Справа № 505/5756/15-ц
Провадження по справі № 2/505/317/2016 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"22" лютого 2016 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нестоїтської сільської Ради Котовського району Одеської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, 22 грудня 2015 року звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області, наполягаючи на визнанні за ним права приватної власності на житловий будинок з відповідними господарчими спорудами і будівлями № 29 по вул. Тростянецька в с. Нестоїта Котовського району Одеської області, що складається з: житловий будинок літ. «А» загальною площею 51,4 кв.м. у тому числі житловою площею 33,9 кв.м., погріб під частиною будівлі «під літ. Б,б», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В, Г, Д, Е», убиральня літ. «Т», ганок літ. «б», вимощення «І», огорожа «№ 1», ворота «№ 2», хвіртка «№ З». Мотивуючи свій позо тим, що свого часу, в с. Нестоїта Котовського району Одеської області йому була надана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) розміром - 0,25 га. і для ведення особистого селянського господарства - 0,36 га.. На зазначеній земельній ділянці, за власні кошти та власними силами, він побудував житловий будинок з відповідними господарчими спорудами і будівлями № 29 по вул. Тростянецька в с. Нестоїта Котовського району Одеської області, у звязку з чим став єдиним членом цього колгоспного двору. Але, незважаючи на внесення записів у погосподарську книгу, своє право власності на житловий будинок в БТІ він не зареєстрував, що позбавляє його зараз можливості скористатися своїм законним правом розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі.

Представник Нестоїтської сільської ради Котовського району Одеської області (сільський голова ОСОБА_2Є.), у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу без представника сільської Ради; проти позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, надані докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що свого часу, в с. Нестоїта Котовського району Одеської області позивачу була надана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) розміром - 0,25 га. і для ведення особистого селянського господарства - 0,36 га..

Після чого, позивач, на зазначеній земельній ділянці, за власні кошти та власними силами, побудував житловий будинок з відповідними господарчими спорудами і будівлями № 29 по вул. Тростянецька в с. Нестоїта Котовського району Одеської області, що складається з: житловий будинок літ. «А» загальною площею 51,4 кв.м. у тому числі житловою площею 33,9 кв.м., погріб під частиною будівлі «під літ. Б,б», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В, Г, Д, Е», убиральня літ. «Т», ганок літ. «б», вимощення «І», огорожа «№ 1», ворота «№ 2», хвіртка «№ З». Після чого став єдиним членом цього колгоспного двору і відповідно до порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах визначеним Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, став головою двору та на підставі ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції, що були чинними на момент виникнення правовідносин) став власником майна двору.

Даний факт підтверджується довідками виконкому Нестоїтської сільської Ради Котовського району Одеської області за № 1061 від 09 листопада 2015 року і № 1164 від 10 грудня 2015 року.

Отримати іншим чином свідоцтво про право власності на житловий будинок, позивач позбавлений можливості з підстав відсутності компетентних повноважень у органу місцевого самоврядування, що базується на нормах права, а саме положеннях Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності з 01.01.2013 року.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP. підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК України , ст.ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР (в редакції Закону 1963 року), ст.ст. 331, 392, 391 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 51,4 кв.м. у тому числі житловою площею 33,9 кв.м., з відповідними господарчими спорудами і будівлями, що складається з: погріб під частиною будівлі «під. літ. Б, б», літня кухня літ. «Б», сараї літ. «В, Г, Д, Е», убиральня літ. «Т», ганок літ. «б», вимощення «І», огорожа «№ 1», ворота «№ 2», хвіртка «№ 3», що розташовані по вул. Тростянецька № 29 в с. Нестоїта Котовського району Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя -