Справа № 461/4195/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/491/16 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" - Науменка Андрія Володимировича на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування на проведення відновлювального ремонту, пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИЛА:

09 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом у якому з урахуванням уточнених вимог від 11 серпня 2015 року просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" на його користь 18343,64 гривень несплаченого страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту, 2000 гривень понесених витрат на відновлення порушеного права, 3138,08 гривень пені, 4588,98 гривень інфляційних втрат, 378,42 гривень 3% річних, а разом 28449,12 гривень та сплачений судовий збір (а.с.2-3; 87).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року позовну вимогу ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат на відновлення порушеного права залишено без розгляду (а.с.94).

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" на користь ОСОБА_2 несплачену суму страхового відшкодування на проведення відновлювального ремонту в сумі 18 343, 64 грн., пеню в сумі 3 138,08 грн. інфляційні витрати в розмірі 4 588, 98 грн., 3 відсотки річних в сумі 378,42 гривень.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1410,40 грн.

Рішення суду оскаржив представник ТДВ "СК "Провіта" - Науменко А.В.

В апеляційній скарзі посилається на те, що учасники дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 18 грудня 2013 року під час якої був пошкоджений автомобіль позивача скористались своїм правом оформити повідомлення без участі уповноважених представників відповідного підрозділу МВСУ (склали Європротокол).

Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг, від 17 листопада 2011 року №698 «ліміт відповідальності страховика» з 01січня 2013 року становив 25000 гривень. Отже, навіть при наявності підстав для збільшення страхового відшкодування ліміт відповідальності страховика не міг перевищувати 25000 гривень і з урахуванням сплаченого, максимальна можлива доплата могла становити 25 000-14 526,11 = 10 473,89 грн., а не 18 843,64 грн.

Не погоджується із стягненням страхового відшкодування з врахуванням інфляційних збитків та 3% річних, оскільки між страховиком і потерпілим в даному випадку не існує договірних зобов'язань, і такі відносин регулюються спеціально визначеним законодавством, яке в свою чергу не передбачає можливості стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції 3% річних.

Рішення в частині стягнення пені на користь позивача відповідач визнає, оскільки дійсно прострочив виплату страхового відшкодування.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року змінити та відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення суми несплаченого страхового відшкодування у розмірі 18 343,64 грн., 4588,98 грн. інфляційних витрат та 378,42 грн. 3% річних. В частині стягнення пені 3138,08 грн. залишити в силі та за результатами розгляду апеляційної скарги змінити рішення в частині судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 щодо заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ТДВ "СК "Провіта" - Науменка А.В. підлягає до задоволення частково, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року скасуванню частково з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов суд першої інстанції стягнув з ТДВ "СК "Провіта" на користь ОСОБА_2 разом із несплаченою сумою страхового відшкодування 18343,64 гривень та 3138,08 гривень пені, також 4588,98 гривень інфляційних втрат, а також 378,42 гривень 3% річних. Рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є помилковим і підлягає скасуванню виходячи із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи установлено, що 18 грудня 2013 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить комунальному підприємству «Львівська станція швидкої допомоги» під керуванням ОСОБА_5, страховий поліс АС/2309058, виданий ТДВ «СК «Провіта» від 30 квітня 2013 року та автомобіля НОМЕР_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2, страховий поліс серія АС/2309058, виданий ТДВ «СТ «Домінанта» від 18 грудня 2013 року під його ж керуванням.

Зважаючи, що дорожньо-транспортна пригода відбулася за участю лише забезпечених транспортних засобів, за відсутністю травмованих людей, водії скористались своїм правом та спільно склали повідомлення (Європротокол), у відповідності до якого ОСОБА_5 визнав свою вину у настанні даної пригоди.

Із висновку №394 огляду та дослідження автомобіля НОМЕР_3 від 26 грудня 2013 року, складеного експертом-товарознавцем ТзОВ Фірма «Експертиза» ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку на момент огляду (станом на 23 грудня 2013 року) складала 15 025,11 гривень без ПДВ та 18 031,33 грн. ( з урахуванням ПДВ).

30 грудня 2013 року позивач ОСОБА_2 подав заяву відповідачу (ТДВ «СК «Провіта») про настання страхового випадку.

13 січня 2014 року ОСОБА_2 подав заяву до відповідача про виплату страхового відшкодування, однак листом від 28 березня 2014 року відповідач відмовив у виплаті такого (а.с.8).

24 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення з ТДВ «СК «Провіта» на його користь 15 025,11 гривень вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 серпня 2014 року позов задоволено.

Стянуто з ТДВ «СК «Провіта» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 15 025,11 гривень (а.с.13).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2014 року було змінено рішення суду першої інстанції і стягнуто ТДВ «СК «Провіта» на користь ОСОБА_2 14 526,11 гривень (а.с.15).

10 січня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова був виданий виконавчий лист, було відкрито виконавче провадження і ОСОБА_2 отримав кошти лише 24 лютого 2015 року в сумі 15 269,71 гривень, з яких на проведення відновлювального ремонту - 14 526,11 гривень.

За той час, з 13 квітня 2014 року (коли згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») по 23 лютого 2015 року (день що передував виплаті страхового відшкодування) вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача суттєво збільшилася.

Згідно висновку №155 судового експертного авто товарознавчого дослідження від 20 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 в цінах на 24 лютого 2015 року не можливо встановити, а в цінах станом на момент дослідження - 20 червня 2015 року, без урахуванням ПДВ, з урахуванням цих пошкоджень, що виявлені на момент огляду 23 грудня 2013 року становить 33 369,75 гривень (а.с. 52-61).

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача ТДВ «СК «Провіта» різницю між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу на теперішній час та сплаченою вартістю за рішенням судів, яка становить: 33369,75 грн. - 14526,11 грн. = 18843,64 грн.-500 грн. (франшиза) =18343,64 гривень, та пеню в сумі 3138,08 гривень.

В суді апеляційної інстанції представник ТДВ «СК «Провіта» підтримуючи доводи апеляційної скарги посилався на те, що після пошкодження транспортного засобу «Toyota Corolla» номерний знак НОМЕР_4, ОСОБА_2 звернувся до сервісного центру ТзОВ «Діамант» де було проведено відновлювальний ремонт даного автомобіля, оплачені кошти, про що було складено відповідний акт від 23 січня 2014 року. Тому вважав, що відсутні підстави у виплаті різниці між вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу на теперішній час та сплаченою вартістю за рішенням судів.

ТзОВ «Сервісний центр» надіслав відповідь про те, що комплекс відновлювальних робіт зазначених у рахунку №ДМ 00005474 від 19 грудня 2013 року по вказаному автомобілю не проводилися.

Оплата згідно рахунку №ДМ 00005474 від 19 грудня 2013 року в розмірі 18775,25 грн. та згідно Акту виконаних робіт №ДМ 00007390 від 23 січня 2014 року від ОСОБА_7 не надходила.

Рахунок №ДМ 00005474 від 19 грудня 2013 року не має відношення до Договору від 13 листопада 2013 року, даний рахунок був виписаний у зв'язку із зверненням ОСОБА_2 у сервісний центр для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3, внаслідок його пошкоджень, отриманих в ДТП 18 грудня 2013 року.

Комплекс виконаних робіт та наданих послуг, що зазначені в акті виконаних робіт №ДМ 00007390 від 23 січня 2014 року не повністю відповідає комплексу робіт та послуг, зазначених в рахунку №ДМ 00005474 від 19 грудня 2013 року.

Таким чином, не підтвердилися доводи відповідача про проведення відновлювального ремонту автомобіля позивачем 23 січня 2014 року.

Відтак, рішення суду першої інстанції про стягнення з ТДВ «СК «Провіта» на користь ОСОБА_2 18343,64 гривень несплаченого страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту та 3138,08 гривень пені, слід залишити без змін.

Що стосується стягнення з ТДВ «СК «Провіта» на користь ОСОБА_2 4588,98 гривень інфляційних втрат та 378,42 гривень 3% річних, то такі вимоги не можуть бути задоволеними виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.1 ст.1192 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий з цих підстав може заявляти додаткові вимоги до особи, відповідальною за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводиться вже після збільшення цін і тарифів.

У порушення ст.ст.213, 214 ЦПК України суд першої інстанції вищезазначених вимог законодавства не врахував, не визначився з характером спірних правовідносин та помилково застосував до регулювання зобов'язань унаслідок заподіяння шкоди положення про відповідальність за невиконання договірних зобов'язань, зокрема ст.625 ЦК України.

Тому в цій частині (в частині стягнення з ТДВ «СК «Провіта» на користь ОСОБА_2 4588,98 гривень інфляційних втрат та 378,42 гривень 3% річних), рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні таких.

З урахуванням зазначених обставин апеляційна скарга підлягає до задоволення частково рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року скасуванню частково з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.303,п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" - Науменка Андрія Володимировича - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 вересня 2015 року в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" на користь ОСОБА_2 4588,98 гривень інфляційних втрат та 378,42 гривень 3% річних скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Провіта" про стягнення 4588,98 гривень інфляційних втрат та 378,42 гривень 3% річних - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.