Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/268/16-ц

Номер провадження: 2/511/244/16

24 березня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

при секретарі - Песчанській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

09.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. В позові зазначила, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем по справі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3, на утримання якої відповідач сплачував аліменти до її повноліття. На даний час донька навчається на 4 курсі у Одеському обласному базовому медичному училищі, на денній формі навчання. Позивачка просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на період навчання доньки, тобто до 30.06.16 року.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що їх з відповідачем сумісна донька ОСОБА_3 навчається на 4 курсі у Одеському обласному базовому медичному училищі, на денній формі навчання, на бюджетній основі та отримує стипендію у розмірі 600,00 грн, навчання закінчується 30.06.2016 року. Вона як мати дитини несе витрати на харчування дочки, придбання для неї одягу, взуття, канцтоварів. Відповідач працює неофіційно далекобійником у приватної особи та має високий заробіток, має власний будинок та автомобіль, у зв'язку з чим позивачка вважає, що відповідач може надавати дочці матеріальну допомогу щомісячно у розмірі 2000,00 грн. Зазначила, що донька проживає у гуртожитку, позивачка заплатила за проживання за 5 місяців 1100,00 грн. та вважає, що відповідач половину від цієї суми - 550,00 грн. повинен їй повернути, крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 300,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково на суму 400,00 грн., надав письмові заперечення, які у судовому засіданні підтримав. Пояснив, що був звільнений з посади водія в 2012 році і з того часу не працює, так як не може знайти роботу, у зв'язку з чим його матеріальне становище погіршилось, іноді він сам насилу себе забезпечує продуктами першої необхідності для прожиття. Пояснив, що будинку у нього немає, будинок він залишив позивачці та дітям, коли уходив з сім'ї. Підтвердив, що у нього є машина, але вона старенька 1992 року випуску. Відповідач не згоден сплатити позивачці 550,00 грн. за проживання доньки у гуртожитку, оскільки донька навчається на бюджетній формі навчання та отримує стипендію, взагалі вважає, що дана вимога є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки позивачка надала до позову довідку з Кучурганської сільської ради про склад сім'ї, де зазначено, що донька проживає разом з нею. Також ОСОБА_2 не згоден з вимогами позивачки про стягнення з нього витрат на правову допомогу, оскільки сума стягнення необґрунтована, так як не доданий розрахунок вартості таких витрат.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 30.07.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, наявним в матеріалах справи (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6).

ОСОБА_3 досягла повноліття, навчається у Одеському обласному базовому медичному училищі в 45 групі IV курсу спеціальності «Лікувальна справа», на денному відділенні бюджетної форми навчання, строк закінчення навчання - 30.06.2016 року (а.с.7).

Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 сама виховує доньку ОСОБА_3, яка навчається на денній формі навчання, отже не може працювати і мати самостійний заробіток, у зв'язку з цим потребує допомоги з боку батьків. Наявність у дитини стипендії у розмірі 600,00 грн., - в силу її незначного розміру, не може покрити всіх потреб дитини на період її навчання.

Позивачка є інвалідом 3 групи, отримує пенсію, також працює та отримує незначні доходи, але обов'язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, покладений на обох батьків за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 як батько повинен також приймати участь в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання і потребує допомоги.

При визначенні суми матеріальної допомоги суд враховує наступні обставини.

Так, донька ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, а тому не може працевлаштуватись та мати самостійний заробіток. Дитину на протязі року потрібно забезпечувати одягом по сезону, предметами побуту та особистої гігієни, оргтехнікою, щомісячно продуктами харчування, канцтоварами, та витрачати кошти на інши особисті потреби, купувати квитки для проїзду з місця навчання додому та в зворотному напрямку по вихідних. Все це потребує значних коштів. Однак яких-небудь квитанцій, які б підтвердили витрати позивачки на вищезазначені потреби та їх розмір, ОСОБА_1 не надано.

Крім того, дитина навчається на бюджетній формі навчання, тобто за навчання вона не сплачує.

Позивачка ОСОБА_1 надала до позовної заяви квитанцію про сплату за проживання доньки ОСОБА_3 у гуртожитку Одеського обласного базового медичного училища за період з лютого 2016 року по червень 2016 року у сумі 1100,00 грн. (а.с.1) та вважає, що це є додатковими витратами на дитину, і відповідач повинен їй сплатити половину від цієї суми.

Суд не погоджується з цим і вважає, що це є витратами на дитину, пов'язаними з її навчанням.

Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів судом враховуються вартість проживання дитини за місцем знаходження навчання, а тому вимоги про стягнення з відповідача половини сплаченої позивачем суми за проживання дитини у гуртожитку - задоволенню не підлягають.

Доводи позивачки про наявність у відповідача нерухомого та рухомого майна, що на її думку є доказом високих заробітків відповідача, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідних доказів позивачкою до суду не надано.

Відповідач ОСОБА_2 не є інвалідом, пенсіонером, офіційно не працює, інших утриманців у нього не має, доводи про відсутність роботи судом не враховуюся. Тому суд робить висновок, що відповідач може надавати матеріальну допомогу доньці на період навчання в розмірі по 500,00 грн. щомісячно.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - у розмірі 75,00 грн., також з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 551,20 грн.

На підставі ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212-214, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Сковородки Старокостянтинівського району Хмельницької області, паспорт НОМЕР_1, виданий 12.09.1996 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на період навчання в Одеському обласному базовому медичному училищі в розмірі по 500,00 грн щомісячно, починаючи з 09.02.2016 року до 30.06.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 75,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в апеляційний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а у випадку відсутності особи в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська