Справа № 346/2450/14-ц
Провадження № 22-ц/779/743/2016
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 січня 2008 року відповідач отримала кредит у розмірі 1200 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк виконав свої зобовязання у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, натомість остання систематично порушувала умови договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 2449,04 доларів США, що за курсом 10,95 грн. за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 березня 2014 року, складає 26816,97 грн. та включає в себе штрафи і різницю від суми, що була стягнута з відповідача на підставі рішення суду від 13 січня 2010 року.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ПАТ КБ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт зазначає, що судом порушено норми матеріального права, а саме: ч.1 ст.207, ст.ст.634, 638 ЦК України, відповідно до яких доведеним є факт укладення між сторонами договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й також з Умов та Правил надання банківських послуг. Послання суду на пропуск позовної давності свідчить про неповне з'ясування обставин справи. Апелянт не погоджується із висновком суду про обґрунтованість заяви відповідача про застосування позовної давності. Застосовуючи позовну давність, суд невірно застосував положення ст.1054 ЦК України. Також, на думку апелянта, суд безпідставно відмовив у вимогах про стягнення неустойки у вигляді штрафу. З цих підстав апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Сторони, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено, що на підставі «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», відповідач 14 січня 2008 року отримала кредит у розмірі 1200 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У результаті неналежного виконання позичальником умов даного договору виникла заборгованість у розмірі 2449,04 доларів США, що за курсом 10,95 грн. за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 31 березня 2014 року, складає 26816,97 грн. Наведене підтверджується даними розрахунку заборгованості за вказаним договором.

17 червня 2014 року по даній справі Коломийським міськрайонним судом було прийнято заочне рішення, згідно якого з відповідача стягнуто заборгованість за вище зазначеним кредитним договором. За її ж, відповідача, заявою від 10 березня 2015 року ухвалою суду від 19 березня 2015 року вказане рішення скасовано, а справу призначено до нового розгляду.

На підтвердження своїх вимог позивач також подав суду довідку про заробітну плату відповідача за липень-грудень 2007 року у торгово-виробничому підприємстві «Агат», що у м. Коломиї, де вона ніби-то працювала менеджером, та анкету відвідування її місця роботи без зазначення дати, яка ніби-то підтверджує факт перевірки робочого місця відповідача.

В той же час на спростування цього відповідач подала суду ряд письмових документів, які вказують на фіктивність доказів позивача, а саме: копії свідоцтв про народження двох дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких вона народила 5 листопада 2005 року і догляд за якими здійснювала у 2007 році. Також відповідач долучила суду копію своєї трудової книжки, яка була заповнена 23 липня 2009 року та оригінали відомостей про застраховану особу, які подавалися нею за 2007 2010, 2014 роки.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НМ № 039462 підтверджується, що 16 жовтня 2009 року шлюб між відповідачем та ОСОБА_4 розірвано, а із свідоцтва про смерть серії І-БВ № 232253 від 23 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 помер 19 квітня 2014 року.

За клопотанням відповідача, яка стверджувала, що не підписувала заяву про отримання кредиту, а вказані дії без її відома міг вчинити чоловік ОСОБА_4, який мав доступ до її документів і можливо скористався цим, суд призначав судову почеркознавчу експертизу.

Із висновку експерта № 09/03-272 від 30 жовтня 2015 року підтверджується, що підписи у спірному кредитному договорі від 14 січня 2008 року та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна Gold» БПОКИК від 23 січня 2008 року виконані не відповідачем, а іншою особою. Крім того даним висновком експерта встановлені розбіжні ознаки, стійкі і достатні для висновку про те, що рукописні написи від імені клієнта у вищезазначеній заяві від 14 січня 2008 року, які заповнюються клієнтом, виконані не відповідачем.

В силу ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Як видно з положень ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

В силу ст.66 ЦК України висновок експерта належить до письмових доказів.

Виходячи з вище наведеного, суд на підставі належних та допустимих доказів встановив факт виконання підпису іншою особою у спірних документах від імені відповідача, що виключає вступ останньої у зобов'язальні відносини з банком по вище зазначеному кредитному договору та, як наслідок, отримання нею кредитних коштів.

Таким чином, суд вірно відмовив у задоволенні позовних вимог банку.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до неправильності відмови в позові з підстав пропуску позовної давності. Однак, як видно із рішення, суд відмовив у позові з інших підстав, а саме, через те, що відповідач не підписувала заяви про надання кредиту, що підтверджується висновком експертизи.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 29 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_5