АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М.. Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних грошових вимог, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 січня 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») звернулося до суду з позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 558 530 гривень 9 копійок.

Посилалося на те, що 1 квітня 2008 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на споживчі потреби в сумі 40 000 доларів на термін до 30 березня 2018 року з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 процентів на рік.

Внаслідок порушення своїх зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_3 станом на 25 серпня 2015 року є заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 20 626,33 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2 277,82 долари США, комісії в сумі 1546 гривень 93 копійки та неустойки в сумі 52 387 гривень.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовної заявою

Просив:

- визнати припиненим зобов'язання за кредитним договором від 1 квітня 2008 року внаслідок зарахування зустрічних однорідних грошових вимог;

- зобов'язати ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» включити кредиторські вимоги ОСОБА_3 за договорами банківського вкладу від 8 серпня, 24 вересня, 7 серпня 2014 року в сумі 749 856 гривень 44 копійки до Реєстру акцептованих вимог кредиторів;

- стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_3 заборгованість за договорами банківського вкладу від 8 серпня, 24 вересня, 7 серпня 2014 року кошти в сумі 749 856 гривень 44 копійки.

Посилався на те, що 6 липня 2015 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договори про відступлення права вимоги за договорами банківського вкладу, які укладено між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та третіми особами. Відповідно до умов вказаних договорів ОСОБА_3 було передано право вимоги вкладу на загальну суму 97 296,98 доларів США.

19 березня 2015 року банківську ліцензію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» відкликано розпочато процедуру його ліквідації.

15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до уповноваженої особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійсненні ліквідації про припинення зобов'язання зарахування зустрічних однорідних вимог, однак вказана заява задоволена не була.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 січня 2016 року позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 22 904,15 доларів США та 53 934 гривні 5 копійок, а всього 558 530 гривень 30 копійок.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення своїх зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_3 станом на 25 серпня 2015 року є заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 20 626,33 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2 277,82 долари США, комісії в сумі 1546 гривень 93 копійки та неустойки в сумі 52 387 гривень.

Законом прямо встановлено заборону на зарахування зустрічних однорідних вимог з дня початку процедури ліквідації банку.

Банком кредиторські вимоги за депозитними договорами включені до реєстру акцептованих вимог, а тому ОСОБА_3 на підставі договорів про відступлення прав вимог за договорами банківського вкладу набув відповідні права вимоги.

Звернення до суду з позовною вимогою про зобов'язання банку включити кредиторські вимоги ОСОБА_3 за договорами банківського вкладу до реєстру акцептованих вимог кредиторів є зайвим.

Такі висновоки суду першої інстанції є правильним.

Так, за змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно пункту 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 1 квітня 2008 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит на споживчі потреби в сумі 40 000 доларів на термін до 30 березня 2018 року з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 процентів на рік (а.с.5-11).

7 серпня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_7 уклали договір банківського вкладу згідно умов якого вкладник розмістив в банку строковий вклад в сумі 15 486,15 доларів США (а.с.60).

8 серпня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_8 уклали договір банківського вкладу згідно умов якого вкладник розмістив в банку строковий вклад в сумі 16079,13 доларів США (а.с.71).

7 серпня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_6 уклали договір банківського вкладу згідно умов якого вкладник розмістив в банку строковий вклад в сумі 17594,91 доларів США (а.с.82).

24 вересня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_5 уклали договір банківського вкладу згідно умов якого вкладник розмістив в банку строковий вклад в сумі 15640,39 доларів США (а.с.87).

8 серпня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_5 уклали договір банківського вкладу згідно умов якого вкладник розмістив в банку строковий вклад в сумі 17864,63 доларів США (а.с.102).

24 вересня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_6 уклали договір банківського вкладу згідно умов якого вкладник розмістив в банку строковий вклад в сумі 14631,77 доларів США (а.с.110).

Постановою Правління Національного банку України № 733 від 20 листопада 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 листопада 2014 року № 123 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

Постановою Правління Національного банку України № 188 від 19 березня 2015 року була відкликана ліцензія ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та його ліквідацію.

6 липня 2015 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договори про відступлення права вимоги за договорами банківського вкладу, які укладено між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та третіми особами. Відповідно до умов вказаних договорів ОСОБА_3 було передано право вимоги вкладу на загальну суму 97 296,98 доларів США (а.с.57-111).

Згідно довідок ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від 12 жовтня 2015 року вбачається, що кредиторські вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів (а.с.64,74,81,99).

З довідок уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 23 листопада 2015 року рахунки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 закриті та їм виплачено 200 000 гривень гарантованої сими (а.с.119-122).

15 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійсненні ліквідації про припинення зобов'язання зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.113).

Колегія суддів вважає правильними висновки суду про те, що внаслідок порушення своїх зобов'язань за кредитним договором у ОСОБА_3 станом на 25 серпня 2015 року є заборгованість перед банком, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 20 626,33 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 2 277,82 долари США, комісії в сумі 1546 гривень 93 копійки та неустойки в сумі 52 387 гривень.

Згідно пункту 4 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Отже, законом прямо встановлено заборону на зарахування зустрічних однорідних вимог з дня початку процедури ліквідації банку, яка була розпочата у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 20 листопада 2014 року.

Банком кредиторські вимога за депозитними договорами включені до реєстру акцептованих вимог, а тому ОСОБА_3 на підставі договорів про відступлення прав вимог за договорами банківського вкладу набув відповідні права вимоги.

Враховуючи наведені вище обставини, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального прав, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Помилковими є доводи апеляційної скарг про те, що позивачем не заявлялися вимоги про зобов'язання банку включити кредиторські вимоги ОСОБА_3 за договорами банківського вкладу в сумі 749 856 гривень 44 копійки до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Вказане спростовується заявою ОСОБА_3 про збільшення позовних вимог від 25 грудня 2015 року (а.с.152-153).

Помилковими є також доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково відмовив в його зустрічному позові.

Зокрема у разі зарахування зустрічних вимог діють обмеження, встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Таку правову позицію Верховний Суд України зазначив в постанові від 16 вересня 2015 року № 6-43 цс 15.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: