У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі постанови слідчого в ОВС генеральної прокуратури України про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 21 вересня 2011 року його було затримано у зв'язку з підозрою у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 368 КК України та порушено кримінальну справу.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2011 року щодо нього обрано запобіжний захід − тримання під вартою, який ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2011 року змінений на підписку про невиїзд.

На підставі наказу Генерального прокурора України від 14 жовтня 2011 року його звільнено з посади військового прокурора Дарницького гарнізону Центрального регіону України.

Постановою слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України від 12 жовтня 2011 року його притягнуто як обвинуваченого та пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року кримінальне провадження закрито через відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Посилаючись на те, що протягом майже трьох років він вимушений був захищатися від незаконних звинувачень під час досудового слідства та в суді, що призвело до погіршення стану здоров'я, втрати авторитету та ділової репутації , що спричинило моральну шкоду, а також ним були понесені витрати майнового характеру, пов'язані з оплатою правової допомоги, судові витрати, втрата заробітку у зв'язку з відстороненням від посади та незаконним звільненням, а тому просив суд стягнути з Державного казначейства України на його користь завдану органом досудового слідства - Генеральною прокуратурою майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 619 583 гривні 66 копійок та моральну шкоду - 550 000 гривень.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду: 2 843 гривні 85 копійок - розмір заробітної плати за час відсторонення від посади; 5 681 гривню 86 копійок - судові витрати понесені у зв'язку із проведенням експертизи; 226 000 гривень - витрати пов'язані із оплатою правової допомоги; 550 000 гривень моральну шкоду, а всього стягнуто 784 525 гривень 71 копійку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про відшкодування на користь ОСОБА_4 за рахунок коштів Державного бюджету України 226 000 гривень витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги скасовано, провадження у цій частині закрито.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 за рахунок коштів Державного бюджету України змінено, зменшено розмір моральної шкоди з 550 000 гривень до 100 000 гривень.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині зменшення розміру моральної шкоди і в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Встановивши, що кримінальну справу відносно позивача закрито на підставі постанови суду через відмову прокурора від підтримання державного обвинувачення, у зв'язку з не встановленням достатніх доказів доведення винуватості позивача у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, апеляційний суд правильно виходив з того, що вимоги про відшкодування витрат на юридичну допомогу розглядає суд, який розглядав кримінальну справу по першій інстанції, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди, та, пославшись на положення ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимоги Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру моральної шкоди з урахуванням засад розумності та справедливості.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк