Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 322/1317/15-ц головуючий у 1 інстанції Гасанбеков С.С.
провадження № 22-ц /778/912/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення збитків (упущеної вигоди),

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення збитків (упущеної вигоди).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач є власником нежитлового приміщення автогаражу, розташованого за адресою: 70100, Запорізька область, смт. Новомиколаївка, вул. Леніна, 48 Ж.

На протязі кількох років бокс 1-1 площею 114,7 м.кв. автогаражу «А» безпідставно використовувався ФОП ОСОБА_3 для здійснення підприємницької діяльності.

До певного часу сторони досягали домовленості щодо використання цього приміщення та його утримання. Влітку 2014 року ситуація змінилася, позивач пропонував відповідачу оформити орендні відносини, але він вважав це приміщення його власністю і категорично відмовився від оренди приміщення.

Для врегулювання даної ситуації та ефективного використання належного позивачу майна, знаючи наперед відповідь, позивач 17.06.2014 року направив ОСОБА_3 лист-повідомлення, отриманий ним 20.06.2014 року , в якому пропонував йому в строк до 29.06.2014 включно здійснити заходи щодо укладення договору оренди боксу, а в разі незгоди -звільнити його від належного йому майна. На момент звернення сторони знали про те, що інша особа мала намір на укладення договору оренди боксів. 11.06.2014 року ТОВ «ХЕТАФА» запропонувало позивачу укласти договір оренди на належні йому бокси в тому числі і спірний бокс, загальною площею 200 кв.м. на відповідних умовах, а саме строком на 5 років з річною оплатою орендної плати 400 грн. за 1 кв. м. з урахуванням інфляції, який повинен був укладатися 01.07.2014 року.

Відповідач не надав відповіді на лист позивача і незаконно та безпідставно продовжував використовувати приміщення. Оскільки відповідач відмовився звільняти приміщення, а ТОВ «ХЕТАФА» цікавили тільки приміщення загальною площею 200 кв.м., вони відізвали пропозицію про укладення договору оренди.

30 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про виселення ФОП ОСОБА_3 та повернення йому нежитлового приміщення. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.09.2015 позов було задоволено в повному обсязі. 01.12.2015 ФОП ОСОБА_3 звільнив приміщення та передав його позивачу за актом приймання-передачі.

Таким чином, позивач вважає, що з 01 липня 2014 року по 01 грудня 2015 року відповідач чинив йому перешкоди у реалізації права власності на нерухоме майно, а саме передачу його в оренду на вигідних для позивача умовах, чим завдав йому збитки у вигляді упущеної вигоди.

У звязку з зазначеним позивач просив суд стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь позивача суму заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 86 812,77 грн..

Заочним рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається із матерів справи, що ОСОБА_4 є власником автогаражу на 10 автомашин, яка складається, зокрема з: літ. А автогараж (пл. осн. 381,7 кв.м.); літ А` - автогараж (пл. осн. 48,8 кв.м.), розташованих за адресою: вул. Леніна, 48-ж, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.04.2007, зареєстрованим в реєстрі за № 695.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 24.02.2015 року по справі № 322/1024/14, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09.04.2015, ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання нежитлової будівлі, розташованої за адресою: вул. Леніна, 48-ж, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, спільною частковою власністю, визнання за ним права власності на 41/100 частину зазначеної будівлі, визнання недійсним свідоцтва про право власності на цю будівлю, посвідчене 20.04.2007 приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу ОСОБА_6

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.09.2015 року по справі № 322/547/14, було виселено ФОП ОСОБА_3 з нежитлового приміщення автогаражу, розташованого за адресою: вул. Леніна, 48ж, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області витребувано з чужого незаконного володіння ФОП ОСОБА_3 та повернуто ОСОБА_2 нежитлове приміщення автогаражу літ. «А», бокс 1-1 площею 114,7 м.кв., розташований за адресою: вул. Леніна, 48ж, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.09.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 як власник нежитлової будівлі, розташованої за адресою: вул. Леніна, 48ж, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, має право на захист свого права від порушення з боку ФОП ОСОБА_3, який користується її частиною без належної правової підстави, шляхом виселення відповідача та витребування від нього спірного боксу № 1-1.

У листі від 11.06.2014 року ТОВ «ХЕТАФА» запропонувало позивачу укласти договір оренди нежитлових приміщень, розташованих за адресою: смт. Новомиколаївка по вул. Леніна, 48 (ж), а саме двох боксів, приблизною площею 200 кв.м. на наступних умовах: мета використання оптова і роздрібна торгівля деталями і приладдям автотранспортних засобів; строк оренди 5 років; розмір орендної плати 400 грн. за 1 кв.м. на рік з урахуванням інфляції; внесення орендної плати щомісячно рівними частинами до 01 числа кожного місяця; поточний ремонт приміщень за рахунок орендатора; оплата електроенергії, комунальних послуг і земельного податку за рахунок орендатора.

16.06.2014 позивач направив ТОВ «ХЕТАФА» лист-відповідь, в якому зазначив, що згоден на укладення договору оренди та повідомив, що пропонуються два бокси площею 93,0 м.кв., який є вільним, і 114,7 м.кв., який буде вільним з 01 липня 2014 року.

17.06.2014 року ОСОБА_4 направив відповідачу листа з пропозицією в строк до 29.06.2014 включно здійснити заходи щодо укладення договору оренди боксів № 1-1 та 1-2, а в разі незгоди на укладення договору оренди звільнити приміщення від майна, належного відповідачу.

11.07.2014 року ТОВ «ХЕТАФА» направило позивачу листа, в якому зазначило про неможливість укладення договору оренди у звязку з тим, що бокс площею 114,7 м.кв. позивачем не звільнено, та просило вважати оферту від 11.06.2014 відкликаною.

01.12.2015 року ОСОБА_3 повернув позивачу нежитлове приміщення, бокс 1-1, розташований за адресою: вул. Леніна, 48-ж, смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується актом приймання-передачі.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції за недоведеністю позову, суд першої інстанції зазначив, що надані позивачем листи щодо укладання договору оренди з

ТОВ «ХЕТАФА» не можуть прийматися до уваги щодо розрахунку суми збитків (упущеної вигоди) так як суперечать вимогам ст. 635, 793 ЦК України , та рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях , як і не є лист позивача від 17.06.2014 офертою в розумінні ч. 1 ст. 641 ЦК України, в звязку з відсутністю в ньому істотних умов договору.

Доводи апеляційної скарги проте, що судом безпідставно не взята до уваги оферта - пропозиція ТОВ «ХЕТАФА» про укладання договору оренди належного позивачу гаражу, яка підтверджує наміри ТОВ «ХЕТАФА» укласти договір, який було не укладено із за того, що його неправомірно займав відповідач, чим завдані збитки (упущена вигода), а думка судді є субєктивною оцінкою доказів і не має нормативного обґрунтування не приймаються колегією судів виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст.ст.57-59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Допустимими доказами є докази, одержані з дотриманням встановленого законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби ї право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Діяння заподіювача шкоди має містити всі ознаки, передбачені ст. 1166 ЦК України, а саме: вони повинно заподіювати шкоду; бути протиправним; причинно повязаним зі шкодою; винним.

Предявлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обовязок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані за відсутності порушення його прав.

За вимогами ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору (ст. 641 ЦК України). Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. (ч. 1 ст. 642 ЦК України)

За положеннями ст. 640, 793 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, враховуючи запропонований ТОВ «ХЕТАФА» у листі від 11.06.2014 строк оренди належного позивачу автогаражу (5 років), а також згоду позивача у листі від 16.06.2014 на запропоновані ТОВ «ХЕТАФА» умови, такий договір міг би вважатися укладеним лише у випадку його нотаріального посвідчення. Зважаючи на це, лист ТОВ «ХЕТАФА» від 11.06.2014 та лист-відповідь позивача від 16.06.2014 не можуть вважатися попереднім договором, виходячи зі змісту частин ст. 635 ЦК України.

Отже лист ТОВ «ХЕТАФА» від 11.06.2014 та лист-відповідь позивача від 16.06.2014 є неналежним підтвердженням наміру цих осіб укласти договір оренди належних позивачу приміщень саме 01.07.2014 і на умовах, запропонованих ТОВ «ХЕТАФА», у звязку з чим вищенаведені суми орендної плати (400 грн. за 1 кв.м. на рік з урахуванням інфляції) не можуть братися до розрахунку суми збитків (упущеної вигоди) і є припущенням, на якому не може ґрунтуватися доказування, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

При цьому суд першої інстанції надав оцінку обставинам справи визначив, що як позивач, так і ТОВ «ХЕТАФА», незважаючи на безпідставне зайняття відповідачем належного позивачу приміщення автогаражу, не були позбавлені можливості укласти в належній формі або договір оренди цього приміщення, або попередній договір.

Не спростовані і висновки суду проте, що відповідач не знав про наміри ТОВ «ХЕТАФА» укласти договір оренди боксів, оскільки з листа позивача від 17.06.2014 не вбачається повідомлення відповідача про це, а так само не доведено, що відповідач міг дізнатися про наміри ТОВ «ХЕТАФА» з інших джерел.

Суд правомірно надав відповідно до вимог ст. 59,60, 212 ЦПК України оцінку твердженням позивача про те, що він пропонував відповідачу оформити орендні відносини, оскільки лист позивача від 17.06.2014 не є офертою в розумінні ч. 1 ст. 641 ЦК України, в звязку з відсутністю в ньому істотних умов договору.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив, вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи, ї прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення, апеляційна скарга не спростовує висновків суду, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування правильного та справедливого по суті рішення суду першої інстанції, як проте вимагає позивач та задоволення його вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: