Номер провадження: 22-ц/785/1595/16
Головуючий у першій інстанції Римар І. А.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Ващенко Л.М., Плавич Н.Д.,

при секретарі - Коноваленко Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області, Березівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (далі - Березівський РВ ГУ МВС України в Одеській області) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів державної влади,за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на підставі ст.1177 ЦК України.

У серпні 2015 року позивач просив залучити до участі у справі співвідповідача - Березівський РВ ГУ МВС України в Одеській області та, змінивши підстави позову, просив про відшкодування за рахунок держави матеріальної шкоди, завданої незаконними діями, рішеннями та бездіяльністю Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області при здійсненні ним своїх повноважень на підставі ст.56 Конституції України.

На обґрунтування позову зазначав, що дії, рішення та бездіяльністьБерезівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, в т.ч. слідчого Кандаловського І.І., при здійсненні ним своїх повноважень, були незаконними, що полягало у незаконному ухиленні від проведення повного, всебічного та неупередженого розслідування поданих ним (позивачем) у 2013-2014 р.р. заяв за фактом:

-усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном,

-безпідставним заволодінням ОСОБА_3 його автомобілем КАМАЗ та причіпом,

-набуття та збереження ОСОБА_3 його автомобіля КАМАЗ та причіпу,

внаслідок чого належне йому майно, вартістю 370 000 грн., було знищено, а упущена вигода за його розрахунком становить 80 000 грн.

Всі його скарги на порушення закону слідчим Кандаловським І.І. Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області, Головним слідчим управлінням ГУ МВС в Одеській області, Головним слідчим управлінням МВС України, прокуратурою Березівського району Одеської області, прокуратурою Одеської області та Генеральною прокуратурою України були проігноровані.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 450 000 грн.( 370 000 грн.+80 000 грн.).

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Неправильність рішення суду першої інстанції обгрунтував порушенням норм матеріального і процесуального права.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, що відповідно до правил ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи (а.с.139,140,141).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 березня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи у зв'язку з розглядом іншої справи судом касаційної інстанції відмовлено (а.с.144-145).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 439081 від 04 липня 2002 року автомобіль Камаз 5320, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 1984, належить ОСОБА_4 (а.с.4).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від березня 2004 року причіп бортовий-Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, рік випуску 1988, належить ПСГП «Едем» (а.с.6).

18 жовтня 2004 року між ПСГП «Едем» та ОСОБА_2 укладено договір оренди №2 за умовами якого приватне сільськогосподарське підприємство передало в оренду останньому зазначений вище причіп в оренду на три роки. При цьому сторони домовилися, що у разі відсутності у них наміру розірвати цей договір, він автоматично пролонгується на термін 5 років.

Дані про те, що дія вказаного договору після 18 жовтня 2012 року була продовжена або причіп був відчужений власником позивачу на підставі правовстановлюючих документів, матеріали справи не містять.

08 грудня 2006 року ОСОБА_4 ОСОБА_2 була надана довіреність на експлуатацію, обслуговування та розпорядження вказаним вище Камазом на три роки.

19 жовтня 2013 року ОСОБА_4 ОСОБА_2 знову була надана довіреність на експлуатацію, обслуговування та розпорядження зазначеним автомобілем на три роки (а.с.4 зв.).

Дані про те, на підставі якого правовстановлюючого документа Камаз знаходився у користуванні ОСОБА_2 в період з 08 грудня 2009 року по 18 жовтня 2013 року у справі відсутні.

Встановлено, що протягом 2013-2014р.р. ОСОБА_2 звертався до правоохоронних органів із заявами про скоєння злочину (щодо належних йому атомобіля Камаз та причіпу), які залишались без належного реагування, у звязку з чим він звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії прокурора Березівського району Одеської області, який ,отримавши 18 серпня 2014 року його заяву про вчинення відносно його майна кримінального правопорушення ОСОБА_3, не вніс відповідні відомості до ЄРДР та не розпочав досудове розслідування (а.с. 97).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09 лютого 2015 року зазначена ухвала скасована з постановленням нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_2 та зобовязання прокурора Березівського району Одеської області Купріянова А.О. внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування (а.с.98-99).

На виконання цього рішення суду 17 лютого 2015 року до ЄРДР внесені відомості про те, що у період з травня 2013 року до серпня 2014 року ОСОБА_3 розібрав автомобіль Камаз 5320, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який на праві розпорядження та користування, згідно довіреності серії ВМТ № НОМЕР_4, виданої ОСОБА_4, належить ОСОБА_2, чим спричинив пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, за ознаками ч.1 ст.194 КК України (а.с.7).

Крім того, встановлено, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 20 липня 2015 року частково задоволений позов ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з невнесенням відомостей про злочин до ЄРДР, на підставі його неодноразових зверненнь до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, з серпня 2013 року по жовтень 2014 року.

Стягнуто з Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.( а.с.41-42).

30 квітня 2015 року слідчим СВ Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Кандаловським І.І.ухвалена постанова про закриття кримінального провадження за відсутностю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (а.с.22-26).

Із змісту постанови вбачається, що досудовим слідством встановлено, що протягом 2013-2014 р.р. ОСОБА_2 неодноразово звертався до Березівського РВ ГУ МВС України Одеської області із заявами про скоєння злочину то ОСОБА_7, то невідомими особами, то ОСОБА_3 щодо належних йому автомобіля та причіпу у різний період ( у травні, червні, вересні 2013 року), висуваючі різні версіїї злочину (крадіжка, шахрайські дії, знищення тощо). При цьому слідчий, на підставі зібраних доказів та інших матеріалів досудового розслідування дійшов, зокрема, висновку про те, що у травні 2013 року ОСОБА_2, без правовстановлюючих документів щодо розпорядження автомобілем та причіпом, продав ОСОБА_3 автомобіль Камаз за 32 000грн та на початку червня 2013 року йому ж - причіп за 20 000 грн., а тому закрив кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.22 - 26).

Зазначена постанова слідчого була оскаржена ОСОБА_2 до суду.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 04 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2на постанову слідчого СВ Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області Кандаловського І.І. про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2015 року відмовлено (а.с. 49-50).

Крім того, рішенням Березівського районного суду Одеської області від 13 лютого 2014 року ОСОБА_2 задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди (у вигляді доплати у розмірі 22 000 грн. за продану у травні 2013 року автомашину Камаз, реєстраційний номер НОМЕР_1) відмовлено за недоведеністю вимог (а.с.64-65).

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позову про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди у розмірі 450 000грн. суд першої інстанції керувався, нормами ст.56 Конституції України, ст. 1176 ЦК України та виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 є недоведеними, необгрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказана конституційна норма, спрямована на захист громадян, які потерпіли від свавілля органів державної влади, місцевого самоврядування або їх співробітників під час здійснення ними управлінських функцій, втілена, зокрема, у ст.1173 ЦК України, яка встановлює, що завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

В ст. 1173 ЦК є вказівка на прикметник «незаконні», що стосується як рішень органу державної влади або органу місцевого самоврядування, так і їх дій та бездіяльності.

Основою для розуміння поняття незаконності рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування є положення п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК, в якому вказується на відповідний спосіб захисту.

В результаті системного тлумачення норм ст. ст.16, 21, 1173, 1175 ЦК України, колегія суддів вважає, що в якості передумови відшкодування шкоди, завданої рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади рішення має бути визнано як незаконним, так і скасованим, в той час як дії чи бездіяльність цих самих органів визнані лише незаконними.

Обов'язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодуванню шкоди органом державної влади підлягають :

-наявність протиправного діяння у формі прийняття незаконного рішення органом державної влади, посадовою чи службовою особою цього органу або вчиненення незаконної дії чи бездіяльності цим органом та наведеними особами;

-наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача;

-наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача.

Бездіяльність Березівського РВ ГУ МВС України Одеської області, у вигляді невнесення відомостей про злочин до ЄРДР на підставі неодноразових зверненнь ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області з серпня 2013 року по жовтень 2014 року, встановлена рішенням Березівського районного суду Одеської області від 20 липня 2015, який стягнув з вказаного органу державної влади на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.(а.с.41-42).

Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів, що внаслідок бездіяльності Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області йому була завдана матеріальна шкода у розмірі 450 000 грн.

Докази про те, що будь-яке рішення Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області було визнано незаконним та скасовано або дія цього органу визнана незаконною позивачем не надано.

Правила ст. 1176 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду) колегія суддів розглядає як спеціальні відносно загальних правил ст. 1173 ЦК, оскільки вони містять спеціальний склад і розраховані на випадки завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб. У них зосереджується увага на таких випадках, коли фізична особа найбільш уразлива і, відповідно, ризик завдання шкоди органами влади та їх посадовими особами найбільш вірогідний.

Посилання в позовній заяві на бездіяльність Головного слідчого управління ГУ МВС в Одеській області, Головного слідчого управління МВС України, прокуратури Березівського району Одеської області, прокуратури Одеської області та Генеральної прокуратури України колегія суддів до уваги не приймає.

Користуючись принципом диспозитивності, встановленим ст.11 ЦПК України, ОСОБА_2 розпорядився своїми правами на власний розсуд та заявив вимоги лише до двох відповідачів-Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області та Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області.

З огляду на те, що правових підстав для стягнення з відповідачів матеріальної шкоди у розмірі 450 000 грн, завданої незаконними діями органів державної влади на підставі ст.56 КонституціїУкраїни, ст.ст.1173, 1176 ЦК України не встановлено, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 вересня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков