Провадження №: 2/752/1993/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.

при секретарі Рожок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про зняття обтяжень з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про зняття обтяжень з нерухомого майна. Позивач просить зняти обтяження з квартири АДРЕСА_1, що були накладені Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на підставі постанови Державної виконавчої служби 21/638/10 від 16.02.2004 р.

В обґрунтування позову вказує, власниками що квартири АДРЕСА_1 є вона та її батько ОСОБА_2, який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Близько 11 років тому за участю її батька відбувались тривалі судові процеси з колишніми партнерами по бізнесу які закінчились укладанням мирової угоди. В той же час виконавчою службою було накладено арешт на частку квартири на підставі постанови Державної виконавчої служби 21/638/10 від 16.02.2014 р. та зроблені відповідні записи у реєстрі обтяження нерухомого майна.

У зв'язку з ліквідацією підприємства. Відсутністю предмету спору, та у зв'язку із закінченням терміну давнини по виконавчому провадженню, закриттям цього провадження, списанням документів до архіву та їх подальшим знищенням виконавча служба повинна ініціювати зняття обтяження, котре всупереч законодавства до цього часу не було знято. Але може бути зняте лише за рішенням суду.

Внаслідок цього вона не може оформити спадщину, що відкрилась після смерті батька.

В судовому засіданні позивач позов підтримує, просить провести розгляд справи без неї, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

В судове засідання відповідач не з'явився, направив до суду лист у якому просить розгляд справи проводити без його представника.

Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на підставі постанови Державної виконавчої служби 21/638/10 від 16.02.2004 р. накладений арешт на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_2, батьку позивачки.

Відповідно до відомостей з свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка є спадкоємицею майна померлого, але накладений арешт перешкоджає їй у отриманні свідоцтва про право на спадщину.

Позивачка намагалась отримати документ що став підставою для накладення обтяжень на майно померлого, але отримала відповіді про неможливість отримати такі документи у зв'язку із знищенням архіву(а.с.4-6).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжитті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Накладений арешт перешкоджає позивачці в отриманні спадщини після померлого батька.

На підставі викладеного ст. ст. 16, 316, 317 , 319 , 321, 387, 391 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88,169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати арешт з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений підставі постанови Відділу Державної виконавчої служби 21/638/10 від 16.02.2004 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт квартири АДРЕСА_1 накладений підставі постанови Державної виконавчої служби 21/638/10 від 16.02.2004 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко