» із чужого незаконного володіння гр. ОСОБА_1М та повернуто її законному землекористувачу ДП «Перечинське лісове господарство».

Зазначає, що при розгляді справи судом не досліджувалися жодні належні та допустимі докази, які б стверджували, що земельна ділянка, яка безоплатно передана у власність ОСОБА_3 по державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №099736 площею 0,0700 га, яка розташована в урочищі «Бабайово» на території Перечинської міської ради за межами населеного пункту, будь-яким чином накладається чи знаходиться або перетинається із земельними ділянками, наданими ДП «Перечинське лісове господарство» у постійне користування для ведення лісового господарства. Відсутні докази того, що спірна земельна ділянка перебуває у державній власності та належить до земель лісового фонду, оскільки не має належним чином оформлених планово картографічних матеріалів лісовпорядкування, які б підтверджували належність спірної ділянки до лісового фонду, а також будь-яких документів щодо відведення та закріплення спірної земельної ділянки за будь-якими лісовпорядними організаціями. Натомість, відповідно до діючих на час видачі державного акту ОСОБА_3 норм матеріального права Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, при видачі оспорюваного державного акту на земельну ділянку ні оператором, ні реєстратором державного реєстру земель не встановлено жодних накладень прав власності або прав користування зазначеної земельної ділянки з будь-якими іншими, як і будь-яких інших обмежень щодо вказаної земельної ділянки.

Після набрання рішення суду чинності, з висновків експертного дослідження №07/15 від 3 червня 2015 та № 18/15 від 2 серпня 2015 року, складених судовим експертом, стало відомо, що розташування земельної ділянки площею 0,0700 га кадастровий номер :02:002:0012 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Перечинської міської ради, урочище «Бабайово» «За межами населеного пункту», згідно проекту землеустрою, розробленого приватним підприємством «Закарпатгеопроект», не відповідає її місцю розташування, визначеному згідно обмінного файлу. По горизонталі ширина невідповідності становить 63,07 м., а по вертикалі ширина невідповідності становить 14,49 метра. Земельна ділянка, згідно проекту землеустрою розташована далі на південний схід по відношенню до земельної ділянки згідно обмінного файлу.

Оператори та реєстратори районних відділів ДЗК приймають цифрові носії з обмінними файлами та технічну документацію на перевірку лише від представника виконавця робіт, згідно поданого клопотання.

У липні 2015 року заявник довідався, що постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (у справі №6-224цс14) у подібних правовідносинах скасовано ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2013 року, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Місце розташування земельної ділянки, її правовий режим та цільове призначення мали істотне значення при вирішення справи, проте не досліджувались судом у встановленому законом порядку при розгляді справи, що потягло за собою винесення незаконного рішення.

Вважаючи вказані обставини істотними для справи, зазначаючи, що відповідачам у справі не було відомо і не могло бути відомо про такі суттєві обставини у справі, які існували на час розгляду справи у суді, посилаючись на положеня п. 1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Перечинського районного суду від 13 липня 2012 року у звязку з нововиявленими обставинами, та переглянути цивільну справу.

Ухвалою Перечинського районного суду від 29 лютого 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали із-за порушення норм процесуального права, що потягло порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, розглянувши заяву - скасувати рішення Перечинського районного суду від 13 липня 2012 року.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу.

Представник Перечинської районної державної адміністрації ОСОБА_5 та представник прокуратури ОСОБА_6 просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну та необгрунтовану і залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перегляд рішення за нововиявленими обставинами - це факультативна стадія цивільного процесу, під час якої суд, який ухвалив судове рішення, після набрання ним законної сили переглядає його з ініціативи осіб, які брали участь у справі, у зв'язку із виявленням істотних обставин, що існували, але не були їм відомі на час вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України одною з підстав для перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

У п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам розяснено наступне.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини, а також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК. Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

ОСОБА_1, як на новивиявлені обставини, посилається на висновки експертного дослідження №07/15 від 3 червня 2015 та № 18/15 від 2 серпня 2015 року, складені судовим експертом щодо розташування земельної ділянки площею 0,0700 га кадастровий номер :02:002:0012 з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Перечинської міської ради, урочище «Бабайово» «За межами населеного пункту». Проте питання точного розташування земельної ділянки є однією з обставин, які підлягають доказуванню при розгляді земельних спорів, та могло бути встановлене при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи. Як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, під час розгляду справи судом першої інстанції він не заявляв клопотання про призначення судової експертизи для зясування точного розташування спірної земельної ділянки. Це питання він вирішив перевірити у 2015 році, та отримав зазначені висновки експертного дослідження.

Суд вірно зазначив, що обставини, на які посилається заявник, як на новивявлені, не можуть вважатися такими. Фактично висновки земельно-технічної експертизи є доказами, які могли бути отримані при розгляді справи судом першої інстанції при належному виконанні сторонами і, в тому числі, ОСОБА_1, вимог ст.ст.10,11 ЦПК України. Такі докази, з огляду на положення ст. 361 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги на законність ухвали суду не впливають.

Згідно ч. 2 ст. 365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Виходячи з наведеного, судова колегія важає, що висновок суду про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами є обгрунтованим та відповідає вимогам закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_7 слід відхилити та залишити ухвалу місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Перечинського районного суду від 29 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: