АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3135/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3412/14Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Акопян В.І., Пікуля В.П.

При секретарі: Фадейкіній Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСТРА»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСТРА» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом посилаючись на те, що 06 березня 2013 року за участю належного йому автомобіля «SeatТoledo», д. н. з. ВІ 7117 АМ, та автомобіля ВАЗ-21099, д. н. з. 70240 ХК, під керуванням відповідача ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода. Загальний розмір шкоди, завданої йому в результаті ДТП, складає 62 586 грн. 42 коп. Оскільки ДТП сталася з вини ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Остра», яке відмовило йому у виплаті страхового відшкодування, просив суд стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «Остра» 50 тис. грн. страхового відшкодування, з ОСОБА_3 - 12 586 грн. 42 коп. матеріальних збитків та 3 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, стягнути витрати за проведення автотоварознавчого дослідження та на правову допомогу (а.с. 1-3 т. 1).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Остра» на користь ОСОБА_2 31 293 грн. 21 коп. страхового відшкодування, 800 грн. витрат на проведення дослідження, 2 520 грн. судових витрат, а всього - 34 613 грн. 21 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням транспорту, 400 грн. судових витрат, а всього - 1 900 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зобов'язано ОСОБА_2 після одержання страхового відшкодування повернути ПрАТ «СК «Остра» деталі автомобіля «SeatТoledo», що відремонтовані їх заміною, а саме: двері ліві передні, двері ліві задні, стійку ліву бокову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат(а.с. 93-94,96 т. 1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с. 102-103 т. 1).

ПАТ «Страхова компанія «ОСТРА» прохають рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи (а.с. 106-112 т.1).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2013 року приблизно о 12 год. 55 хв. по вул. Кагамлика у м. Полтаві в районі перехрестя з вул. Гребінки сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ-21099, д. н. з. 70240 ХК, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «SeatТoledo», д. н. з. ВІ 7117 АМ, належного ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_4

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 27 березня 2013 року № 160313 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «SeatТoledo» 1.6І, д. н. з. ВІ 7117 АМ, становить 62 586 грн. 42 коп. (а. с. 7-18, т. 1).

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2013 року у справі № 3/552/612/13, залишеною без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 124 КУпАПОСОБА_4, яка керувала автомобілем «SeatТoledo», д. н. з. ВІ 7117 АМ, закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 20-23, т. 1).

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 січня 2013 року № АЕ/2074762 цивільна відповідальність ОСОБА_3, була застрахована в ПрАТ «СК «Остра» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, 50 тис. грн. (а. с. 89, т. 1).

ПрАТ «СК «Остра» у виплаті позивачу страхового відшкодування відмовило за недоведеністю вини ОСОБА_3 у зазначеній ДТП (а.с. 25 т. 1).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції враховуючи презумпцію вини, прийшов до висновку, що відповідач має відшкодувати позивачу шкоду в розмірі ? частини її розміру як один з двох учасників пригоди, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди. Оскільки на час даної ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «Остра», то саме вона повинна відшкодувати дану шкоду, розмір якої (31 293 грн. 21 коп.) знаходиться в межах ліміту відповідальності страхової компанії, а франшиза страховим полісом не передбачена.

Однак зазначені висновки місцевого суду суперечать вимогам матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, справа в апеляційному порядку вже переглядалася два рази.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 березня 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 року, яким рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2014 було скасовано та постановлено нове рішення про повне задоволення позову. В ухвалі суду касаційної інстанції було зазначено, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП.

( т.1 а.с. 106-108)

При повторному розгляді справи в суді апеляційної інстанції рішення місцевого суду було скасовано та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову.( т. 2. а.с.6-11)

Ухвалою колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Полтавської області від 4 червня 2015 року скасовано та справу направлено на новий апеляційний розгляду справи.

В ухвалі суду зазначено на необхідність оцінки мотивувальної частини постанови апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року в частині наявності вини ОСОБА_3, показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та зазначено про відсутність в матеріалах справи висновку судово - автотехнічної експертизи від 26 вересня 2013 року ( т. 2 а. с. 36-39).

У відповідності з вимогами ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Таким чином при перегляді справи в апеляційному порядку колегія суддів приходить до висновку про детальне дослідження доказів на підтвердження наявності вини водія ОСОБА_3 у вчиненні ДТП .

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини відповідача. При цьому така постанова суду є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України (п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

у мотивувальній частині постанови апеляційного суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року, якою залишено без змін постанову Київського районного суду м. Полтави від 29 жовтня 2013 року, зазначено, що ОСОБА_3 мав намір зробити обгін автомобіля «SeatТoledo», д. н. з. ВІ 7117 АМ. на перехресті вулиць. Та зазначені п. п. 14.3 «б», 14.6 ПДР України.

Також зазначено що про намір ОСОБА_3 зробити обгін автомобіля наявні покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Разом з тим постанова апеляційного суду не містить відомості про те, що саме внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху сталася ДТП, та що порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху знаходиться в причинному звязку з ДТП.

Досліджуючи висновки судово - автотехнічної експертизи від 26 червня 2013 року, яка проводилася в адміністративній справі № 3/552/612/13. колегія суддів приходить до висновку, що відповідаючи на запитання, які поставлені на вирішення експертизи, а саме : як повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ21099 ОСОБА_3 ; чи мав він технічну можливість запобігти зіткненню в даній дорожній обстановці; чи відповідають дії водія ОСОБА_3 правилам дорожнього руху та чи знаходяться його дії в причинному звязку з настанням дорожньо транспортної пригоди експертом надано висновки виходячи виключно з показів водія «SeatТoledo», д. н. з. ВІ 7117 АМ ОСОБА_4, при цьому експертом в мотивувальній частині було зазначено, експерт позбавлений можливості самостійно вибирати для дослідження вихідні дані, які в матеріалах справи вказані неоднозначно, та, що клопотання експерта про надання додаткових вихідних даних для усунення суперечностей судом не задоволено, то експерт вважає , що покази водія ОСОБА_3 є технічно неспроможними, та зробив висновки виходячи виключно з показів водія ОСОБА_4, про що зазначено в самих висновках експерта.

В цій же справі судом було призначено комплексну трасо логічну та автотехнічну експертизу (т.1. а. с. 218-219), на вирішення якої було поставлено ряд запитань серед яких :

чи є спроможні з технічної точки зору свідчення водія ОСОБА_4 в тій частині, що вона розпочала маневр з крайнього лівого положення, чи можливо визначити розташування автомобіля «SeatТoledo», в момент початку маневру; чи мали водії технічну можливість уникнути зіткнення; чи містяться в їх діях невідповідності з вимогами ПДР, що знаходяться в причинному звязку з виникненням автопригоди.

Відповідаючи на поставлені запитання експертом в мотивувальній частині та у висновках експертизи від 14 серпня 2013 року № 31 було зазначено, що в постанові про призначення експертизи вихідні дані зазначені не були, та що оскільки на схемі ДТП від 16.03.2013 року відсутня слідова інформація, яка б вказала на розташування автомобіля «SeatТoledo», відносно меж проїзної частини в момент початку виконання маневру розвороту, то слід прийти до висновку, що підтвердити чи спростувати технічну спроможність свідчення водія ОСОБА_4 в тій частині, що вона розпочала маневр з крайнього лівого положення та визначити розташування автомобіля в момент початку маневру експертним шляхом не представляється можливим.

Для вирішення питання чи мали водії технічну можливість уникнути зіткнення та чи містяться в їх діях невідповідності з вимогами ПДР, що знаходяться в причинному звязку з виникненням автопригоди необхідні додаткові дані : швидкість руху автомобіля ВАЗ 21099, параметри руху автомобіля «SeatТoledo», ( траєкторія відстань та час) з урахуванням його розташування відносно меж проїждної частини з моменту початку виконання ним маневру розвороту до моменту зіткнення, та розташування автомобіля ВАЗ 21099 відносно меж проїжджої частини з моменту початку виконання автомобілем «SeatТoledo», маневру розвороту.

Таким чином жоден з наведених вище доказів не свідчить про те, що ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху, та що його неправомірні дії знаходять ся в причинному звязку з ДТП .

Згідно з вимогами ст. 60 п. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході апеляційного розгляду справи колегією суддів неодноразово сторонам розяснювалися процесуальні права, в тому числі на проведення експертиз, та правові наслідки диспозитивного розпорядження своїми правами( вирішення справи виходячи з наявних доказів).

Однак сторони повідомили суду про те , що клопотань про призначення у справі експертиз вони заявляти не будуть.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про недоведеність вини відповідача у справі ОСОБА_3 в даному ДТП, невідповідності його дій з вимогами ПДР, що знаходяться в причинному звязку з виникненням автопригоди.

Тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Цивільно - правова відповідальність приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСТРА» повязана з наявністю чи відсутністю обовязку відповідача у справі ОСОБА_3 відшкодовувати шкоду.

Як зазначено вище, колегія суддів прийшла до висновку про недоведеність обовязку ОСОБА_3 відшкодовувати заподіяні збитки в звязку з чим відсутній такий обовязок і у страхової компанії.

Колегія суддів також відмічає і те, що доводи апеляційної скарги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСТРА» в частині невірного визначення розміру заподіяної шкоди є вірним, оскільки автомобіль «SeatТoledo» у відповідності з довідкою про обставини дорожньо транспортної пригоди від № 8821874 від 22.06.2011 року попадав в ДТП, тому при визначенні розміру заподіяної шкоди необхідно було враховувати коефіцієнт зношеності транспортного засобу.

Як зазначалося вище, сторони у справі диспозитивно розпорядилися своїми правами та клопотань про визначення нового розміру шкоди не заявляли.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині повного відшкодування заподіяної йому шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 303, 307, п.3,4, ч.1 ст.309, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційнускаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСТРА» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 липня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) В.І. Акопян

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: