У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Максимчук З.М., Оніпко О.В.,

Секретар судових засідань Вох В.С.,

з участю сторін та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що місцевий суд безпідставно поклав в основу відмови у задоволенні позову рішення Рівненського міського суду від 28 жовтня 2015 року у справі за його позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та пояснює, що предметом спору у справі, де ухвалене це рішення, було відшкодування шкоди за фактом затоплення у 2014 році, тоді як даний позов стосується затоплення гаража, яке мало місце 27 вересня 2015 року. Зазначає, що відповідачкою порушується встановлений законом обов'язок власника утримувати своє майно, у зв'язку з чим не просто існує загроза, а завдається реальна шкода його майну. Вказує на допущені судом процесуальні порушення, які знайшли свій вияв у тому, що безпідставно було відхилено його клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, висновки якої мають вирішальне значення для встановлення об'єктивних обставин справи, чим порушено ст. 143 ЦПК України, а також відхилено клопотання про огляд речових доказів за місцем вчинення шкоди, що також надало б достовірну інформацію про факт і розміри завданої шкоди. Стверджує, що неправомірними діями відповідачки йому завдано моральну шкоду, адже через те, що затоплення гаража з вини відповідачки відбуваються постійно, порушується протипожежна безпека, і це зумовлює нервову напругу через тривогу за своє майно. Вказує, що після затоплення 27 вересня 2015року його здоров'я погіршилось, що зумовлює придбання ліків, та надає аптечні квитанції на суму 1700,39 грн.. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує, що її вини у підтопленні 27 вересня 2015 року гаража позивача немає, тієї ночі була сильна злива. Затікання з її гаража в гараж ОСОБА_2 вона не виявила стеля, стіни і підлога в її гаражі були сухими. Комісія авто гаражного кооперативу „Кристал" навпаки виявила відсутність гідроізоляції в гаражі позивача і рекомендувала йому зробити гідроізоляцію.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що в грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням гаража, який розташований у комплексі гаражних будівель під АДРЕСА_1 та належить до гаражного кооперативу «Кристал». На обґрунтування своїх вимог зазначав, що неправомірними діями відповідачки, які полягають у неналежному користуванні суміжним гаражем НОМЕР_1 у тому ж комплексі, підлога якого є одночасно стелею його гаража, завдано йому збитків у вигляді затоплень даху та зруйнування плит бетонних перекриттів.

За ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує судове рішення, яке набрало законної сили, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням гаража, а також врахував, що кошти на виконання цього рішення були сплачені відповідачкою на користь позивача.

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і апеляційний суд.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Рівненського міського суду від 28 жовтня 2015 року у справі № 569/19824/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 955,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої пошкодженням майна (гаража № НОМЕР_2, розташованого у гаражному комплексі «Кристал» по АДРЕСА_1) та 1 153,00 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням судової експертизи (а.с. 30).

Зазначені кошти були сплачені відповідачкою відповідно до квитанції №187 від 25.11.2015 року (а.с. 55).

Виходячи з того, що рішення суду про стягнення майнової шкоди за пошкодження майна не скасоване, набрало законної сили, та виконане відповідачкою, колегія суддів приходить до переконання про безпідставність позовних вимог та їх правомірне відхилення судом першої інстанції.

Заключенням по обстеженню гаражів НОМЕР_1 і НОМЕР_2 у філії авто гаражного кооперативу "Кристал" АДРЕСА_1 комісією встановлено, що після рішення Рівненського міського суду від 27 жовтня 2015 року шиферне покриття зі свого гаража НОМЕР_1 ОСОБА_3 зняла і замінила його на металевий профіль. Перед гаражем № НОМЕР_2 власником якого є позивач ОСОБА_2 проходить дорога на відстані 4 метрів від воріт гаража № НОМЕР_2 є яма , яка наповнюється стічними водами і просочується в грунт, під асфальтом та доходить до стіни гаража позивача, яка не має належної гідроізоляції, а тому волога потрапляє на стіну і руйнує її. Комісією рекомендовано ОСОБА_2 зробити гідроізоляціюстіни через яку потрапляє вода до його гаража (а.с.60).

Стосовно клопотання ОСОБА_2 про призначення експертизи для визначення причини затікання води в його гараж, відповідачка відмовилася, очкільки методом такого визначення мало бути заливання води в її гараж зі шланга протягом певного періоду часу з наступним виявлення місця протікання, як зазначено на фото (а.с.65).

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 1 ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий І.М. Собіна

Судді : З.М. Максимчук

О.В. Оніпко