Справа № 202/744/16-ц
Провадження № 2/202/911/2016
16 березня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
при секретарі: Чумак В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.
В обґрунтування поданої заяви позивач зазначив, що він є власником 58/100 житлового будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Воронезька, буд. № 52. Крім нього, в будинку зареєстрований ОСОБА_2, який фактично не проживає в зазначеному будинку. Наголошує, що реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє його можливості користуватись та розпоряджатись належним йому майном.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, в звязку з чим суд, враховуючи заяву позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 58/100 будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Воронезька, буд. № 52.
Крім ОСОБА_1 в даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 113 від 10.03.2016 року, виданою квартальним комітетом № 1 Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно акту від 29.02.2016 року, складеного ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посвідченого квартальним комітетом № 1 Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_2 не мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Воронезька, буд. № 52, з 2001 року.
Судом встановлено, що відповідач добровільно залишив місце проживання та не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин понад один рік.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Порядок зняття з реєстраційного обліку визначений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстраційного обліку проводиться компетентними органами на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням.
Таким чином, порядок зняття з реєстрації визначений законом та підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації відповідача, суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 52 по вул. Воронезькій в м. Дніпропетровську.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Г.В. Бєсєда