Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В.,
суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до кредитної спілки «Імперіал ЛТД», треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року кредитна спілка «Імперіал ЛТД» (далі - КС «Імперіал ЛТД») звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 12 грудня 2012 року, яка станом на 15 травня 2015 року складає 16 329,73 грн.

Ухвалою суду провадження у справі в частині стягнення заборгованості зі сплати основного боргу у розмірі 7 145 грн закрито.

Заперечуючи проти задоволення вказаних вимог, у серпні 2015 року ОСОБА_8 подав до суду зустрічний позов, в якому, посилаючись на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, просила визнати поруку за договором від 12 грудня 2012 року припиненою.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2015 року, первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 184,73 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Визнано зобов'язання ОСОБА_8 перед КС «Імперіал ЛТД» за договором поруки від 12 грудня 2012 року № 2683/2 припиненим. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі в.о. голови правління КС «Імперіал ЛТД», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення в частині відмови в задоволенні його вимог скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення вимог позивача не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КС «Імперіал ЛТД» до поручителів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що порука відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України є припиненою.

З таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 12 грудня 2012 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за яким спілка надала позичальнику кредит у розмірі 10 тис. грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором. Згідно з п. 2.1 цього договору кредит надавався строком на 24 фактичні місяці від дня отримання позичальником суми кредиту.

Додатком № 1 (графік платежів) до кредитного договору встановлюються періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, останньою датою платежів є 12 грудня 2014 року.

12 грудня 2012 року між КС «Імперіал ЛТД» були укладені договори поруки з ОСОБА_7 № 2683/1 та ОСОБА_8 № 2683/2, за якими поручителі взяли на себе зобов'язання відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_6, що випливають з кредитного договору від 12 грудня 2012 року.

У п. 5.2 вказаних договорів поруки сторони погодили збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань поручителя (у тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за його користування), що передбачені умовами кредитного та цього договорів.

На вказане положення договорів поруки суди уваги не звернули, оскільки воно, на їх думку, суперечить нормам цивільного права та звичаям ділового обороту. Колегія суддів вважає, що це твердження судів не ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу, до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання, вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов'язання.

Вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року в справі № 6-18цс16.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором від 12 грудня 2012 року настав 12 грудня 2014 року, а враховуючи те, що кредитор із позовом до поручителів звернувся у червні 2015 року, тобто в межах передбаченого договором поруки трирічного строку, висновок судів про припинення поруки не може бути визнаним законним і обґрунтованим.

З урахуванням вказаного судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2015 року в частині позову про стягнення заборгованості із ОСОБА_7 і ОСОБА_8 скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийГ.В. Юровська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана