03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.
секретар: Архіпова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу заявника ПАТ «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у справі за заявою ПАТ «Укрсоцбанк», за участі заінтересованої особи: ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, -
У листопаді 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року відмовлено у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 06.08.2015.
В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу виконавчих листів.
В обґрунтування своїх вимог ПАТ «Укрсоцбанк» посилається на порушення норм процесуального права, невірне трактування положень матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2744/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації український банків від 06.08.2015 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 233 224,21 грн. та третейський збір в сумі 22 732,24 грн.
При цьому, 12.03.2011 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», яким ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» доповнено п. 14 про те, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).
Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Так, із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 20.05.2015 у справі № 6-64цс15, вбачається, що Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).
Із правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 02.09.2015 у справі № 6-856цс15, вбачається, що відповідно до статті 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Рішення третейського суду, про скасування якого просив заявник, ухвалено після внесення зазначених змін до Закону. Суди, розглядаючи заяву про скасування рішення третейського суду на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів. Оскільки заявник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча.
Відповідно до ст. 389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо, зокрема, справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у видачі виконавчого листа, оскільки на час ухвалення рішення Постійно діючим третейським судом при Асоціації український банків (06.08.2015) ЗУ «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).
Тому, з урахуванням вказаних правових позицій ВСУ та ЗУ «Про третейські суди», який діяв на момент ухвалення рішення Постійно діючим третейським судом при Асоціації український банків (06.08.2015), справа не була підвідомча третейському суду, а тому і підстави для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відсутні.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та відповідно до обставин справи, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 312 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу заявника ПАТ «Укрсоцбанк» відхилити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у справі за заявою ПАТ «Укрсоцбанк», за участі заінтересованої особи: ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: