Справа №718/2663/15-ц
Провадження №2/718/1300/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 11.08.2008 року кредитного договору № CVSNGA відповідачу ОСОБА_1 надано кредит в сумі 25925,38 доларів США на строк до 11.08.2028 року. Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення 11.08.2008 року договорів поруки із ОСОБА_2 та із ОСОБА_3 Зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконується і станом на 12.11.2015 року заборгованість становить 94937,60 доларів США, з яких: 21034,88 доларів США заборгованість за кредитом, 20075,91 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 4916,96 доларів США заборгованість по комісії, 44378,55 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також 10,99 доларів США штраф (фіксована частина), 4520,32 доларів США штраф (процентна складова), які просив стягнуто солідарно з відповідачів.

Представник позивача подала письмову заяву про підтримання позову, розгляд справи за її відсутності, погодження на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явивcя, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнала, просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, оскільки є рішення суду від 18.09.2012 року, що вбачається із змісту поданої нею письмової заяви.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, будучи відсутнім за місцем реєстрації, що, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається належним повідомленням про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 11.08.2008 року укладений Кредитний договір № CVSNGA, за яким ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 20853,59 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних строком до 11.08.2028 року.

Зобов`язання за вказаним кредитним договором забезпечено порукою шляхом укладення 11.08.2008 року договорів поруки із ОСОБА_2 та із ОСОБА_3

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором позивачем здійснено нарахування заборгованості, яка станом на 12.11.2015 року становить 94937,60 доларів США, з яких: 21034,88 доларів США заборгованість за кредитом, 20075,91 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 4916,96 доларів США заборгованість по комісії, 44378,55 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також 10,99 доларів США штраф (фіксована частина), 4520,32 доларів США штраф (процентна складова).

Станом на 01.02.2016 року заборгованість за кредитним договором становить 93253,25 доларів США, з яких: 19552,83 доларів США заборгованість за кредитом, 20737,26 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 5120,41 доларів США заборгованість по комісії, 43392,80 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також 9,78 доларів США штраф (фіксована частина), 4440,17 доларів США штраф (процентна складова).

Розмір позовних вимог позивачем не змінювався. Разом з тим, за уточненим розрахунком загальний розмір заборгованості (93253,25 доларів США) не перевищує розміру заявлених позовних вимог (94937,60 доларів США). Тому, вирішуючи даний спір, суд не виходить за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі цього договору.

Згідно ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

За змістом ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

На підставі ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами.

Пунктом 12 договорів поруки від 11.08.2008 року встановлено, що порука припиняється після закінчення 5 (пяти) років з дня настання терміну повернення кредиту.

Згідно до п.5.4 кредитного договору нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобовязань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинне бути виконане позичальником.

Відповідно до п.5.5 кредитного договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до вимог ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Отже, за умовами кредитного договору позовна давність становить п`ять років, а нарахування пені здійснюється протягом трьох років, за умовами договорів поруки позовна давність становить пять років.

Позивачем 20.08.2015 року поручителям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлялись повідомлення про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.09.2012 року в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № CVSNGA від 11.08.2008 року в сумі 353 707,46 гривень звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 102,20кв.м., що розташований в с. Зеленів, вул. Буковинська, 46, Кіцманського району Чернівецької області.

Предмет іпотеки, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реалізований 20.01.2016 року.

До суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 09.12.2015р. про стягнення кредитної заборгованості солідарно з боржника та поручителів.

Згідно постанови ВССУ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п.24 даної постанови, судам рекомендується при вирішенні таких спорів враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Як розяснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України у п.9 постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Положення ч. 1 ст. 11 Закону № 898-ІV, яким установлена відповідальність майнового поручителя перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки, передбачає право кредитора стягнути непокриту предметом іпотеки суму боргу з боржника у разі, якщо вартість іпотечного майна є меншою від заборгованості за основним зобовязанням. Зважаючи на той факт, що чинне законодавство (ст. 39 Закону № 898-ІV) та відповідні розяснення (п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5) передбачають зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, беручи до уваги, що фактична ціна продажу цього майна в процесі його реалізації може змінюватися, вимога про стягнення суми боргу непокритого іпотечним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет іпотеки, причому як у випадку, коли мало місце звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить майновому поручителю, так і тоді, коли іпотечне майно належить боржнику за основним зобовязанням.

Нерухоме майно (житловий будинок), на яке було звернуто стягнення, було реалізовано за 5697,10 доларів США, з яких 1482,05 доларів США зараховано на погашення простроченої суми кредиту та 4215,05 доларів США на погашення пені, однак це не покрило наявної заборгованості за кредитним договором.

Стосовно стягнення пені, суд враховує наступне.

З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня була нарахована за період з 13.12.2008 року по 12.11.2015 року і становить 44378,55 доларів США.

07.02.2016 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

З уточненого банком розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по пені за період з 18.09.2012 року по 01.02.2016 року становить 43392,80 доларів США.

За три роки до подання позову, згідно поданих позивачем розрахунків, розмір пені становить 30979,59 доларів США, що за офіційним курсом НБУ до офіційного курсу долара США (25,55) становить 791528,52 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

За ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Згідно п.5.1 кредитного договору сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Положення ч. 2 ст. 192 ЦК України та ч.3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення неустойки.

З врахуванням викладених обставин, стягненню підлягає пеня в межах трьохрічного строку, передбаченого п.5.4 кредитного договору, в сумі 791528,52 гривень.

При цьому загальний розмір заборгованості слід визначити в сумі 49860,45 доларів США та 791528,52 гривень.

Таким чином, заявлені вимоги є частково обґрунтованими і пропорційно до розміру задоволених вимог (86,7%=28088,60грн.) підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у рівних частках з кожного відповідача.

Враховуючи наведене, ст.ст. 252-258, 509, 510, 526, 553, 554, 559, 599, 610, 611, 625, 1048, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 74, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, 20.02.1963р.н., ІПН НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, 09.02.1968р.н., ІПН НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, 25.03.1985р.н., ІПН 31130144, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № CVSNGA від 11.08.2008 року у розмірі 49860,45 доларів США та 791528,52 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» у відшкодування витрат по сплаті судового збору по 9362,87 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: