Справа № 513/830/15-ц
Провадження № 2/513/19/16
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я., при секретарі Антонюк Н.П., за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась з даним позовом до суду до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов обґрунтувала тим, що 06 лютого 2010 помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, що розташована на території Кулевчанської сільської ради.

Позивачка зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини вона не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини через тяжку хворобу. Крім того, в сільській раді за місцем проживання їй надали роз'яснення, що спадщина оформлюється після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини.

11 червня 2015 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у прийнятті заяви у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендував звернутися до суду.

ОСОБА_4 просила визначити їй додатковий строк, достатній для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_1, який діє в інтересах позивача на підставі довіреності позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення відповідно до поданої заяви. Крім того пояснив, що ОСОБА_4 та покійний ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. На час смерті ОСОБА_5 вони не підтримували подружні відносини, однак шлюб не розривали. Позивач постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, а покійний чоловік постійно проживав у сусідньому населеному пункті - с. Кулевча Саратського району та перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2 На час смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_4 тяжко хворіла, не знала про спадщину чоловіка, та у встановлений законом строк для прийняття спадщини не могла подати нотаріусу заяву про її прийняття. Також, після смерті чоловіка вона зверталась до сільської ради за місцем проживання з приводу прийняття спадщини, однак їй пояснили, що спадщина оформлюється після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини.

Просив визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити ОСОБА_4 додатковий строк, достатній для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка.

Відповідач ОСОБА_2, її представник позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Відповідач пояснила суду, що з 1999 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, проживали однією сім'єю за адресою: с. Кулевча Саратського району Одеської області, вул. Мічурина, 71 до дня його смерті, яка настала 06 лютого 2010 року. Шлюб з дружиною ОСОБА_5 офіційно не розривав, однак подружні відносини з позивачем не підтримував з 1995 року до дня своєї смерті. За час спільного проживання з ОСОБА_5 вони дбали та підтримували один одного. У 2002 році, через три роки спільного проживання, ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів їй все своє майно. Після його смерті, у встановлений законом строк вона подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його майно. Просила відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини без поважних на то причин.

Представник відповідача пояснила суду, що позивачу достеменно було відомо про день настання смерті чоловіка, однак протягом лютого-серпня 2010 року не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Будь-які поважні причини, які б завадили їй подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини особисто, або надіслати таку заяву нотаріусу поштою позивач не навела, тому просила відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_4 її хрещена мати. Позивач та її покійний чоловік проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2. Приблизно у 1995-1996 році чоловік хрещеної ОСОБА_5 пішов від дружини та переїхав до с. Кулевча, жив у будинку своїх батьків, а ОСОБА_4 проживала в с. Сергіївка із сином. Вона часто її навідувала, оскільки ОСОБА_4 хворіла. 06 лютого 2010 року ОСОБА_5 помер. Приблизно через місяць після смерті ОСОБА_5 вона повідомила ОСОБА_4 про смерть чоловіка. На той час, через хворобу ОСОБА_4 тяжко пересувалась за допомогою двох палиць, з двору не виходила. У 2012 році стан її здоров'я погіршився та з того часу вона прикута до ліжка, потребує стороннього догляду.

Аналогічні пояснення в частині стану здоров'я позивача на час смерті ОСОБА_5 дала суду свідок ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що до 2008 року працювала секретарем Сергіївської сільської ради, з 2008 року голова ради. Всім особам, які звертаються до сільської ради з приводу оформлення спадкових прав роз'яснюється порядок подачі заяви нотаріусу протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, є випадки виклику представника сільської ради особами, які бажають оформити спадкові права додому для посвідчення заяв, складання заповітів. До 2015 року позивач ОСОБА_4 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, її чоловік до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач давно хворіє, станом на 2010 рік тяжко пересувалась, проживала із сином. Не пам'ятає, щоб ОСОБА_4 зверталась до сільської ради в приводу подачі заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що до 2007 року працювала лікарем-терапевтом Кулевчанської лікарні. За даними амбулаторної картки хворого оглядала ОСОБА_4 у 2005-2006 роках, були скарги на біль у суглобах, гіпертонію, рекомендувала їй консультацію лікаря- невропатолога.

Свідок ОСОБА_10- лікар невропатолог пояснила суду, що приблизно у 2010 році оглядала ОСОБА_4 на прохання дочки. На той час позивач майже не могла ходити, однак була при доброї пам'яті та розуміла свій стан.

Свідок ОСОБА_11 - сімейний лікар в с. Кулевча пояснила суду, що в липні 2015 року, на прохання дочки ОСОБА_4 оглядала позивача, про що зробила запис у її амбулаторній картці. Зі слів хворої вона написала, що останні десять років хвора самостійно не ходить, однак відомостей про стан її здоров'я з 2006 року по липень 2015 року в амбулаторній картці не міститься.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст. 61 цього Кодексу.

За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1,2 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, 06 лютого 2010 року в с. Кулевча Саратського району Одеської області помер ОСОБА_5 (а.с.4).

Як вбачається з копії спадкової справи № 89-2010, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 була відкрита приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу 02 березня 2010 року за заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка надійшла від ОСОБА_2 (а.с.40).

19 листопада 2010 року спадкоємцю ОСОБА_2 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_5 (а.с. 61-63).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу (свідоцтво заповнено російською мовою) вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_12 уклали шлюб 25 листопада 1973 року (а.с.60).

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 06 жовтня 2015 року, яке набуло законної сили, встановлено юридичний факт, що ОСОБА_5, який помер 06 лютого 2010 року та ОСОБА_4, 02 липня 1950 року були подружжям (а.с.153).

Довідками Кулевчанської сільської ради Саратського району підтверджено, що ОСОБА_5, з 1995 року проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, в будинку батьків, з 1999 року по день смерті, 06 лютого 2010 року, перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 та проживав в тому ж с. Кулевча (а.с.29-30).

ОСОБА_4 на день смерті ОСОБА_5 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3,12).

Статею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такі правові висновки наведені у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у щлюбі. У 1995 році вони припинили подружні відносини та проживали окремо. Про день смерті чоловіка, 06 лютого 2010 року, ОСОБА_4 було відомо, що підтверджено свідком ОСОБА_6, яка сама повідомила позивачу про настання смерті ОСОБА_5 Однак, у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, як то вимагає чинне законодавство України.

За змістом п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин та втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року), письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Позивачем не надано належних доказів того, що за станом здоров'я вона не мала можливість, у встановлений законом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На час смерті чоловіка ОСОБА_4 хворіла, однак як було встановлено під час судового розгляду могла пересуватися по дому, по двору, розуміла свій стан та свої дії, не була обмежено дієздатною або недієздатною, проживала із сином.

Представником позивача під час судового розгляду не наведено жодної поважної причини, яка б заважала позивачу подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу поштою.

Посилання представника позивача на неправильне роз'яснення в сільській раді порядку спадкування, яке полягало в тому, що до нотаріуса необхідно звертатися після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця та необізнаність ОСОБА_4 про наявність спадкового майна, як поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_4 суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при прийнятті заяви про прийняття спадщини нотаріус не перевіряє наявність спадкового майна та його належність спадкодавцю.

Тверждення представника позивача про те, що ОСОБА_4 стало відомо про її порушене право (на його думку) у 2015 році, тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Також, його твердження спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_6

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 3-8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області, через Саратський районний суд Одеської області.

Суддя Т. Я. Кожокар