АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №613/1138/15ц
Провадження № 22-ц /790/1428/16 Головуючий 1 інст. - Кузіна Н.П.
Категорія: договірні Доповідач - Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Гуцал Л.В.,

суддів -Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», третя особа: Державна реєстраційна служба Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, про визнання договорів оренди земельної ділянки недійсними, -

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Просив визнати недійсними договори №10/04 та №14/04 оренди земельних ділянок загальною площею по 4,9700 га кожна, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, укладені 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Аграрна компанія «Промінь-2012», зареєстровані у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 16 квітня 2014 року, та зобов'язати скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію цих договорів.

Посилався на те, що йому на праві власності належать дві земельні ділянки площею по 4,9700 га кожна, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. Весною 2015 року йому стало відомо про існування договорів оренди належних йому земельних ділянок за №10/04 та №14/04 від 12 грудня 2012 року, укладених між ним та ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012», які зареєстровані у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 16 квітня 2014 року.

Проте таких договорів оренди земельних ділянок він не підписував, повноважень на підписання від його імені нікому не надавав, із заявами про реєстрацію цих договорів не звертався. Укладення договорів не відповідає його внутрішній волі.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, представник відповідача проти задоволення скарги заперечував.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30 липня 1999 року належить земельна ділянка загальною площею по 4,9700 га, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області та видана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 13 квітня 2001 року позивачу належить земельна ділянка загальною площею 4,9700 га, яка також знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області та видана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7,8).

Встановлено також, що відповідно до договору оренди земельної ділянки №10/04 від 12 грудня 2012 року між ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» та ОСОБА_1, такий договір було укладено сторонами строком на 25 років, та зареєстровано у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 16 квітня 2014 року за №12471583.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки №14/04 від 12 грудня 2012 року між ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» та ОСОБА_1 цей договір укладено строком на 25 років, та зареєстровано у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 16 квітня 2014 року за №12470341 (а.с.11-16).

Земельні ділянки знаходились у користуванні ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012».

Спірні договори ОСОБА_1 не підписувались, підпис від його імені на договорах було вчинено дружиною позивача - ОСОБА_2.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спірні договори було укладено без порушень вимог законодавства України, підпис у цих договорах був вчинений дружиною позивача ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_1, позивач раніше був ознайомлений з умовами договорів, і крім того, ОСОБА_1 отримував від відповідача орендну плату, що свідчить про згоду позивача на укладення спірних договорів оренди. Суд також вважав, що позивачем не надано доказів на порушення його прав, а визнання недійсними спірних правочинів лише на підставі формального застосування закону є неприпустимим.

Однак із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України , Законом України «Про оренду землі» тощо.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України ).

Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідачем визнається той факт, що підписи в спірних договорах виконані не позивачем, а тому такий факт не підлягає доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

Оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про волевиявлення позивача на укладення спірних договорів відповідач суду не надав, такі підлягають визнанню недійсними.

Посилання відповідача на те, що спірні договори відповідають внутрішній волі ОСОБА_1, оскільки були підписані його дружиною у присутності останнього та у присутності свідка ОСОБА_3 не ґрунтуються на законі.

Згідно зі ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник має право діяти від імені і за рахунок особи, яку він представляє. Повноваження, надані представнику, на підставі довіреності, повинні виконуватися у відповідності до змісту цієї довіреності та у її межах.

ОСОБА_2, у передбаченому законом порядку, права на здійснення правочину від імені ОСОБА_1 не отримувала. Твердження ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012» про подальше схвалення правочину позивачем, зокрема шляхом отримання ним орендної плати, є голослівним.

Так ОСОБА_1, який є особою похилого віку, стверджує, що за період 2013-2015 років він отримував гроші від товариства в якості орендної плати, оскільки вважав що земельні ділянки продовжують використовуватися СФГ «Промінь», з яким раніше (у 2007 році) були укладені договори оренди землі та яке знаходиться за тією ж юридичною адресою що і відповідач.

Та обставина, що до грудня 2012 року між позивачем та СФГ «Промінь» дійсно були правовідносини за договорами оренди землі, та що зазначене господарство знаходиться за однією адресою з відповідачем, останнім визнається.

Отже за встановлених вище обставин, сам по собі факт отримання позивачем коштів від ТОВ «Аграрна компанія «Промінь-2012 в якості орендної плати за період 2013-2015 років не може свідчити про його обізнаність в існуванні оспорюваних ним договорів та про схвалення їх умов.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Враховуючи, що підпис дружини позивача у текстах спірних правочинів не посвідчений відповідною посадовою особою, посилання відповідача на ч.4 ст.207 ЦК України, як на підставу дійсності правочинів, є помилковим.

Безпідставними є і доводи відповідача стосовно досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов спірних договорів. Зокрема, жодного доказу на підтвердження волевиявлення позивача на укладення договорів строком на 25 років, матеріали справи не містять, а відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору є його істотною умовою.

У розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України, не є належним та допустимим доказом на підтвердження волевиявлення позивача щодо укладення спірних договорів і покази свідка ОСОБА_3.

Бездоказовим є і твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 раніше був ознайомлений зі змістом спірних договорів.

Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Враховуючи що позивач оспорювані договори оренди земельної ділянки своїм підписом не скріплював, у передбаченому законом порядку інших осіб на підписання договорів від його імені не уповноважував, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 погодився з умовами спірних правочинів у подальшому матеріали справи не містять, позовні вимоги в частині визнання спірних договорів недійсними є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимоги про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію спірних договорів задоволенню не підлягають.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-У1 (з наступними змінами) «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Розділом другим цього Закону визначено органи реєстрації прав.

Позивачем заявлено позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора, разом з тим жодних обгрунтувань щодо цієї вимоги позовна заява не містить, орган, який повинен вчинити ці дії в якості відповідача до справи не залучався.

Отже підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Разом з тим, слід зазначити, що підставою для скасування спірних рішень про державну реєстрацію прав є рішення суду про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, адже реєстрація права є похідною від самого права.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 17 грудня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №10/04 загальною площею 4,9700 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», зареєстрований у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 16 квітня 2014 року за №12471583.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №14/04 загальною площею 4,9700 га, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012», зареєстрований у Реєстраційній службі Богодухівського районного управління юстиції Харківської області 16 квітня 2014 року за №12470341.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна компанія «Промінь-2012» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 513 (п'ятсот тринадцять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді