АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2960/16 Справа № 208/3789/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Похваліта С.М. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участю секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., житловий будинок АДРЕСА_3, загальною площею 39,1 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., автомобіль марки MERCEDES-BENZ E-320, 2004 року випуску, державний знак НОМЕР_1, та постановити нову ухвалу, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу та обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна, в забезпечення якого у заяві просила накласти арешт на належне відповідачу майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,9 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м., квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 42,8 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., житловий будинок АДРЕСА_3, загальною площею 39,1 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., автомобіль марки MERCEDES-BENZ E-320, 2004 року випуску, державний знак НОМЕР_1.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 цього Кодексу види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4). Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п. 7).

Між тим, накладаючи арешт на вказане майно суддя названі норми закону, роз'яснення Верховного Суду України, обставини заявлених вимог залишив без уваги та у своїй ухвалі не зазначив відповідних доказів і мотивів, з яких дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, як не зазначено їх і в самій заяві позивачки про забезпечення позову, та не врахував, що такий вид забезпечення позову приведе до неможливості користуватися цим майном відповідачем чи іншими особами, які користуються ним на законних підставах, чим будуть порушені їх законні права, при цьому не обговорив питання про можливість застосування іншого способу забезпечення позову, зокрема, у вигляді заборони відчуження спірного майна, а позивачкою його не заявлялося, тому за відсутністю законних підстав для забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ухвала судді, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення її позову на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року скасувати і в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення її позову до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ майна відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: