Справа № 344/1111/16-ц
Провадження № 2/344/2581/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Домбровської Г.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1,

за участю представника Позивача ОСОБА_2, представника Відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про розірвання договору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» (надалі «Відповідач», «ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія») про розірвання договору №170 купівлі-продажу теплової енергії від 23 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» та ОСОБА_4.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Зокрема, як зазначила представник Позивача в судовому засіданні, враховуючи те, що у ОСОБА_4 відсутня заборгованість перед теплопостачальною організацією (ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія»), а також її бажання перейти на новітні енергозберігаючі технології, Позивачем у передбачений договором та чинним законодавством строк повідомлено Відповідача про намір в подальшому відмовитися від послуг та припинити договірні відносини.

В той же час, як вказала представник Позивача, ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» неправомірно, на її думку, відмовлено ОСОБА_4 у розірванні договору, оскільки чинне законодавство України гарантує право кожному споживачу на вибір одного або декількох джерел теплової енергії на власний розсуд.

Представник Відповідача ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просив відмовити в їх задоволенні.

Зокрема, як зазначив представник Відповідача, станом на даний час відсутні правові підстави для розірвання договору № 170 купівлі-продажу теплової енергії від 23 квітня 2014 року, укладеного між ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» та ОСОБА_4, оскільки чинним законодавством України встановлено відповідний імперативний порядок відключення від мереж централізованого опалення.

Зокрема, представник Відповідача зауважив, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення можливе виключно за умови відключення будинку в цілому, а не його окремих квартир, і відповідно до вимог спеціального законодавства підставою для розірвання договору про надання послух з централізованого опалення є оформлений належним чином та затверджений відповідною комісією акт про відключення будинку від мереж центрального опалення.

Заслухавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вказаного закону «житлово-комунальні послуги» визначаються як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (частина 3 статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів (пункти 1,2 частини 3 статті 24 Закону України «Про теплопостачання»).

Позивач ОСОБА_4 є власником крамниці продтоварів «Юлі», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Кисілевської О., буд. 42, що підтверджується наявним в матеріалах справи Договором купівлі-продажу від 28 жовтня 2013 року (а.с. 13).

23 квітня 2014 року між ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» (Теплопостачальна організація) та ОСОБА_4 (Споживач) було укладено Договір №170 купівлі-продажу теплової енергії (надалі також «Договір №170 від 23 квітня 2014 року»), за умовами якого Теплопостачальна організація зобовязується продавати (постачати) Споживачу теплову енергію в гарячій воді у відповідності з умовами Договору, а Споживач зобовязується своєчасно проводити оплату за спожиту теплову енергію у строки і на умовах, що передбачені договором.

Розділом 3 Договору №170 від 23 квітня 2014 року визначено права та обовязки споживача.

Так, згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 Розділу 3 Договору №170 від 23 квітня 2014 року Споживач має право вибирати Теплопостачальну організацію, якщо це можливо за існуючими технічними умовами, а також відмовитися від послуг Теплопостачальної організації. У разі відмови від теплопостачання та за відсутності у Споживача заборгованості за спожиту теплову енергію та інших платежів, передбачених даним Договором, сторони розривають цей Договір за взаємною згодою.

Відповідно до підпункту 3.2.2 пункту Розділу 3 Договору №170 від 23 квітня 2014 року Споживач зобовязується у разі реалізації права на вибір Теплопостачальної організації, та якщо це можливо згідно існуючих технічних умов, Споживач зобовязаний письмово повідомити Теплопостачальну організацію про необхідність розірвання цього Договору не пізніше ніж за 20 днів до кінця розрахункового періоду.

Підпунктом 8.3.2 пункту 8.3 Розділу 8 Договору №170 від 23 квітня 2014 року визначено, що Теплопостачальна організація має право припинити чи обмежити постачання теплової енергії Споживачу, або не здійснити підключення до системи теплопостачання у випадку письмового звернення Споживача про відключення (самовільне відключення Споживачем від систем теплопостачання без дозволу Теплопостачальної організації забороняється). У цьому випадку відключення виконується на підставі наряду Теплопостачальної організації з оформленням акту пломбування, а Споживачу надається до сплати додатковий рахунок про відшкодування витрат на відключення.

Пунктом 11.2 Розділу 11 Договору №170 від 23 квітня 2014 року визначено, що Договір вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із Сторін у порядку, визначеному законодавством України та з підстав, передбачених п. 3.1.1 та 3.2.2 цього Договору.

18 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася до ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» із повідомленням, в якому повідомила про відмову від подальшого отримання послуг теплової енергії ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» та бажання розірвати договір у встановленому порядку.

Листом № 13/4462 від 17 грудня 2015 року ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» повідомила Позивача про те, що чинним законодавством встановлено порядок, за яким відключення споживачів від мереж централізованого опалення можливе виключно за умови відключення будинку в цілому, а не його окремих квартир, а підставою для розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення є оформлений належним чином та затверджений комісією акт про відключення будинку від мереж центрального опалення.

Відмову Відповідача в розірванні Договору №170 від 23 квітня 2014 року ОСОБА_4 вважає незаконною, у звязку з чим звернулася до суду з даним цивільним позовом про розірвання даного договору.

Проаналізувавши вимоги чинного законодавства України в сфері надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання, умови Договору №170 від 23 квітня 2014 року, Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Підстави розірвання договору про надання послуг врегульовано статтею 907 Цивільного кодексу України .

Так, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 Розділу 3 Договору №170 від 23 квітня 2014 року, укладеного між сторонами, передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, якщо це можливо за існуючими технічними умовами, а також відмовитися від послуг Теплопостачальної організації. У разі відмови від теплопостачання та за відсутності у Споживача заборгованості за спожиту теплову енергію та інших платежів, передбачених даним Договором, сторони розривають цей Договір за взаємною згодою.

Відповідно до підпункту 3.2.2 пункту Розділу 3 Договору №170 від 23 квітня 2014 року споживач зобовязується у разі реалізації права на вибір Теплопостачальної організації, та якщо це можливо згідно існуючих технічних умов, письмово повідомити Теплопостачальну організацію про необхідність розірвання цього Договору не пізніше ніж за 20 днів до кінця розрахункового періоду.

Відтак, Суд звертає увагу на те, що системний аналіз змісту підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Розділу 3 Договору №170 від 23 квітня 2014 року свідчить про те, що відповідно до умов вказаного договору споживачу надано право відмовитися від послуг теплопостачання.

При цьому, в разі реалізації такого права на вибір теплопостачальної організації, та якщо це можливо згідно існуючих технічних умов, споживач зобовязаний письмово повідомити Теплопостачальну організацію про необхідність розірвання цього Договору не пізніше ніж за 20 днів до кінця розрахункового періоду.

При цьому, в розумінні чинного законодавства «відмова від послуг теплопостачання» та «розірвання договору про надання послуг теплопостачання» не є тотожними поняттями.

Крім того, аналіз змісту Договору №170 від 23 квітня 2014 року свідчить про те, що розірвання договору про надання послуг теплопостачання є наслідком відмови споживача від послуг теплопостачання.

В контексті зазначеного Суд звертає увагу на положення статті 5 Закону України «Про теплопостачання», якою встановлено особливості відносин у сфері теплопостачання.

Так, регулювання відносин у сфері теплопостачання має особливості, визначені цим Законом. Ці особливості викликані такими об'єктивними умовами функціонування систем теплопостачання: наявністю поділу господарської діяльності у сфері теплопостачання на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії; існуванням різних технологій виробництва теплової енергії, у тому числі технологій комбінованого виробництва електричної і теплової енергії та з використанням нетрадиційних і поновлюваних джерел енергії; централізованим теплопостачанням споживачів від теплоелектроцентралей і котелень, які входять до об'єднаної енергетичної системи України; існуванням об'єктів теплопостачання різних форм власності; суттєвою сезонною відмінністю режимів виробництва і споживання теплової енергії протягом року; особливим статусом суб'єктів природних монополій, який мають деякі суб'єкти господарювання у сфері теплопостачання.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджено Постановою кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (надалі також «Правила»).

Згідно з пунктом 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 р. № 169) (надалі також «Порядок»).

Відповідно до пункту 1.1 цей Порядок визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП.

Пунктом 1.2 Порядку визначено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.

Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання врегульовано розділом 2 Порядку (пункти 2.1-2.2 Порядку).

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що станом на сьогоднішній день порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання врегульовано спеціальним законодавством, дотримання якого є обовязковою умовою реалізації права споживача на відмову від послуг теплопостачання.

Доказів на підтвердження того, що Позивач у відповідності до вимог вищевказаних нормативно-правових актів зверталася до уповноважених органів із заявою про відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, в матеріалах справи відсутні, і представником Позивача таких доказів не надано.

При цьому, в судовому засіданні представник Позивача зазначила про те, що Позивач з такою заявою до відповідного органу не зверталася.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що саме дозвіл компетентного органу на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води слугує підставою для розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що станом на час розгляду справи підстави для розірвання Договору №170 від 23 квітня 2014 року відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 901, 907 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 20, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 р. № 169), Договором №170 купівлі-продажу теплової енергії від 23 квітня 2014 року, керуючись ст.ст. 212- 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про розірвання договору, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.