АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц-791/591/2016 р. Головуючий в І інстанції Савчак С.П.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року лютого місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівІванової І.П.
Прокопчук Л.П.
за участі секретаряПрушинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» далі (ПАТ «ПриватБанк», Банк) на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Херсонського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: орган опіки та піклування Цюрупинської міської ради та орган опіки та піклування Великокардашинської сільської ради Цюрупинського району Херсонської області про встановлення нікчемності іпотечного договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом та пояснила, що 03.06.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та нею укладено кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала 10 741,25 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,84% річних, з кінцевим терміном повернення до 03.06.2018р. В забезпечення виконання зобов'язання між сторонами було укладено договір іпотеки № НЕGIGL від 04.06.2008р., відповідно до якого позивачка надала Банку в іпотеку житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1.

З урахуванням уточнень, позивачка просить визнати зазначений договір іпотеки нікчемним, так як на момент його укладання в іпотечному будинку проживав її малолітній син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, а в порушення вимог законодавства, нею не було отримано згоду органу опіки та піклування на передачу в іпотеку будинку.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не було доведено, що перед укладенням договору іпотеки щодо житлового будинку, яким мав право користуватися малолітній ОСОБА_6 було отримано згоду органу опіки та піклування.

Колегія суддів вважає, що такий висновок районного суду не грунтується на наявних у справі доказах та нормах матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором від 03.06.2008р. ОСОБА_5 отримала в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 10741,25 доларів США із сплатою відсотків за користування грошима у розмірі 15,84% на рік, з кінцевим терміном повернення 03.06.2018 р. (а.с.6-8).

В забезпечення виконання зобов'язання між сторонами було укладено договір іпотеки № НЕGIGL від 04.06.2008р., відповідно до якого позивачка надала Банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 45,60 кв.м. На час укладення іпотечного договору ОСОБА_5 була зареєстрована за іншою адресою, а саме АДРЕСА_2 (а.с.9-11).

Судовою колегією з нотаріальної справи встановлено, що при укладенні кредитного договору від 03.06.2008р., та договору іпотеки від 04.06.2008р. позивачка надала Банку паспорт, в якому зазначено місце її реєстрації: АДРЕСА_2. (а.с. 104).

Лише 25.05.2010 р. позивачка зареєструвалась в житловому будинку в АДРЕСА_1, який був переданий нею в іпотеку (а.с. 90).

Крім, того із копії довідки Великокопанівської сільської ради від 04.06.2008р., наданої ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1, вбачається, що малолітні та неповнолітні діти в даному будинку не прописані та не проживають.(а.с. 138).

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків.

Місце проживання неповнолітньої (малолітньої) особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає.

Ухвалюючи рішення про встановлення нікчемності договору іпотеки, суд послався на свідоцтво про народження дитини, де зазначено, що ОСОБА_6 зареєстрований в іпотечному житлі з 01.09.2005 року та на довідку Великокопанівської сільської ради Цюрупинського району №1276 від 09.07.2014 року про те, що ОСОБА_6 зі свого народження проживає в іпотечному житлі (а.с.72,89).

Разом з тим, маючи у справі дві протилежні за змістом довідки про проживання в іпотечному будинку дитини, які підписані одними й тими ж посадовими особами, суд цих протиріч не усунув і прийняв останню довідку і завірену позивачкою копію свідоцтва про народження дитини як належні докази.

Колегія суддів, проаналізувавши докази, на які спирався районний суд, дійшла висновку, що предмет іпотеки не був місцем постійного проживання позивачки та її малолітньої дитини, таких доказів позивачка суду не надала, а тому підстав визнати договір іпотеки нікчемним немає.

Згідно зі статтями 177 СК України та 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

При укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обов'язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Вирішуючи категорію справ за позовами в інтересах дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, обґрунтованими порушенням статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» залежно від моменту виникнення спірних правовідносин), судам необхідно в кожному конкретному випадку:

1) перевіряти наявність на момент укладення оспорюваного договору в дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідці про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначена й дитина) або на законі (на підставі статті 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору з'ясовувати наявність у дитини іншого місця проживання;

2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло - предмет іпотеки при укладенні оспорюваних договорів;

3) з'ясовувати, чи існує фактичне порушення законних прав дитини внаслідок укладення договору іпотеки.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року в справі 6-384цс15, яка за приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Колегія суддів, вважаючи недоведеною ту обставину, що неповнолітня дитина - ОСОБА_6 мала право на користування будинком по АДРЕСА_1, приходить до висновку, що порушення її прав внаслідок укладення оспорюваного договору іпотеки не мало місце, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового, про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_5, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий підпис О.М. Полікарпова

Судді два підписи І.П. Іванова

Л.П. Прокопчук

З оригіналом згідно:

Копія рішення оформлена 29 лютого 2016 року

Рішення набрало законної сили 24 лютого 2016 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання О.В. Прушинська