Справа № 204/790/16-ц
Провадження № 2/204/805/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживача та стягнення компенсації за порушення договірних зобов'язань,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на його користь компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення перерв у наданні послуг з централізованого постачання гарячої води) за період з 01.02.2013 року по 31 січня 2016 року у сумі 3102,14 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він є мешканцем квартири АДРЕСА_1. Виконавцем послуг з гарячого водопостачання багатоквартирного будинку, в якому розташована його квартира, є Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради. Кількість субєктів користування послугами відповідача - 4. Починаючи з 2008 року і по теперішній час, за місцем його мешкання, послуги з гарячого водопостачання відповідачем йому не надаються. Відповідачем визнається факт припинення гарячого водопостачання, а також власне обовязок з постачання гарячої води до квартири позивача, але протягом тривалого часу він не надає позивачу належні послуги з централізованого гарячого водопостачання, відповідно до договору, чим істотно порушив його права, як споживача, яке передбачає своєчасне отримання житлово-комунальних послуг відповідної якості. У звязку з відсутністю гарячого водопостачання з вини відповідача, з 01.02.2013 року по 31.01.2016 року перерва у гарячому водопостачанні до його помешкання склала 03 роки протягом яких йому не нараховувалася плата за гаряче водопостачання. Таким чином, за останні три роки з вини відповідача до помешкання позивача не подається гаряча вода, що свідчить про те, що відповідач, який є монопольним виконавцем комунальних послуг з гарячого водопостачання, не виконує своїх зобовязань, передбачених чинним законодавством України, умовами укладеного між ними договору та іншими нормативними актами. Компенсація за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт за Договором визначається як 3,3 відсотка від суми місячної плати за кожен день з перевищенням допустимого терміну відхилення. Тобто, відповідач має зробити перерахунок плати за послуги гарячого водопостачання та сплатити позивачу на підставі підпункту 2 пункту 21 Договору, неустойку-компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення перерв у наданні послуг з централізованого постачання гарячої води) у сумі 3102,14 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше його представник ОСОБА_2 надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника відповідача. Також, надала суду письмові заперечення проти задоволення позовних вимог позивача, в яких просила відмовити позивачу в задоволенні його вимог в повному обсязі. При цьому, вказала, що з моменту укладення договору відповідачем не нараховується плата за гаряче водопостачання в квартиру позивача, що не заперечується й самим позивачем. Проте, дійсно, пунктом 21 договору також передбачено, що виконавець несе відповідальність у разі зниження кількісних і якісних показників створених послуг, надання послуг не в повному обсязі - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт в розмірі, встановленому законодавством. Але стороною за вищевказаним договором, а саме Споживачем, є ОСОБА_4. А тому, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року по справі 204/6551/15-ц було задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 та вже було стягнуто з КП «Теплоенерго» на користь ОСОБА_4 компенсацію за порушення грошових зобов'язань у розмірі 2661,02 грн. за спірним договором від 01.01.2012 року. Таким чином, відповідач не може двічі нести відповідальність одного виду за одне і те саме правопорушення за договором. Тому, повторне стягнення компенсації з відповідача не є можливим.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач надає у вищевказану квартиру послуги з теплопостачання та має надавати послуги з гарячого водопостачання.

01 січня 2012 року між ОСОБА_4 та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, згідно з яким останній зобовязувався надавати ОСОБА_4 та членам її сімї послуги з теплопостачання, зокрема й безперебійного централізованого гарячого водопостачання, у звязку з чим, на ім'я ОСОБА_5 відкритий особовий рахунок № 7-705988 (а.с.5-6).

Разом з тим, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року по справі № 204/6241/2015-ц, яке набрало законної сили 08 грудня 2015 року, встановлено, що з 2008 року відповідач не здійснює у вищевказану квартиру надання послуг з гарячого водопостачання (а.с.8-10). Вищевказані обставини також не заперечував й представник відповідача в своїх письмових запереченнях.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, вищевказані обставини не потребують доказування, оскільки встановлені судовим рішенням по вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили, та визнаються сторонами у справі.

Згідно пп.2 п.21 Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 01.01.2012, укладеного між ОСОБА_4 та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради, виконавець несе відповідальність у разі зниження кількісних і якісних показників створених послуг, надання послуг не в повному обсязі - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт в розмірі, встановленому законодавством.

На підставі вищевказаного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання (за перевищення перерв у наданні послуг з централізованого постачання гарячої води).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник відповідача, в свою чергу, заперечувала проти задоволення його вимог та посилався на те, що позивач не є стороною вищевказаного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вивчивши матеріали справи, суд не погоджується з твердженням позивача, що йому належить заявлена ним компенсація за перевищення перерв у наданні послуг з централізованого постачання гарячої води, з огляду на наступне.

Так, підпунктом 2 п. 21 Постанови КМУ від 21.07.2005 року за № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено, що виконавець несе відповідальність у разі зниження кількісних і якісних показників створених послуг, надання послуг не в повному обсязі - шляхом зменшення розміру плати та виплати споживачеві компенсації за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт в розмірі, встановленому законодавством, а також ст. ст. 549 та 611 Цивільного кодексу України та п. 7 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де зазначено, що споживач має право отримувати від виконавця компенсацію в розмірі визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлюваних робіт.

В свою чергу, згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, законодавцем передбачена відповідальність однієї із сторін договору перед іншою стороною, у разі невиконання нею своїх договірних зобовязань.

Але ж, з всього вищевказаного вбачається, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини. Договірні відносини по наданню послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартиру, де проживає позивач, існують між ОСОБА_4 та Комунальним підприємством «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради.

При цьому, судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2015 року по цивільній справі № 204/6551/2015-ц, яке набрало законної сили 29 грудня 2015 року, з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради вже було стягнуто на користь ОСОБА_4 компенсацію за порушення договірних зобовязань щодо гарячого водопостачання у вищевказану квартиру, в якій проживає позивач, у сумі 2661,02 грн. за період з 01 жовтня 2012 року по 29 вересня 2015 року.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживача та стягнення компенсації за порушення договірних зобов'язань - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова