Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №316/1961/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Куценко М.О.
Провадження №22-ц/778/1714/16 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про встановлення факту сумісного проживання та поділ сумісно набутого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом, який з урахуванням уточнень обґрунтовувала тим, що в 2005 році вона познайомилась з ОСОБА_4. та у вересні 2006 року ОСОБА_3 переїхала мешкати до ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3, яку він винаймав та мешкав разом із сином від першого шлюбу. З цього часу вони стали проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, позивачка брала участь у вихованні сина відповідача від першого шлюбу ОСОБА_2, який мешкав з ними, разом робили ремонт в квартирі.

Наприкінці 2006 року сторони вирішили придбати власну квартиру. Їх вибір зупинився на квартирі АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу квартири було укладено на ім'я відповідача. Вартість квартири становила 28 000 доларів США, з яких 5% вартості квартири вони сплатили відразу, а решту суми 23 800 доларів США було взято в кредит в ПАТ «Укрсоцбанк», кредитний договір укладено в лютому 2007 року та оформлено на відповідача.

У травні 2007 року сторонами був взятий кредит в АКБ СБ «Укрсоцбанк» на покупку автомобіля Skoda Octavia. Вартість автомобіля Skoda octavia становила 22 433,66 доларів США. Відповідач продав свій автомобіль ВАЗ 21011 та за рахунок його продажу вніс 15% вартості за новий автомобіль і договір кредиту було оформлено на ім'я відповідача.

06 квітня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 офіційно зареєстрували свої стосунки, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 57.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_5.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 грудня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано за позовом відповідача.

Вказувала, що оскільки вони розірвали сімейні стосунки, то виник спір щодо поділу майна, набутого за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та за час проживання в офіційному шлюбі. Відповідач її прав категорично не визнає, тому за вирішенням цього спору вона вимушена звернутись до суду.

Посилаючись на вказані обставини остаточно просила суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у період з вересня 2006 року по 05 квітня 2010 року без реєстрації шлюбу; визнати об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 майно, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та 17/20 частки автомобіля Skoda octavia TOUR 1.9TDI, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1; визнати право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто, по 1/2 частці кожному; визнати право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на 17/20 частки автомобіля Skoda octavia TOUR 1.9TDI, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в рівних частках, тобто, по 17/40 частки кожному; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені нею при розгляді справи в розмірі 3 654 грн.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року залишити без змін (а.с.154-159 т.2).

Третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» також надали заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначають, що будь-якої інформації щодо перебування у шлюбі або проживання однією сім'єю з будь-якою особою ОСОБА_4 не надавалося ані ПАТ «Укрсоцбанк», ані нотаріусу під час посвідчення кредитних договорів та іпотечного договору. Просили суд апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року залишити без змін (а.с.163-164 т.2)

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Згідно ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1026цс15 від 23.09.2015 року, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою і має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що під час застосування ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відтак, першочергово у даній категорії справ виникає необхідність встановлення факту спільного проживання однією сім'єю, а на підставі цього - можливість застосовувати до майна, набутого під час такого спільного проживання, режим права спільної сумісної власності.

Встановлено, що сторони з 06 квітня 2010 року по 03 грудня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. (а.с.7, 8, 12 т. 1).

21 лютого 2007 року ОСОБА_4 придбав трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а.с.57-59 т. 1).

Згідно із договором кредиту №31207Ж010-К від 21.02.2007 року АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») надав ОСОБА_4 у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 23 800 доларів США, зі сплатою 12,5% річних для придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2, строком до 20.02.2022 року (а.с.60-64 т.1).

В якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним договором кредиту 21.02.2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №31207ж010-І, відповідно до якого в іпотеку передано спірну квартиру (а.с.65-67 т.1).

Згідно із довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 станом на 30.10.2015 року зобов'язання за кредитним договором №31207Ж010-К від 21.02.2007 року не виконані ( т.2 а.с.32).

21 травня 2007 року між ТОВ фірма «Альфа-Плюс» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №2-Ш/2007, за яким ОСОБА_4 придбав автомобіль марки Skoda, модель Octavia, комплектація TOUR, двигун 1.9/66kW, сірого кольору (а.с.68-69 т.1).

25 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту №31207А023-К на купівлю автотранспортних засобів, згідно якого останньому було надано в тимчасове користування грошові кошти у сумі 19 000 доларів США, зі сплатою 13% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 24.05.2014 року для придбання автомобіля марки Skoda Octavia 2007 року випуску, сірого кольору (а.с.68-73 т.1).

Згідно із довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 станом на 30.10.2015 року не має зобов'язань перед банком за кредитним договором №31207А023-К від 25.05.2007 року (а.с.31 т.2).

При укладанні кредитних договорів, іпотечного договору, договорів купівлі-продажу квартири та автомобіля, інформація про перебування ОСОБА_4 у шлюбі або проживання однією сім'єю з будь-якою особою з'ясовувалась банком, нотаріусом. Такі обставини не були виявлені та ніяким не спростовувались, а тому згода ОСОБА_3 на вчинення вказаних правочинів в порядку ст. 65 ч. 3 СК України не витребовувалась.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_3 посилалася на те, що з вересня 2006 року по 05 квітня 2010 року вони з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет. У лютому 2007 року вони придбали спірну квартиру, 5% вартості оплатили відразу, а решту суми було взято в кредит, оформлений на ім'я ОСОБА_4. В травні 2007 року сторонами був взятий кредит в АКБ СБ «Укрсоцбанк» на покупку автомобіля Skoda Octavia, 15% вартості якого оплатив відповідач за свої власні кошти, а іншу суму було взято в кредит на ім'я відповідача.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами вважаються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказі, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на частину майна за кожною із сторін.

Позивач ОСОБА_3 мала надати суду належні та допустимі докази спільного проживання однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу у період з вересня 2006 року по 05 квітня 2010 року, ведення спільного господарства та те, що вона в цей час брала участь у придбанні спірного майна внаслідок спільної праці сторін у справі.

Позивачкою не надано допустимих доказів про придбання спірного майна внаслідок спільної праці та внаслідок проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу вперіод, упродовж якого було придбано спірні квартиру та автомобіль.

Доводи апеляційної скарги про доведеність наявності між сторонами взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю, з вересня 2006 року по 05 квітня 2010 року поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_3 не можна вважати достатніми та переконливими доказами.

Жоден із допитаних судом першої інстанції свідків не підтвердили факту перебування позивачки та відповідача у спірний період у фактичних шлюбних відносинах, не доповіли про факти, які б підтвердили проживання сторін саме однією сім'єю з веденням спільного господарства, побуту та бюджету.

Надані позивачкою фотографії, які містять інформацію про спілкування сторін, спільний відпочинок та виховання сина відповідача від першого шлюбу, а також твердження позивачки про те, що відповідач носив обручку на правій руці також не доводять факту проживання сторін однією сім'єю з веденням спільного господарства, побуту, бюджету та не доводять наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд першої інстанції, визначившись вірно з характером спірних правовідносин, надавши оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про проживання позивачки з відповідачем у період з вересня 2006 року по 05 квітня 2010 року у фактичних шлюбних відносинах з веденням спільного господарства, побуту і бюджету, тобто однією сім'єю без перебування у шлюбі між собою та інших позовних вимог, які є похідними за їх недоведеністю.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права (ст. ст. 3, 4, 11 ЦПК України).

Згідно зі ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, ураховуючи норми ст..ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

В суді першої та апеляційної інстанцій позивачка та її представник підтримали та обґрунтовували позовні вимоги саме про визнання права спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль Skoda octavia в рівних частках, на поділі майна в інший спосіб заперечували, а тому посилання апеляційної скарги про не застосування районним судом до спірних правовідносин положень ст.. 71 СК України є безпідставними.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування висновків суду першої інстанції, передбачених статтями 57,58,59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова