Провадження № 2/554/271/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2016 року суддя Октябрського районного суду м.Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Октябрської районної у м. Полтаві ради, Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції; третя особа: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області про визнання права власності на самочинно збудований гараж,

встановила:

Позивач 08.12.2015 року звернувся до суду із позовом про визнання права власності на самочинно збудований гараж, розташований за адресою м. Полтава по вулиці Нікітченка, 15 «а-Г» гараж № 4.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача.

Відповідачі у судове засідання не з»явилися, будучи повідомленими належним чином.

Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, при вирішеня справи покладався на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 листопада 2011 року, у відповідності до договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_2, позивач придбала земельну ділянку площею 0,0028 га, що знаходиться у м. Полтава по вулиці Нікітченка, 15 «а-Г» гараж № 4.

Право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачем 27.01.2012 року в поземельній книзі за реєстровим номером 03 Управлінням держкомзему у м. Полтаві, про що зроблено відповідну відмітку на Державному акті на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 868460.

Кадастровий номер земельної ділянки, у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯИ № 868460 - :18:003:0138.

Разом із земельною ділянкою попередній власник передав позивачу і проект гаражу по вул. Нікітченка 15 а-Г (ділянка № 4) в м. Полтаві, у відповідності до якого позивачем за власні кошти і було збудовано гараж.

У відповідності до положень ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного

документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Тобто, в силу приписів ст. 376 ЦК України, самочинними забудовниками можуть бути як власники так і інші титульні володільці земельних ділянок.

У відповідності до положень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема:

- про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки (п. 1 ч. 2 Пленуму).

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил, (абз. 1 ч.4 Пленуму).

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно- правових договорів із фізичною чи юридичною особою (абз 4. ч. 4 Пленуму)

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-У (ч. 8 Пленуму).

Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об'єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону(абз. 4 ч. 9 Пленуму).

У справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК), (абз. 1-2 ч. 12 Пленуму).

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 16, 275, 376 ЦК України, ст.ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суддя

вирішила:

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 право власності на гараж № 4, розташований за адресою: м. Полтава, вул. Нікітченка, 15 «а-Г».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко