У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., ПисаноїТ.О., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання дій щодо збільшення відсоткової ставки протизаконними (незаконними), договору кредиту недійсним, умов договору невідповідаючими законодавству, визнання недійсним договору в частині права банку збільшити відсоткову ставку в односторонньому порядку, вимог листа публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» недійсними, відшкодування моральної шкоди, стягнення різниці між коштами фактично сплаченими після підвищення відсоткової ставки та тими, що підлягали сплаті за первісними умовами договору, визнання кредитного договору договором приєднання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») щодо збільшення відсоткової ставки протизаконними, а договору кредиту недійсним.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_4 зазначав, що 3 серпня 2007 року між ним та закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № КRНТАN20150045, відповідно до умов якого банк надав йому споживчий кредит у сумі 75 493 грн 72 коп. на придбання автомобіля зі сплатою 1,34 % на місяць на суму залишку та поверненням коштів до 2 серпня 2014 року. Листом від 6 січня 2009 року відповідач повідомив йому листом про зміну відсоткової ставки за кредитним договором до 27,48% на рік з 1 лютого 2009 року.

У травні 2010 року він вже звертався до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання протиправними дії банку зі збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки за користування кредитом за кредитним договором від 3 серпня 2007 року з 1,34 % на місяць на 27,48% на рік. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 1 вересня 2011 року його позов було задоволено частково, а рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 листопада 2011 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні його позову.

Стверджуючи, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 листопада 2011 року є сфальсифікованим, вважав, що має право повторного звернення до суду з позовом.

Уточнивши свої позовні вимоги ОСОБА_4 просив визнати договір кредиту № КRНТАN20150045 від 3 серпня 2007 року - договором приєднання, визнати п. 2.3.1 договору кредиту недійсним, стягнути з відповідача різницю між коштами, фактично стягнутими після підвищення відсоткової ставки та тими, що підлягали сплаті за первісними умовами договору, а саме 75 631 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 7 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та виходячи із встановлених у справі обставин і наявних доказів, яким суди у відповідності до ст. ст. 60, 212, 303, 315 ЦПК України, надали належну оцінку, дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_4 своїх позовних вимог, а саме порушення відповідачем будь-яких положень законодавства при укладенні оспорюваного договору та відповідно, порушення його прав, як споживача за спірним договором.

Такий висновок судів відповідає та узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 23 травня 2012 року у справі № 6-38цс12, від 4 липня 2012 року у справі № 6-144цс12 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2355цс15.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
Т.О. Писана Г.В. Юровська

Колегія суддів: