Постанова

Іменем України

06 червня 2016 року

м. Київ

справа № 175/97/16

провадження № 61-1814 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

заявник - ОСОБА_3,

суб'єкти оскарження - начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницький Андрій Васильович, начальник відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Роман Юрійович, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького Андрія Васильовича, ОСОБА_3 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року у складі судді Шабанова А. М., ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Пономарь З. М., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову начальника відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції (далі - ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції) Дзіжка Р. Ю. №1596/8 від 25 вересня 2015 року та постанову начальника управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) Пятницького А. В. №68/10/1/2015 від 23 грудня 2015 року. Просив визнати неправомірним пункт 7 постанови начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. від №1596/8 від 25 вересня 2015 року, постанову начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. №68/10/1/2015 від 23 грудня 2015 року та задовольнити його скаргу від 11 грудня 2015 року у виконавчому провадженні № 44936256.

Скарга мотивована тим, що постановою начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. від 25 вересня 2015 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 44936256 скасовано на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року у справі №175/5192/14-ц. Судом апеляційної інстанції зазначена ухвала залишена без змін, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року - скасована. У зв'язку з цим 11 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В., в якій просив скасувати пункт 7 постанови №1596/8 від 25 вересня 2015 року, згідно із яким постанову державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковського О.М. від 02 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №44936256 скасовано з мотивів скасування судового рішення, що було підставою для відкриття виконавчого провадження. Заявник зазначає, що начальник УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницький А. В. знав про те, що ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року у справі №4с-175/5192/2014 скасована ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року, оскільки саме начальник УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ПятницькийА. В. оскаржив ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2015 року у справі №4с-175/5192/2014 у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

За результатами розгляду вказаної скарги П'ятницьким А. В. 23 грудня 2015 року винесено постанову, якою залишено скаргу ОСОБА_3 без задоволення. Начальник УДВС Головного територіального управління юстиціїу Дніпропетровській області ПятницькийА. В. виходив з того, що начальником ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжком Р. Ю. зазначена постанова винесена за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 21 вересня 2015 року та вказані у скарзі питання безпосередньо пов'язані з правовідносинами, які існували до моменту постановлення ухвали Вищим спеціалізованим судом України від 23 вересня 2015 року. Разом з тим, ОСОБА_3 при подачі скарги від 11 грудня 2015 року пропустив строк оскарження постанови начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління Дзіжка Р. Ю. від 25 вересня 2015 року№1596/8.

Справа розглядалася неодноразово.

З урахуванням уточнених у липні 2016 року вимог скарги ОСОБА_3 просив суд визнати неправомірною постанову начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. №68/10/1/2015 у виконавчому провадженні №44936256 та зобов'язати останнього задовольнити вимоги скарги заявника від 11 грудня 2015 року у виконавчому провадженні №44936256.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірною постанову начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. від 23 грудня 2015 року 68/10/1/2015 у виконавчому провадженні №44936256. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги заявника в частині визнання неправомірною постанови начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ПятницькогоА. В. від 23 грудня 2015 року №68/10/1/2015 виходив з того, що на момент винесення начальником ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжком Р. Ю. постанови від 25 вересня 2015 року ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року у справі №175/5192/14-ц втратила законну силу, тому не могла бути підставою для скасування ухвали про відкриття виконавчого провадження №44936256 від 02 жовтня 2014 року. Відмовляючи у задоволенні скарги в частині вимоги зобов'язати начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. задовольнити вимоги скарги ОСОБА_3 від 11 грудня 2015 року, суд дійшов висновку про відсутність повноважень зобов'язувати державних виконавців або інших посадових осіб державної виконавчої служби щодо вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватись лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3, начальника управління УДВС Головного територіального управління юстиціїу Дніпропетровській області Пятницького А. В. відхилено. Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення справи. Суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимоги ОСОБА_3 в частині визнання неправомірною постанову начальника управління УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. від 23 грудня 2015 року №68/10/1/2015 всебічно дослідив обставини справи та надав належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що доводи апеляційної скарги як ОСОБА_3, так і начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. зводяться до викладення обставин справи із наданням власних коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для заявників, що мають за мету задоволення апеляційних скарг.

У касаційній скарзі від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року в частині відмови суду зобов'язати начальника УДВС Головного територіального управління юстиціїу Дніпропетровській області Пятницького А. В. задовольнити вимоги скарги від 11 грудня 2015 року у виконавчому провадженні №44936256.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права. Зокрема, суди не застосували до спірних правовідносин положення частини другої статті 387 ЦПК 2004 року, згідно із якою у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У касаційній скарзі від 26 жовтня 2016 року начальник УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницький А. В. просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалити рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника УДВС Головного територіального управління юстиціїу Дніпропетровській області ПятницькогоА. В. від 23 грудня 2015 року№68/10/1/2015 у виконавчому провадженні №44936256.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, зокрема суди не врахували, що скарга ОСОБА_3 від 21 вересня 2015 року була задоволена повністю, оскільки постанова заступником начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжком Р. Ю. винесена за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 21 вересня 2015 року та вказані у скарзі питання безпосередньо пов'язані з правовідносинами, які існували до моменту винесення ухвали Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року. Разом з тим, суди першої та апеляційної інстанцій не взяли до уваги пропущення строків подачі скарги від 11 грудня 2015 року грудня ОСОБА_3 на постанову заступника начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. від 02 листопада 2015 року№1596/8, а також при подачі скарги 05 січня 2016 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 посилався на те, що постанова заступника начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р. Ю. №1596/8 від 25 вересня 2015 року була направлена на адресу ОСОБА_3 за вих. №20469, проте жодного підтвердження про отримання вказаної постанови заявником 06 грудня 2015 року не надано.

Відповідно до скарги з уточненими вимогами, ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року у справі №4с-175/97/2016-ц постанова заступника начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. від 25 вересня 2015 року № 1596/8, на яку посилається у касаційній скарзі начальник УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницький А. В., не була предметом повторного судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій.

У запереченні на вказану касаційну скаргу від 18 квітня 2017 року ОСОБА_3 зазначає, що на момент прийняття начальником ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжком Р. Ю. пункту 7 постанови від 25 вересня 2015 року №1596/8, ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року у справі №175/5192/14-ц була скасована ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року. Щодо доводів касаційної скарги начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. про пропущення ОСОБА_3 строків на оскарження постанови від 25 вересня 2015 року №1596/8 заявник зазначає, що відповідно до уточненої скарги від 11 липня 2016 року він оскаржив до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області постанову начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницього А. В. від 23 грудня 2015 року №68/10/1/2015, а не постанову начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. №1596/8 від 25 вересня 2015 року.

24 квітня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. та залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_3

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року у справі №2-6522/2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2012 року, позов ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про захист прав споживача задоволено частково, зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_6 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 05/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.

На виконання зазначеного рішення суду 08 жовтня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист № 2-6522/2011.

02 жовтня 2014 року на підставі зазначеного виконавчого листа постановою державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковського О.М. відкрито виконавче провадження №44936256.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року, постанову державного виконавця ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковського О. М. від 02 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження №44936256 скасовано.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року скасовано.

Судами встановлено, що 02 листопада 2015 року начальник ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р. Ю. виніс постанову №1596/8 у виконавчому провадженні №44936256, згідно із якою скасував постанову про відкриття виконавчого провадження від 02 жовтня 2014 року на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що постанова начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р. Ю. постановлена 25 вересня 2015 року (а. с. 11-12).

11 грудня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зі скаргою на постанову начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. від 25 вересня 2015 року №1596/8.

За результатами розгляду вказаної скарги 23 грудня 2015 року начальник УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницький А. В. виніс постанову №68/10/1/2015, якою відмовив ОСОБА_3 у задоволенні скарги. Відмову у задоволенні зазначеної скарги мотивував тим, що постанова начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. винесена за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 21 вересня 2015 року відповідно до вимог чинного законодавства та вказані у скарзі питання безпосередньо пов'язані з правовідносинами, які існували до моменту постановлення ухвали Вищим спеціалізованим судом України від 23 вересня 2015 року.

На момент винесення начальником ВДВС Дніпропетровськогорайонного управління юстиції Дзіжком Р. Ю постанови від 25 вересня 2015 року ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2014 року у справі №175/5192/14-ц втратила законну силу, тому не могла бути підставою для скасування ухвали про відкриття виконавчого провадження №44936256 від 02 жовтня 2014 року.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов'язковість судового рішенняє однією із основних засад судочинства (пункт 9 частина друга статті 129 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (частина перша статті 6 Закону).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Залежно від особи заявника оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби може здійснюватися в адміністративному та/або судовому порядку.

