Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-101/99
Провадження № 6/553/15/2016
У Х В А Л А

Іменем України

23.03.2016м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Новак Ю.Д. вирішуючи питання про прийняття до провадження справи за заявою ОСОБА_1 про заміну способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з заявою про заміну способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року, в якій просить суд: 1) змінити спосіб виконання рішення Ленінського районного суду від 10.03.1999 року (спосіб установить сам суд, в противному випадку зазначити як повинно виконатися рішення суду в теперішній час). 2) винести ухвалу про заміну способу виконання рішення суду від 10.07.1999 року (запропоновану ним) замість зобовязати КСП ім. Благоєва надати ОСОБА_1 квартиру по вул.Калініна в с.Куликово, Полтавського району, Полтавської області на стягнення з Куликівської сільської ради на його користь відшкодування за не отримане житло в сумі 1398304 (один мільйон триста девяносто вісім тисяч триста чотири ) грн.

Частиною 1 статті 20 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу судді, а саме суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сімї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4)якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 23 ЦПК України визначено, що в разі наявності обставин зазначених у ст. 20 ЦПК України суддя зобовязаний заявити самовідвід.

Слід зазначити, що законодавцем визначено, що право відводу є процесуальною гарантією забезпечення неупередженості та обєктивності суду та перелік підстав для відводу (самовідводу) наведений у статті 20 ЦПК України є вичерпним.

Як вбачається із матеріалів справи, 03 березня 2014 року суддею Кононенко С.Д. було розглянуто справу № 2-101/99 (Провадження № 6/553/35/2014) за заявою ОСОБА_1 про заміну способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Куликівської сільської ради народних депутатів Полтавського району, КСП ім. Благоєва, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання ордерів недійсними, виселення та стягнення заподіяної шкоди. Заяву ОСОБА_1 було задоволено, змінено спосіб виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 1999 року, а саме: замість зобов»язати КСП ім.Благоєва надати ОСОБА_1 квартиру по вул. Калініна в с. Куликово, Полтавського району, Полтавської області на стягнення з Куликівської сільської ради на користь ОСОБА_1 компенсації за неотримане житло в сумі 723335 (сімсот двадцять три тисячі триста тридцять п»ять) грн.

Вищевказана ухвала суду від 03.03.2014 року оскаржувалася Куликівською сільською радою Полтавського району в апеляційному та касаційному порядку. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2014 року апеляційну скаргу Куликівської сільської ради Полтавського району відхилено, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 03 березня 2014 року залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014 року касаційну скаргу Куликівської сільської ради Полтавського району Полтавської області задоволено частково, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 03 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

24.10.2014 року заяву ОСОБА_1 про заміну способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року прийнято мною до свого провадження та призначено судове засідання.

За результатами розгляду даної справи ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 18.12.2014 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року.

ОСОБА_1 з даною ухвалою суду не погодився та оскаржив її.

Окрім того, ОСОБА_1 щодо моїх дій як судді 25.12.2014 року було подано скаргу ОСОБА_5 ВККС України щодо притягнення мене до дисциплінарної відповідальності у зв»язку з тим, що заявник був незадоволений результатом розгляду його заяви та терміном її розгляду. У своїй скарзі заявник ОСОБА_1 зазначив, зокрема, що я, як суддя, не справедливо, не об»єктивно, незаконно, а, можливо, навіть і навмисно порушуючи присягу судді виніс таку ухвалу, щоб рішення суду від 10.03.1999 року не виконувалось.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28.01.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 було відхилено. Ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 18.12.2014 року залишено без змін.

Окрім цього ОСОБА_1 також подав аналогічну заяву 11.03.2016 року до суду по якій я також заявив самовідвід з вищезазначених підстав.

Таким чином, з метою забезпечення безстороннього і обєктивного розгляду вирішення даної справи у суді, та з метою запобігання безпідставних звинувачень з боку учасників процесу щодо необєктивності та неупередженості в розгляді вказаної справи та, зважаючи на суть справи та особу по справі, вважаю за необхідне заявити самовідвід в порядку ч. 1 ст. 23 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 20,23 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

По справі за заявою ОСОБА_1 про заміну способу виконання рішення суду від 10.03.1999 року заявляю самовідвід.

Справу передати на розгляд іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6