Ухвала

іменем україни

18 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживачів, визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними,

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом до ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_4., в якому просила визнати недійсним кредитний договір № 354/П/06/2007/840 від 22 листопада 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра». Визнати недійсним договір іпотеки від 22 листопада 2007 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1. Застосувати правила недійсності правочинів, а саме: виключити з Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію договору іпотеки від 22 листопада 2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1; зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1. Позивач також просила застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з неї на користь відповідача ВАТ «КБ «Надра» залишок боргу за кредитним договором у розмірі 90 831, 66 дол. США .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення ст.ст. 6, 60, 230, 627, 628 ЦК України, ст.ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», умови кредитного договору, виходив із безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки оспорюваний кредитний договір містить всі необхідні умови договору, на час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема, щодо відсоткової ставки за кредитним договором, а також порядку сплати кредиту. Позивач ознайомилася із умовами кредитного договору та погодилася із ними, про що свідчить її підпис на кожній сторінці договору.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що дії банку свідчать про нечесну підприємницьку діяльність та під час укладення кредитного договору позивача було введено в оману.

Судами взято до уваги висновок експерта проведеного за результатами судово-економічної експертизи № СЕ2015/058 від 24 липня 2015 року, яким встановлено фактичну заборгованість позивача по кредиту станом на 01 квітня 2015 року та не встановлено, що на час укладення кредитного договору з боку відповідача існувало свідоме приховування таких обставин, як реальний розмір відсоткової ставки, сукупної вартості кредитного договору, вартості всіх сукупних послуг, інших фінансових зобов'язань споживача, порядку сплати кредиту.

Позовні вимоги в частині визнання недійсним договору іпотеки від 22 листопада 2007 року, який був укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4., не підлягають задоволенню у зв'язку із їх недоведеністю. Судами надано оцінку тій обставині, що при укладанні спірного договору, будь-які порушення чинного законодавства з боку банку, відносно прав малолітньої дитини відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві про захист прав споживачів, визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов

і кримінальних справ