Справа № 645/3665/16-ц
Провадження № 2/645/2186/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.
за участю секретаря судового засідання - Денісенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, яким, в уточненій редакції, просили визнати за кожним з них право власності на 32/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що згідно рішення Фрунзенського народного суду м. Харкова від 10 грудня 1986 року, залишеного без змін та доповненого ухвалою Харківського обласного суду від 07 квітня 1987 року, ОСОБА_3 належало 64/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер. На час смерті померлий мешкав та був зареєстрований за вищевказаною адресою разом з ними - дружиною та сином, які після його смерті прийняли спадщину, тобто фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки продовжили мешкати у спірному будинку. Звернувшись до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3, позивачі отримали постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку.
В судове засідання позивачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явились, ОСОБА_1 про причини неявки суду не повідомила, ОСОБА_2 через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Повноважні представники позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові, просили їх задовольнити та зазначили про обставини, викладені вище.
В судове засідання представник Харківської міської ради, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав.
Враховуючи умови, встановлені ч. 1 ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивачів, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представників позивачів, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно рішення Фрунзенського народного суду м. Харкова від 10 грудня 1986 року, залишеного без змін та доповненого ухвалою Харківського обласного суду від 07 квітня 1987 року, ОСОБА_3 належало 64/100 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть 22 жовтня 1999 року зроблено запис за № 2902 (Свідоцтво про смерть НОМЕР_3, видане 22 жовтня 1999 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 64/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до роз'яснень, які містяться в листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4/13 від 16 травня 2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.
Згідно ст. 529 ЦК України, у редакції закону 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Судовим розглядом встановлено, що 19 квітня 1953 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 одружилися, після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище «ОСОБА_3» (Свідоцтво про одруження НОМЕР_4 від 19 квітня 1953 року).
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_2, батьками якого в Свідоцтві про народження НОМЕР_5 записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1.
Згідност. 548 ЦК України, у редакції закону 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК України, у редакції закону 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що на час смерті ОСОБА_3, який проживав з 11 березня 1955 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, разом з ним були зареєстровані та мешкали дружина - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_2 (Відомості (Довідка) про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, які мешкають у приватному домоволодінні № 882-05 від 31 травня 2016 року).
Таким чином, встановлено, що після смерті ОСОБА_7 його дружина та син прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, мешкаючи після померлого у спірному будинку.
Статтею 553 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.
Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
В судовому засіданні встановлено, що постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу від 05 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку будинку АДРЕСА_1, через відсутність правовстановлюючих документів, зареєстрованих органами БТІ на ім'я померлого ОСОБА_3
З листа завідувача Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Хлистун О.В. № 3317/01-16 від 04 жовтня 2016 року вбачається, що згідно Алфавітних книг обліку спадкових справ з 1999 року по теперішній час включно - після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 12-тою ХДНК спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались.
З огляду на те, що позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, мешкаючи у спірному будинку після померлого, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини невідмовилися від неї, однак позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як такого, що ґрунтується на вимогах закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 32/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право власності на 32/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -