Справа № 457/231/15 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/783/781/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Гірник Т.А., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з 29 грудня 2002 року вона була прийнята на посада продавця непродовольчих товарів до ФОП ОСОБА_3 за трудовим договором.

З 09 вересня 2008 року була переведена з посади продавця-консультанта непродовольчих товарів на посаду виконавчого директора.

19 листопада 2014 року була звільнена з роботи за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України.

При звільненні її не виплачено компенсацію за невикористану відпустку та заробітну плату.

З урахування зазначених обставини позивач на підставі ст.ст.83, 116, 237-1 КЗпП України просив стягнути з ФОП ОСОБА_3:

компенсацію за невикористані відпустки в сумі 30 000 гривень;

заборгованість по заробітній платі в сумі 20 000 гривень;

моральну шкоду в сумі 20 000 гривень.

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що сплата нарахувань ФОП -ОСОБА_3 до Пенсійного фонду внесків не підтверджує виплату їй як найманому працівникові заробітної плати за період з січня 2003 року по листопад 2014 року.

Її показання в якості свідка від 15 грудня 2014 року про те, що ФОП - ОСОБА_3 нібито виплатила доплату за відпускні не відповідають дійсності.

По справі не призначалась судово-економічна експертиза натомість була призначена судово-бухгалтерська, яка безпідставно не була проведена.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 12 лютого 2016 року поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку неможливістю прибути в судове засідання, яке колегією суддів була відхилене.

За таких обставин розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як зазначено у ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята ФОП ОСОБА_3 на посаду продавця непродовольчих товарів за трудовим договором №3224, який зареєстрований у державній службі зайнятості 29 грудня 2002 року (а.с.13).

З 09 вересня 2008 року ОСОБА_2 року була переведена з посади продавця-консультанта непродовольчих товарів на посаду виконавчого директора.

Звільнена з роботи позивачка 19 листопада 2004 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.11-12).

Довідкою ФОП ОСОБА_3 №4 від 28 березня 2015 року стверджується, що заборгованості по виплаті заробітної плати, в тому числі і відпускних чи інших виплат, перед ОСОБА_2 не має (а.с. 60).

Згідно інформації управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 07 травня 2015 року №2599/03/31 трудовий договір №3224 від 29 грудня 2002 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо виплати найманому працівникові заробітної плати у законодавчо встановленому розмірі виконувався (а.с.73-74).

27 липня 2015 року по справі судом першої інстанції було призначено судову бухгалтерську експертизу для з'ясування питання заборгованості по заробітній платі ФОП ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 за період з 29 грудня 2002 року по 19 листопада 2014 року та компенсації за невикористані відпустки за цей період, яка залишена без виконання з тих причин, що така експертиза могла бути проведена після проведення документальної ревізії.

В суді першої інстанції та в апеляційній скарзі позивачкою не ставиться питання про призначення документальної ревізії, а в подальшому відповідних експертиз.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та стягнення моральної шкоди з підстав, передбачених ст.ст.83, 116, 237-1 КЗпП України, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Гірник Т.А.

Мусіна Т.Г.