Частина перша статті 82 Закону встановлює, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби (частина перша статті 83 Закону).

Оскарження стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби в адміністративному порядку не позбавляє їх можливості звернутися до суду зі скаргою.

Право на звернення із скаргою до суду передбачене статтею 383 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-IV від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК 2004 року), відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 387 ЦПК України 2004 року у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 387 ЦПК 2004 року).

Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби (частина перша статті 384 ЦПК 2004 року).

Відповідно до частини першої статті 385 ЦПК України 2004 року скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду (частина восьма статті 82 Закону).

Доводи касаційної скарги начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького А. В. у частині дотримання строків оскарження постанов державного виконавця та начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 385 ЦПК України 2004 року скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

21 вересня 2015 року ОСОБА_3 подав скаргу начальнику ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжку Р. Ю. на постанову державного виконавця Балкової М. В. від 27 березня 2015 року (а. с. 10).

Начальник ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжко Р. Ю. виніс постанову 25 вересня 2015 року (а. с. 11).

Скаргу на постанову начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю. ОСОБА_3 подав начальнику УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницькому А. В. 11 грудня 2015 року, посилаючись на те, що він отримав вказану постанову з ВДВС Дніпропетровського управління юстиції конверт 06 грудня 2015 року (а. с. 13-14).

У постанові від 23 грудня 2015 року начальник УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницький А. В. зазначив про пропуск ОСОБА_3 строку оскарження постанови начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції Дзіжка Р. Ю., тому скаргу залишено без задоволення.

Суди першої та апеляційної інстанцій на зазначене не звернули увагу, не перевірили доводи начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького А. В., викладені у запереченні на скаргу (а. с. 42-48), апеляційній скарзі (а. с. 79-86).

Визнавши неправомірною постанову начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. від 11 грудня 2015 року, суд першої інстанції не з'ясував з яких підстав скарга залишена без задоволення за пропуском строку звернення чи з інших підстав, водночас надав їй оцінку на відповідність вимогам закону.

Отже, суди не з'ясували чи надана скарга на постанову начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції та на постанову начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького А. В. в межах строку, визначеного ЦПК України та Закону.

Аргументи ОСОБА_3 в запереченні на касаційну скаргу начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького А. В. не є переконливими щодо дотримання ним строків звернення зі скаргами.

Переглядаючи законність та обґрунтованість рішення суду першої та апеляційної інстанцій, касаційний суд дійшов висновку, що поза увагою судів залишилось питання дотримання строків оскарження, передбачених частиною п'ятою статті 82 Закону, статтею 385 ЦПК України 2004 року ОСОБА_3

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій про відмову зобов'язати начальника ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. задовольнити вимоги скарги ОСОБА_3 від 11 грудня 2015 року у виконавчому провадженні №44936256.

Зі скарги від 11 грудня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 просив скасувати рішення начальника ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції ДзіжкаР. Ю., зазначене у пункті 7 постанови №1596/8 від 02 листопада 2015 року, за результатами розгляду цієї скарги прийняти відповідну постанову у порядку та в строки, передбачені статтями 82, 83 Закону (а. с. 13-14).

Згідно із частиною другою статті 83 Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійснені контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова (частина третя статті 83 Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 83 Закону керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

З огляду на зміст частини четвертої статті 83, а також зміст скарги з уточненими вимогами, яка у частині пункту 2 містить такі вимоги: «Зобов'язати начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. задовольнити вимоги ОСОБА_3 від 11 грудня 2015 році у виконавчому провадженні №44936256», суди дійшли обґрунтованого висновку, що суд не має права зобов'язувати начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. до вчинення дій, які відповідно до закону можуть здійснювати лише державні виконавці, а повноваження у такому випадку начальника УДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. визначені частиною четвертою статті 83 Закону.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Суд касаційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. та залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_3, а також скасування ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року та передачі справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 400, 402, 409-416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області П'ятницького Андрія Васильовича задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року скасувати та передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г. І. Усик