№6/243/113/2016
№243/2283/16-ц
У Х В А Л А

29 березня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - Чернишова Ю.В.

При секретарі Білоусові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду м. Словянська, подання відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2016 року до Словянського міськрайонного суду надійшло подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України.

В обґрунтування подання заявником зазначено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання вимоги № ф-1412-У від 01.05.2010 року, виданої УПФУ в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 1387,13 грн.

За заявою стягувача було відкрито виконавче провадження ЄДРВП № 48985911 . Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження боржникові надався 7-ми денний строк для самостійного виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У ході примусового виконання було зроблено запит до реєструючих установ з метою виявлення майна боржника. На запит до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних та про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, та до Пенсійного Фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії та про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно правовими договорами, про останнє місце роботи отримано відповідь, згідно якої така інформація відносно боржника відсутня..

За змістом п. 18 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов 'язань за рішенням.

Згідно положень судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 року ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Так, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону.

До відділу надійшло клопотання стягувача про здійснення виконавчих дій про звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

У відповідності до п.18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п.11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертається з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», якщо боржник має невиконанні зобов'язання, покладені на нього судовим рішенням, або ухиляється від виконання зобов'язань, йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон - до виконання цих зобов'язань.

Пунктом 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається , зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів.

Державний виконавець відділу ДВС Словянського міськрайонного управління юстиції просить суд тимчасово обмежити право громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою : вул. Чернігівська,13 м. Словянськ Донецької області на виїзд з території України до виконання забовязання , встановленого виконавчим листом.

В судовому засіданні державний виконавець відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 не була присутня, але в своїх позовних вимогах й просила розглянути справу без її участі, подання задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Правилами частини 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право на свободу пересування є фундаментальним правом природно-правового походження та складається із таких основних складових: право фізичної особи на в'їзд і на виїзд з території країни, на якій вона перебуває, право вільного пересування у межах цієї території, утому числі право на вільний вибір місця проживання. Це конституційне право належить всім фізичним особам: громадянам України, іноземцям та особам без громадянства.

Приписами частини 2 статті 6 Закону України 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань. Частиною 2 цієї статті передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає «Інструкція з організації примусового виконання рішень», затверджена Наказом Мінюсту України від 02.04.2012 N 512/5 Розділом ХІ зазначеної інструкції передбачений порядок обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну.

Право звернення державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України закріплене в п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України в редакції від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлені нормами Закону України в редакції від 4 листопада 2010 року № 2677-VІ «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (стаття 5 Закону).

Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобовязань.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про вимогу, якою на нього покладені відповідні зобовязання, примусове виконання якої здійснюється державною виконавчою службою.

Між тим дослідженням у судовому засіданні доданих до позову матеріалів виконавчого провадження встановлено, що будь-які відомості про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження у матеріалах виконавчого провадження відсутні.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які обєктивні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, відповідно до вимоги УПФУ № ф-1412 -У від 01.05.2010 року.

З огляду на вищевикладене, суд визнає, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які обєктивні, беззаперечні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього державним органом, у звязку з чим вважає, що відсутні достатні законні підстави для задоволення подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції щодо обмеження конституційних прав громадянина України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 5, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. ст. 217, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Словянського міськрайонного суду Ю.В.Чернишов