Справа № 591/1235/16-ц
Провадження № 2-з/591/18/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Кривцова Г.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАШ АВТО» про визнання недійсним договору.

05 квітня 2016 року представником позивача подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунок відповідача, відкритий в АТ «ОСОБА_3 Аваль» в розмірі 39 000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з Єдиного реєстру судових рішень їм стало відомо, що відкрито багато проваджень за цим же мотивом як і дана справа. Зазначає, що в разі задоволення позову, відповідач, маючи інші стягнення, не в змозі буде виконати рішення суду, що порушить матеріальні права позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає поверненню з таких підстав:

Так, відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати, зокрема, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову складена без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Так, виходячи із змісту даної статті, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути (зменшитись, погіршитись) на момент виконання рішення.

При цьому в заяві про забезпечення позову не наведено жодного обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову дійсно може унеможливити виконання рішення суду.

При цьому, статтею 152 ЦПК України визначено можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу у разі, якщо заявлено вимоги майнового характеру.

Посилання представника позивача на ту обставину, що існує загроза, що відповідач відносно відповідача відкрито багато проваджень, в звязку з чим буде неможливо виконати рішення по даній справі, нічим не підтверджені.

Отже, в порушення вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України, в заяві про забезпечення позову не зазначено причини, у звязку з якими необхідно забезпечити цей позов, не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову та не зазначено інших відомостей необхідних для забезпечення позову.

Вказана позиція повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає необхідним повернути представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 про забезпечення позову відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАШ АВТО» про визнання недійсним договору, в звязку з недодержанням вимог статті 151 ЦПК України.

Суддя Г.В.Кривцова