Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1092/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коренюк В. П.
Категорія 24 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Григорусь Н.Й.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 січня 2016 року по цивільній справі за позовом комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надання послуг з утримання будинку, споруди та прибудинкової території

в с т а н о в и л а:

Вказаним рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №3 - 2970 грн.31 коп. боргу по оплаті за надання житлово -комунальних послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території і 136 грн.30 коп. судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування постановленого по справі рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Апелянт посилаються на неправильне встановлення судом фактичних обставин справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 і він являється споживачем житлово-комунальних послуг щодо утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які надає позивач по справі.

Відповідач тривалий час не сплачує за надані вказані послуги та не надав належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог за спірний період.

Викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що позов не підлягає задоволенню через відсутність укладеного між сторонами у письмовій формі договору про надання вищезазначених послуг, без якого відсутні самі правовідносини між сторонами, є неправильними.

Законом України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що укладання договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача (ч.3 ст.20). Відповідач обов'язку не виконав, тому відсутність договору не звільняє його від виконання обов'язку по оплаті послуг.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.ст.20,21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", та встановивши, що ОСОБА_2 проживає саме у багатоквартирному будинку, і його власна квартира не є відокремленою від цього будинку, крім того, ним не подано належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення існуючої заборгованості, а тому обґрунтовано задовольнив позов, навівши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного встановлення фактичних обставин справи безпідставні, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами.

Факт надання позивачем послуг підтверджується матеріалами справи. Від отримання цих послуг ОСОБА_2 не відмовлявся. У передбаченому ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядку не оформляв претензій (актів тощо) до позивача з приводу неналежної якості чи обсягу послуг.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 жодного разу не заходив в КЖВРЕП №3 та не вчиняв жодних дій щодо укладання з позивачем відповідного договору та погодження з ним істотних умов договору, не дивлячись на те, що зі слів його представника в суді Апеляційної інстанції, він неодноразово їздив також до м.Житомира.

Виходячи з вищенаведеного, судом першої інстанції при вирішенні даної справи вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді