Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/342/16 Головуючий у суді І-ї інст ОСОБА_1
Доповідач Суржик М. М.
УХВАЛА

Іменем України

09.02.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Фермерського господарства *Савченко О.В.* (далі ФГ) про визнання недійсною додаткової угоди оренди землі.

Зазначив, що 01.07.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі (далі договір).

Через деякий час представник відповідача повідомив позивачу про те, що між ФГ та позивачем укладено додаткову угоду до договору. Одночасно позивачу надано екземпляр додаткової угоди, з якої вбачалось, що вона зареєстрована 27.09.2011 року в книзі реєстрації договорів оренди землі в відділі Держкомзему Компаніївському районі за N°86, додаткова угода не містить дати її укладення сторонами, а в графі «Орендодавець» розташований підпис, виконаний не ним.

Позивач звернувся до Відділу Держземагентства у Компаніївському районі, де отримав завірену гербовою печаткою копію договору та додаткової угоди. В зазначених екземплярах угоди мались відмінності про дату її укладення «10.10.2010 p.», а в графі «Орендодавець» розташований підпис, який виконано не ним.

Рішенням суду в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Просив рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах, передбачених ст.303 ЦПК України та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Ш-КР №027759 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 7,31 га, кадастровий номер :02:000:0259, що знаходиться на території Гарманівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (а.с.10).

01 липня 2006 року між позивачем та ФГ укладено договір оренди земельної ділянки строком на 7 років, який 01.08.2007 року зареєстрований у Компаніївському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центра державного земельного кадастру при Держкомземі України» за № 207, складено акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі (а.с.11-13).

10.10.2010 року між позивачем та ФГ укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яка 27.09.2011 року зареєстрована в книзі записів реєстрації договорів оренди землі в відділі Держкомзему у Компаніївському районі Кіровоградської області за №86 (а.с.14).

Суд встановив, що позивачем оспорюється підпис в додатковій угоді, а відповідно, і укладення додаткової угоди. Тому під час розгляду справи позивачем заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке судом задоволено та проведення експертизи доручено експертам Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз.

25.08.2015 року судовий експерт Кіровоградського відділення Одеської науково-дослідного інституту судових експертиз повідомив про неможливість надання висновку у звязку з ненаданням позивачем експерту вільних зразків підпису і почерку ОСОБА_4 за 2006-2009 роки та не оплатою позивачем вартості експертизи, а матеріали повернуто до суду (а.с. 165).

15 вересня 2015 року судом повторно задоволено клопотання позивача та призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області (а.с.174).

Згідно з повідомленням судового експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Кіровоградській області про неможливість проведення експертизи № 428 від 06.11.2015 року встановлено, що проведення експертного дослідження неможливо, оскільки із ненаданням додаткових матеріалів для проведення експертного дослідження (а.с.186).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відмовляючи в позові суд зазначив, що позивач не довів позов, суд встановив факт того, що позивач ухиляється від участі в експертизі та застосував наслідки, передбачені ст. 146 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який представляє інтереси позивача, зазначає, що суд безпідставно визнав поведінку позивача щодо ненадання документів експерту, як ухилення від участі в проведенні експертизи, при постановленні рішення судом порушені норми процесуального права.

В апеляційному суді ОСОБА_3 та його представник для повного та правильного розгляду справи заявили клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Пояснили, що 03 грудня 2015 року під час судового засідання ними заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, однак судом в задоволенні клопотання відмовлено.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що судом двічі призначалась експертиза, однак позивач ухилявся від надання додаткових матеріалів експерту та не проводив оплату експертизи.

Колегія суддів вважає, що суд сприяв всебічному та повному зясуванню обставин справи, діяв у відповідності до вимог ст.10 ЦПК України, забезпечуючи засади змагальності сторін, тому порушень норм процесуального права з боку суду колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні клопотання із зазначених підстав, також зазначає та приймає до уваги те, що рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ФГ про визнання недійсним правочину та скасування його державної реєстрації, яке набрало законної сили, встановлено, що в судовому засіданні представник ОСОБА_3 не заперечував, що в договорі оренди та додатковій угоді підпис вчинено позивачем ОСОБА_3В.( а.с.137).

Колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та дійшов правильного висновку щодо відмови в позові.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді