Справа № 450/1735/15-ц Провадження № 2/450/226/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

за участю : представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської області, Управління Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області про визнання недійсним рішення с/ради в частині надання у приватну власність земельної ділянки та державного акту на право власності на землю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в я кому просить : визнати недійсними рішення ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області 9 сесії 5 скликання № 93 від 12.12.2007 р., в частині надання у приватну власність: земельної ділянки площею 0,25 га у с. Підсоснів 236, Пустомитівського району Львівської області та державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД № 51200 від 10.07.2009 р., який зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:09:458:00116.

В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що під час прийняття вказаного вище рішення сесією сільської ради та під час виготовлення і видачі вказаного вище державного акту, відповідачами порушено норми чинного законодавства, а саме пункту 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р., а саме межа земельної ділянки, яка їй належить та знаходиться за адресою с.Підсоснів 236, із земельною ділянкою, закріпленою за суміжним будинковолодінням № 275, проходить впритул будинку позивача, його Західної (стіни) сторони, тобто без будь-якого відступу. Дані обставини перешкоджають належному обслуговуванню будинку, як обєкта права приватної власності. Про вказані порушення, які були допущені відповідачами позивач дізналася після конфлікту із донькою померлої сусідки ОСОБА_6, яка чинить перешкоди у доступі до західної стіни будинку для його фарбування (ремонту) і утримання, та звернувшись до адвоката 22.07.2014 p., тому вважає, що нею не пропущено трирічний строк позовної давності звернення з позовом до суду за захистом порушеного права.

На підставі наведеного позивач просить суд захистити її порушені майнові права, шляхом задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просить позов задоволити повністю.

В судове засідання представники відповідачів ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області та управління держземагентсва у Пустомитівськиу районі Львівської, будучи належним чином повідомлені, не явилися, не повідомили причини неявки та не подали заяви про відкладення розгляду справи, тому суд згідно частини 4 статті 169 ЦПК України, розглядає справу у їх відсутність оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Встановлено, що на підставі рішення ОСОБА_5 сільської ради, Пустомитівського району Львівської області 9 сесії 5 скликання № 93 від 12.12.2007 року позивачу ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га у с. Підсоснів 236, Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та ведення особистого селянського господарства, урочище : присадиба.

10.07.2009 на виконання вказаного рішення управлінням Деркомзему у Пустомитівському районі, правонаступником якого є управлінням Держземагенства у Пустомитівському районі, видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД № 51200 від 10.07.2009 р., який зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:09:458:00116, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0033. Вказаний акт підписано начальником управління Дерземагенства та ОСОБА_5 сільським головою.

Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 17606361 від 04.02.2008 року ОСОБА_4 є власником будинку 236 у с.Підсоснів, Пустомитівського району Львівської області.

Як слідує з довідки ОСОБА_5 сільської ради за вих. № 124 від 18.03.2015 p., згідно по господарської книги житловий будинок № 236, власником якого є ОСОБА_4 межує із будинком № 275, який рахується за ОСОБА_7, яка померла.

Як вбачається з викопіювання з карти земельної ділянки з детального плану села Пісоснів, Пустомитівського району Львівської області, межа земельної ділянки, яка знаходиться за адресою с.Підсоснів № 236 та належить позивачці і земельної ділянки, закріпленою за суміжним будинковолодінням № 275 померлої ОСОБА_7, проходить на відстані 2.5 метра від будинку. Проте як вказується позивачкою насправді (на місцевості) згідно названого вище державного акту на право власності на земельну ділянку, межа проходить впритул до її будинку, його західної (стіни) сторони, тобто без будь - якого відступу.

У відповідності до пункту 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. №44, для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

У відповідності ч. 1, 7, 8, 9 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції чинній на дату прийняття оспорюваного рішення ради та видання державного акту), громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до ч. 1, 7, 10 ст. 151 ЗК України , особи, зацікавлені у вилученні (викупі), виборі земельних ділянок, зобов'язані погодити з власниками землі і землекористувачами та органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, розміри земельних ділянок, передбачені для вилучення (викупу), умови їх вилучення (викупу), а також розміри земельної ділянки, передбачені для її передачі (надання), умови її передачі (надання) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об'єктів та умови проживання населення і охорону довкілля.

Відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування згідно із своїми повноваженнями розглядає заяву (клопотання) і в тижневий строк з дня її реєстрації направляє її копії на розгляд територіальних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів, органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів, а також до відповідних територіальних органів виконавчої влади з питань лісового або водного господарства (у разі вилучення (викупу), надання, зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення чи водного фонду).

Після отримання висновків органів, зазначених у частині сьомій цієї статті, про можливість відведення земельної ділянки для цілей, зазначених у заяві (клопотанні), та рішення Верховної Ради України (у разі необхідності) відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування, згідно із своїми повноваженнями, у двотижневий строк розглядає матеріали вибору земельної ділянки і приймає рішення про затвердження зазначених матеріалів та надає дозвіл і вимоги на розроблення проекту відведення земельної ділянки або мотивоване рішення про відмову.

Згідно зі статтею 152 ЗК України (в редакції, яка була чинною на час звернення позивачів до суду) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що під час прийняття ОСОБА_5 сільською радою Пустомитівського району Львівської області рішення № 93 від 12.12.2007 року в частині передачі позивачу ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га у с. Підсоснів 236, Пустомитівського району Львівської області, та при виготовлення і видачі державного акту про право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД № 51200 від 10.07.2009, відповідачами допущено порушено норми чинного законодавства, що унеможливлюють реалізацію прав позивача на належне обслуговування будинку як обєкта права приватної власності, яке гарантоване ч.І ст. 319 та ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України, на підставі чого, такий акт та рішення ї сільської ради в частині надання у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га у с. Підсоснів 236, Пустомитівського району Львівської повинні бути визнані недійсними.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 222 ЦПК України, ст.ст. 88, 107, 116, 118-122, 152, 158 ЗК України, ст. 15,16, 21 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати незаконним і скасувати рішення ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 93 від 12.12.2007 року, в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4, земельної ділянки площею 0,2500 га.в с. Підсоснів, 236 Пустомитівського району Львівської області.

Визнати недійсним та скасувати державний акт про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га. Сергія ЯД № 51200 виданий 10.07.2009 року ОСОБА_4 на підставі рішення ОСОБА_5 сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 93 від 12.12.2007 року та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:09:458:00116.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_1