Дата документу 25.03.2016
Справа № 334/1042/16-ц
Провадження № 2/334/1480/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Добрєва М.В.

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким , що втратив право користування житлом,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням в якому зазначила, що право власності на квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі - продажу, укладеного 25 червня 1993 року, посвідченого ОСОБА_3,зам. старшого державного нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого реєстрі за № 2-1866, а також зареєстрованого Запорізькому МБТІ в книзі № 191 за № 35360 від 22.07.1993року.

В зазначеній квартирі також зареєстрований та проживав з 04.08.2006 року колишній чоловік ОСОБА_2, але фактично не мешкає з липня 2009. В липні 2009 року відповідач зібрав речі та виїхав з квартири на інше місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду від 01.03.2013 року шлюб було розірвано.

Реєстрація відповідача в квартирі, створює позивачці перешкоди в користуванні зазначеною квартирою, оскільки на відповідача нараховуються комунальні послуги, які він не сплачує, що змушує її звертатись із позовом до суду.

В судове засідання позивачка не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином,у звязку з чим, відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що до відповідно до договору купівлі - продажу, укладеного 25 червня 1993 року, посвідченого ОСОБА_3,зам. старшого державного нотаріуса Першої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого реєстрі за № 2-1866, а також зареєстрованого Запорізькому МБТІ в книзі № 191 за № 35360 від 22.07.1993року право власності на житло належить позивачці. (а.с.4-8)

Станом на 21.01.2016р. в квартирі зареєстрований ОСОБА_2, що підтверджується довідкою з місця проживання. (а.с.9)

На даний час шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с.12)

У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 у вищезазначеній квартирі чинить позивачці перешкоди в користуванні власністю. ОСОБА_2 з 2009 року в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, добровільно залишив квартиру, забравши усі свої речі.

В разі втрати особою права власності на житло, або право користування житловим приміщенням, така особа, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підлягає зняттю з реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 з 2009року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, перешкод в користуванні цією квартирою йому не чинили, тобто без поважних причин був відсутній понад 7 років, тому відповідач втратив право користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 391, 405 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3 Радянської України у м. Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Добрєв М. В.