Справа № 733/1983/15-ц Провадження № 22-ц/795/236/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Карапиш Т. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Бечка Є.М., Хромець Н.С.
при секретарі:Шевченко М.О.
за участю:представника відповідача - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.12.2015 року заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування було задоволено частково. Судом забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно, а саме на:

-магазин, який складається з приміщення магазину та товарно-матеріальних цінностей, крім товарів, які швидко псуються, розміщеного в АДРЕСА_1;

-майно фермерського господарства ''Колос", яке знаходиться в АДРЕСА_2, що складається із земельної ділянки площею 17га згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого ОСОБА_8 на підставі рішення 15сесії 21скликання Ічнянської районної ради Ічнянського району Чернігівської області від 14 травня 1993 року;

-кошти в розмірі 39085 гривень 34 копійки, які знаходяться на рахунку в кредитній спілці ''Копілка" за адресою: АДРЕСА_3;

-кошти на рахунках НОМЕР_2,залишок-131,25 грн. та рах.№ НОМЕР_3, залишок-203,05грн., які знаходяться АТ ''Ощадбанк" в м.Ічня, вул. Воскресінська, 17 Чернігівської області;

-трактор марки ''Беларус - 892" д.н. НОМЕР_1, 2010року випуску, двигун НОМЕР_5, шасі НОМЕР_4, який знаходиться в м.Ічня, вул.Леваневського,10 Чернігівської області;

-легковий автомобіль марки SSANG YONG REXTON д.н.НОМЕР_7, кузов НОМЕР_6, зареєстрований Святошинським РУ ГУМВС України в м.Києві, технічний паспорт НОМЕР_8 на ім'я ОСОБА_9, АДРЕСА_4.

В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржувана ухвала постановлена судом без додержання норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, що є підставою для її скасування. ОСОБА_6 вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд не врахував положень статей 151,152ЦПК України, роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову''від 22.12.2006року №9. ОСОБА_6 зазначає, що всупереч вимогам статті 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову не зазначено підстави для забезпечення позову, відсутнє також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову, зокрема, арешту на спадкове майно. ОСОБА_6 вказує, що заява про забезпечення позову не містить в собі обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. За даних обставин ОСОБА_6 вважає, що суду необхідно було повернути заяву про забезпечення позову, як подану без додержання вимог статті 151 ЦПК України. Також ОСОБА_6 вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд не дотримався положень ч.5 статті 153 ЦПК України, оскільки не зазначив в оскаржуваній ухвалі підстави для обрання такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на вказане в ухвалі суду майно. ОСОБА_6 зазначає, що в ухвалі суду не зазначені обставини відносно того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. ОСОБА_6 вказує, що постановивши ухвалу про забезпечення позову в частині накладення арешту на приміщення та товарно-матеріальні цінності магазину, суд не врахував, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, і накладення арешту на товарно-матеріальні цінності магазину обмежить її у можливості розпоряджатись власним майном на тривалий період та здійснювати господарську діяльність.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.2 ч.1 статті 312 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити, виключивши з абзацу другого її резолютивної частини слова ''та товарно-матеріальних цінностей, крім товарів, які швидко псуються''. В іншій частині ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.12.2015року підлягає залишенню без змін.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.2), в жовтні 2015року ОСОБА_7 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало її батьку - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

09.12.2015року ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову (а.с.52), в якій просила постановити ухвалу про забезпечення позову, якою накласти арешт на майно, що належало ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: на магазин, розташований в АДРЕСА_6; на майно фермерського господарства ''Колос'', яке знаходиться в АДРЕСА_2; на кошти в сумі 39085 грн. 34 коп., які знаходяться на рахунку в кредитній спілці ''Копілка''; на кошти, які знаходяться на рахунках в ''Райффайзен Банк Аваль'', в ПАТ ''Державний Ощадний банк України'', в ПАТ КБ ''ПриватБанк''; на автомобіль марки ГАЗ 53Б д.н. НОМЕР_9; на трактор марки ''Беларус-892'', д.н.НОМЕР_10; на легковий автомобіль марки SSANG YONG REXTON д.н. НОМЕР_7; на житловий будинок , розташований в АДРЕСА_5.

Вимоги заяви про забезпечення позову позивач обґрунтовувала тим, що існує загроза невиконання рішення суду в майбутньому в разі задоволення її позовних вимог, оскільки спірне майно перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_6, і вона має можливість переоформити вказане майно на іншу особу шляхом відчуження.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно може в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції (крім висновку суду про накладення арешту на товарно- матеріальні цінності магазину, розташованого в АДРЕСА_6, який апеляційний суд вважає за необхідне виключити з оскаржуваної ухвали суду), оскільки вказаний висновок суду узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваної ухвали фактичним обставинам справи та нормам права, які регламентують спірні правовідносини, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи (крім висновку суду про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності магазину, розташованого в АДРЕСА_6, який апеляційний суд вважає за необхідне виключити з оскаржуваної ухвали суду).

Відповідно до частин 1,3 статті 151 ЦПК України, яка регламентує підстави для забезпечення позову, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно частини 3 статті 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Частиною 1 статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006року ''Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову''(із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12.06.2009року), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_7 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_8, і невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно може в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваної ухвали фактичним обставинам справи та нормам права, які регламентують спірні правовідносини, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи (крім висновку суду про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності магазину, розташованого в АДРЕСА_6, який апеляційний суд вважає за необхідне виключити з оскаржуваної ухвали суду). В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, і майно, на яке оскаржуваної ухвалою суду накладено арешт, є предметом даного позову. Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про накладення арешту на спірне майно (крім висновку суду про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності магазину, розташованого в АДРЕСА_6), узгоджується з фактичним обставинами справи та приписами статей: 151, 152, 153 ЦПК України, а також з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову '' від 22.12.2006року №9.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.12.2015року(а.с.78), судом по вказаній цивільній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання стосовно вартості магазину, розташованого в АДРЕСА_6 та можливих варіантів його розподілу. Також ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.12.2015року(а.с.79) по вказаній цивільній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання стосовно ринкової вартості транспортних засобів- трактора марки ''Беларус - 892", д.н. НОМЕР_10, 2010року випуску, двигун НОМЕР_5, шасі НОМЕР_4, який знаходиться в АДРЕСА_2 та легкового автомобіля марки SSANG YONG REXTON, д.н. НОМЕР_7, кузов НОМЕР_6, зареєстрованого Святошинським РУ ГУМВС України в м.Києві, технічний паспорт НОМЕР_8 на ім'я ОСОБА_9

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку суду першої інстанції в частині накладення арешту на товарно-матеріальні цінності магазину, розташованого в АДРЕСА_6. При цьому апеляційний суд приймає до уваги роз'яснення пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006року ''Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову'', відповідно до якого при встановленні відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, серії НОМЕР_12(а.с.125), дані про основний вид економічної діяльності:47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах. Відповідно до ліцензії серії НОМЕР_11, Державна фіскальна служба України, Головне управління ДФС у Чернігівській області, дата видачі: 10.09.2015року (а.с.126), на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний номер 95, виданої на ім'я ФОП ОСОБА_6, місцем торгівлі зазначено магазин ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_6.

За даних обставин, з врахуванням норм права, які регулюють спірні правовідносини та фактичних обставин справи апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.12.2015року змінити, виключивши з абзацу другого її резолютивної частини слова ''та товарно-матеріальних цінностей, крім товарів, які швидко псуються''.

В іншій частині ухвала Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09.12.2015року підлягає залишенню без змін, оскільки у вказаній частині висновки оскаржуваної ухвали узгоджуються з приписами норм права, які регламентують застосування законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову.

Керуючись статтями: 303, 304, 307; п.2 ч.1 статті 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015 року змінити, виключивши з абзацу другого її резолютивної частини слова ''та товарно - матеріальних цінностей, крім товарів, які швидко псуються''.

В іншій частині ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: