Провадження №2/761/1794/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

10 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів і відсотків за депозитним договором та розірвання депозитного договору,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача у зв'язку з невиконанням грошових зобов'язань за Договором банківського строкового вкладу суму коштів у розмірі 82358,88 доларів США.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та відділенням № 2 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір - заяву № 300937/71739/4-14. Відповідно до п.1 Договору - заяви, Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_3 у сумі 100 (сто) доларів США 00 центів на строк з «19» листопада 2014 року по «19» березня 2015 року.

Відповідно до п. 2 Договору - заяви, за час користування коштами Вкладу протягом строку, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 10% річних. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку НОМЕР_3.

19 листопада 2014 року позивач здійснив поповнення вкладу у сумі 79 900 (сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот) доларів США 00 центів. Загалом, протягом 19 листопада 2015 р. позивачем внесено на Вкладний рахунок НОМЕР_3 кошти в сумі 80 000,00 США.

Позивач не вимагав отримання строкового вкладу після закінчення строку розміщення, тобто після 19 березня 2015 року, отже, строк Договору-заяви автоматично було пролонговано на чотири місяці на умовах Договору-заяви, тобто до 19 липня 2015 р.

03 липня 2015 року позивачем подано відповідачу Заяву-пропозицію про дострокове повернення строкового вкладу у 2-х примірниках за Договором - заявою № 300937/71739/4-14 від 19 листопада 2014 року. Також, 03 липня 2015 року позивачем подано відповідачу Вимогу про повернення суми Вкладу за Договором - заявою № 300937/71739/4-14 від 19 листопада 2014 року. Проте, станом на день подання позову до суду відповідь відповідача ані на Заяву-пропозицію, ані на Вимогу позивачем не отримано, Договір - заяву достроково не розірвано, кошти Вкладу та відсотки за Вкладом позивачу не повернуто, що стало підставою звернення останнього із позовом до суду.

12.11.2015 року позивачем було подано заяву про зміну розміру позовних вимог, у зв'язку з тим, що 09.11.2015 року позивач отримав 200000 грн. відшкодування коштів за його вкладами, відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що за офіційним курсом НБУ станом на 09.11.2015 року складає 8830 доларів США, отже позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» грошові кошти в сумі 71170 доларів США, що складає різницю між сумою заборгованості відповідача за тілом вкладу та сумою отриманого позивачем відшкодування.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За згодою представника позивача суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року ОСОБА_1 та відділення № 2 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклали Договір банківського строкового вкладу № 300937/71739/4-14, за умовами якого відповідач прийняв грошові кошти у розмірі 100 (сто) доларів США 00 центів на строк з «19» листопада 2014 року по «19» березня 2015 року (а. с. 13).

Відповідно до п. 2 Договору - заяви № 300937/71739/4-14 за використання коштів, розміщених на Рахунку Вкладника, Банк щомісяця нараховує проценти у валюті вкладу на суму Вкладу з розрахунку 10 % річних.

19 листопада 2014 року позивач здійснив поповнення вкладу у сумі 79 900 (сімдесят дев'ять тисяч дев'ятсот) доларів США 00 центів, що підтверджується Квитанціями про здійснення касової операції №№ 1, 04, 7, 60, 61, 65, 80 від 19 листопада 2014 року ( а. с. 14-50).

Згідно довідки від 7 серпня 2015 року №2-001/436 виданої ОСОБА_1 станом на 07.08.2015 року залишок коштів по рахунку НОМЕР_2 становить 80000,00 доларів США (а. с. 51).

Оскільки Позивач не вимагав отримання Строкового вкладу після закінчення строку розміщення, тобто після 19 березня 2015 р., строк Договору-заяви автоматично було пролонговано на чотири місяці на умовах Договору-заяви, тобто до 19 липня 2015 р.

03 липня 2015 року позивачем подано відповідачу Заяву-пропозицію про дострокове повернення строкового вкладу у 2-х примірниках за Договором - заявою № 300937/71739/4-14 від 19 листопада 2014 року (а. с. 52).

03 липня 2015 року позивачем подано відповідачу Вимогу про повернення суми Вкладу за Договором - заявою № 300937/71739/4-14 від 19 листопада 2014 року ( а. с. 53).

Проте відповідач, не беручи до уваги вищевказані заяви, автоматично пролонгував термін дії Договору-заяви до 21.11.2015 року.

Протягом дії Договору - заяви відповідач частково перерахував позивачу відсотки за час користування коштами Вкладу на рахунок, відкритий у Банку НОМЕР_3, а саме: 04 серпня 2015 р. перераховано 4 491,59 доларів США; 01 вересня 2015 р. перераховано 540,78 доларів США. Загальна сума виплати відсотків відповідачем - 5 032,37 доларів США.

Станом на 23.09.2015 р. загальна сума грошових коштів по Вкладу за Договором - заявою становила 82 358 (вісімдесят дві тисячі триста п'ятдесят вісім) доларів США 88 цента, що складаються з: тіла по вкладу - 80 000,00 доларів США; відсотків по Вкладу (з урахуванням сплачених 5 032,37 доларів США) - 1 923,19 доларів США; 3% річних від простроченої суми - 435,69 доларів США.

09.11.2015 року позивач отримав 200000 грн. відшкодування коштів за його вкладами, відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що за офіційним курсом НБУ станом на 09.11.2015 року становить 8830 доларів США (а. с. 63)

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» грошові кошти в сумі 71170 доларів США, що складає різницю між сумою заборгованості відповідача за тілом вкладу та сумою отриманого позивачем відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)».

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Таке порушення виявилося в наступному:

У ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Але, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном.

В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув, тому вимоги в частині стягнення грошових коштів за Договором - заявою № 300937/71739/4-14 у розмірі 71170 доларів США підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, загальний розмір заборгованості за Договором - заявою № 300937/71739/4-14 становить 71170 доларів США, які позивач просить стягнути в іноземній валюті з відповідача.

Офіційний курс НБУ станом на день винесення рішення - 10.03.2016 року становить 26,18 за 1 долар США, тобто еквівалент суми 71170 доларів США становить 1863230,60 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовону заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів і відсотків за депозитним договором та розірвання депозитного договору - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати Договір - заяву № 300937/71739/4-14 від 19 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»( ) на користь ОСОБА_1 ( і.н. НОМЕР_1) за Договором - заявою № 300937/71739/4-14 грошові кошти у розмірі 71170 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на день винесення рішення складає 1863230,60 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»( ) на користь держави судовий збір в розмірі 6641,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: