У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору та зобов'язання здійснити перерахунок, за касаційною скаргою касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсними та неукладеними додаткову угоду від 16 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит від 17 грудня 2007 року і додаткову угоду від 16 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит від 17 грудня 2007 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості по кредитним договорам без урахування умов, зазначених у вказаних додаткових угодах.

Позов мотивовано тим, що позивач не підписувала вказані додаткові угоди, тому вони є недійсними, та такими, що не тягнуть за собою права на перерахунок заборгованості за новою відсотковою ставкою до договорів.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково. У задоволенні позовних вимог про визнання недійсними і неукладеними додаткової угоди від 16 вересня 2008 року до кредитного договору від 17 грудня 2007 року та додаткової угоди від 16 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит від 17 грудня 2007 року між ОСОБА_5 та публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено. Зобов'язано публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору без урахувань умов зазначених у додатковій угоді від 16 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит від 17 грудня 2007 року. Зобов'язано публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору без урахувань умов зазначених у додатковій угоді від 16 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит від 17 грудня 2007 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

З даним рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, яка ухвалою апеляційного суду Луганської області від 4 березня 2015 року була залишена без руху з наданням заявнику строку - протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали, для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску. При цьому, підстави наведені апелянтом в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження визнані неповажними.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 20 квітня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Відповідач, не погоджуючись з даною ухвалою суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Луганської області від 4 березня 2015 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» була залишена без руху з наданням заявнику строку - протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали, для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення місцевого суду з підстав, передбачених ч.ч.3,5 ст.297 ЦПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвала про залишення апеляційної скарги без руху від 4 березня 2015 року отримана відповідачем 10 березня 2015 року і до 20 квітня відповідна заява про поновлення процесуального строку ним не подана. При цьому, визнаючи вказані у заяві відповідача причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду неповажними, апеляційний суд виходив з того, що згідно поданої представником банку заяви, справа була розглянута за його відсутності 24 грудня 2014 року, про що ухвалено та проголошено рішення 24 грудня 2014 року, копію якого банк отримав 4 лютого 2015 року, разом з тим, подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції лише 20 лютого 2015 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, апелянт посилався на те, що його представник не був присутнім у судовому засіданні під час оголошення рішення та отримав повний його текст 4 лютого 2015 року. Перебіг строку на апеляційне оскарження почався з 4 лютого 2015 року та закінчується 14 лютого 2015 року. Скарга подана поштовим засобом зв'язку 13 лютого 2015 року, у зв'язку із чим, процесуальний строк не пропущено.

Разом з тим, апеляційний суд належним чином не перевірив зазначених посилань при визначенні поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Не врахував, що матеріали справи не містять відомостей про присутність представників банку при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення місцевого суду, матеріали справи не містять також зворотного повідомлення про отримання банком повного тексту рішення суду першої інстанції поштовим засобом зв'язку.

З урахуванням отримання відповідачем копії повного тексту рішення місцевого суду 4 лютого 2015 року, та направлення апеляційної скарги поштовим засобом зв'язку 13 лютого 2015 року, що підтверджується штемпелем поштового відправлення на конверті, суд апеляційної інстанції не перевірив доводів апелянта щодо дотримання ним строку на апеляційне оскарження та не зазначив з чого виходив, вважаючи, що апеляційна скарга подана саме 20 лютого 2015 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги на те, що норми ЦПК України не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Зокрема, апеляційний суд не звернув уваги на те, що, не отримавши повний текст судового рішення, особа, яка бажає оскаржити таке рішення, позбавлена можливості мотивувати апеляційну скаргу, як того вимагає ст. 295 ЦПК України.

Визначене ст. 13 ЦПК України право на апеляційне оскарження повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до вимог ЦПК України відмова у відкритті апеляційного провадження є перешкодою для повторного звернення особи з апеляційною скаргою та оскарження судового рішення, у зв'язку із чим, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про застосування саме цих процесуальних наслідків.

За таких обставин, постановлену ним ухвалу слід скасувати з підстав, передбачених ч.1 ст.342 ЦПК України, з направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 20 квітня 2015 рокскасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді В.С. Висоцька
О.В. Кафідова
О.В. Умнова
І.М. Фаловська