Справа № 456/4754/15-ц
Провадження № 2/456/439/2016
РІШЕННЯ

іменем України

24 лютого 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1, звернулась в суд з позовною заявою та просить розірвати шлюб між нею, та ОСОБА_2, зареєстрований 29 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Стрийського міського управління юстиції, запис №174. Стягувати щомісячно із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 - у розмірі 5000,00 гривень, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Стрийського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про шо 29 травня 2001 року, в книзі реєстрації актових записів про укладення шлюбу, зроблено запис за № 174. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька - ОСОБА_3. На даний час їхня сім'я фактично розпалася та існує тільки формально, оскільки у них з відповідачем різні погляди на життя, різні характери, між ними виникають постійні непорозуміння, сварки, які переростають у скандали. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності дитини, що може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою в майбутньому. Вона та відповідач неодноразово протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, однак в стосунках нічого не змінювалося за останніх кілька років, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті розмов вони прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них, тим більше відповідач особисто вирішив сам розірвати зі нею будь-які стосунки, пішов з помешкання де вони спільно проживали та не відвідув ні її та не їх дитину, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні ОСОБА_3. З підстав наведених вище, збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Крім того, їхня спільна дитина, що була народжена за час шлюбу проживає та буде проживати з нею, а питання майна, набутого в період перебування її та відповідача в шлюбі, будуть вирішуватись поки що в позасудовому порядку шляхом спільного порозуміння, взаємних поступок та інтересів кожного з подружжя.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач матеріально їй та дочці ОСОБА_3 не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їхню малолітню дочку.

Між нею та відповідачем була укладена домовленість з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Відповідач зобов'язувався сплачувати в місяць від 3 800, 00 гривень до 5 000, 00 гривень на утримання їхньої дитини, таку суму відповідач визначив сам про що власноручно написав розписку. Однак, кошти сплачує нерегулярно, та в меншому розмірі ніж зобов'язався це робити. Така поведінка відповідача змушує її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на дочку.

Відповідач має нормальний стан здоров'я, є працездатним та немає на утриманні інших осіб. Відповідач займається підприємницькою діяльністю.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі.

Також ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вона змушена сама утримувати та виховувати малолітню дочку, одночасно працювати за для матеріального забезпечення себе та їхньої спільної дитини, при тому, що вона отримує заробітну плату, якої недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення і утримання як неповнолітньої дочки так і його особисто проживання.

При таких умовах, враховуючи вищевикладене та керуючись положенням ст. 184 СК України, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. так як доходи відповідача є мінливими та нерегулярними, а саме таку суму визначив відповідач, що він спроможній сплачувати.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги визнав частково та пояснив, що стосується першої позовної вимоги, то позивач покликається на те, що на даний час сім'я фактично розпалася та існує тільки формально, оскільки у сторін різні погляди на життя, різні характери, між ними виникають постійні непорозуміння, сварки, які переростають у скандали, періодами в присутності їхньої дитини. Вищевказаний довід позивачки є частково надуманим, оскільки в період з 2001 року вони проживали спільно та були щасливою сім'єю, були більш уважними один до одного та неодноразово відчували радість подружнього життя. Найбільшим проявом любові є їхня спільна дитина, яку вони дуже люблять. Однак з часом, почуття від буденності ставали більш холодними, а сімейні обов'язки звичними. Їхні непорозуміння, які інколи переростали в сварки, були нетривалими, і практично завжди вони старались примиритись. Він особисто також вживав неабияких зусиль для збереження сім'ї, і практично ніколи не допускав скандалу, тим паче в присутності дитини. Таким чином, позивачка безпідставно та необгрунтовано стверджує, що все насправді так погано в їхніх сімейних стосунках, а довід щодо скандалу в присутності дитини є виключно розрахованим на те, що збереження сім'ї є неможливим та суперечить інтересам одного з подружжя. Скандалів у присутності дитини ніколи не було. А тому все написане в позові дальше, щодо сприйняття сімейних непорозумінь та скандалів дитиною є надуманим позивачкою.

Він любить свою дитину та навідує її періодично, а що стосується того, що він пішов з дому, то його дружина особисто виставила його речі та фактично попросили переїхати. Що стосується матеріального забезпечення дитини, то він щомісяця надає матеріальну допомогу своїй дитині, щоб вона не відчувала потреби в необхідних речах та не почувалась обділеною через суперечливості в стосунках батьків.

Якщо позивачка вважає, що збереження сім'ї є неможливим, та настоює на розірванні шлюбу без надання строку на примирення, то він не заперечує проти розірвання шлюбу.

Що стосується позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, то він чітко

усвідомлюю свій обов'язок на утримання дитини, однак заперечує вид та розмір аліментів. Твердження позивачки, що він з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, матеріально їй та дочці ОСОБА_3 не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати малолітню дочку не відповідає дійсності, оскільки він щомісячно матеріально допомагає своїй дитині. Так в листопаді місяці він надав дитині 3000 гривень, перед святами в грудні 5000 гривень, в січні - 1500 гривень, а в лютому - 1000 гривень, що фактично може підтвердити сама дитина, оскільки остання не навчена говорити неправду. Таким чином фактичного спору щодо сплати аліментів у них з дружиною немає, оскільки він і так добровільно сплачує аліменти. Таким чином, як вбачається з положення ст. 181 Сімейного кодексу України, домовленість між батьками про сплату аліментів на дитину в них є, однак позивачка бажає стягувати аліменти в більшому розмірі. Для нього, як відповідача, є не зрозумілим вид аліментів які просить присудити позивачка, а саме в твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі, однак з врахуванням ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В даному випадку зазначені вище обставини є відсутніми, оскільки він є офіційно працевлаштованим, має постійну заробітну плату, що підтверджується наказом №23 про прийняття на роботу від 22.11.2011 року та довідкою про заробітну платню з місця праці. Підприємницьку діяльність протягом останніх місяців він практично взагалі не здійснюю та додаткових доходів не отримую. За вищевказаних обставин в суду фактично відсутні підстави для присудження рішення в твердій грошовій сумі, а виключно у відсотковій від розміру заробітної платні. Погоджується сплачувати частку від свого доходу в розмірі 1/4 на утримання своєї дитини. Також просить суд суд зарахувати в якості сплати аліментів передані ним кошти дитині в період з листопада 2015 по лютий 2016 розмірі в сумі 7500 гривень.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представників сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони вступили в шлюб 29 травня 2001 року який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Стрийського міського управління юстиції, запис №174. Від шлюбу народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Щодо позовних вимог в частині розірвання шлюбу суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є не можливим і не доцільним, суперечило б інтересам сторін, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів суд виходив з наступного.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За роз'ясненнями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як встановлено в судовому засіданні донька сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає з позивачкою, що підтверджено в судовому засіданні сторонами.

Відповідно до довідки ДФСУ № 2155/13-11-17-01-07 від 24.02.2016 року позивачка ОСОБА_1 за 20015 рік отримала валовий дохід в сумі 93 187,53 грн., чистий дохід -12187,53 грн.

Відповідно до довідки № 02.3-03/29 від 02.02.2016 року виданої реєстраційною службою Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність ФОП.

Відповідно до копії розписки від 04.09.2015 року відповідач зобов'язувався виплачувати своїй дитині ОСОБА_3 від 3 800, 00 гривень до 5 000, 00 гривень з 5 по 8 число включно.

Відповідно до довідки ДФСУ №1588/13-11-17-01-07 від 11.02.2016 року за період з 01.01.2015 по 30.09.2015р. відповідач отримав дохід в сумі 30 000,00 грн., за період з 01.10.2015р. по 31.12.2015р. - доходу не отримав, перебував на спрощеній системі оподаткування - 2 група.

Відповідно до наказу № 23 від 22.11.2011 року та довідки про заробітну плату за період з серпня 2015 року по січень 2016 року виданих ТзОВ «Західтехсервіс» відповідач ОСОБА_2 прийнятий на посаду менеджера та отримує заробітну плату.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей покладається на обох батьків.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, яка згідно медичного висновку 32 від 30.05.2014 року є дитиною інвалідом, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, тобто з врахуванням майнового стану сторін, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, оскільки позивач офіційно працює та має регулярний заробіток, а факт одержання відповідачем нерегулярного, мінливого доходу в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов.

Розмір аліментів встановлений судом у відповідності до ч.2 ст. 182 СК України не має бути меншим 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відтак стягнення слід починати з 19.11.2015 року і до досягнення повноліття.

Вимоги відповідача щодо зарахування в якості сплати аліментів переданих ним коштів дитині в період з листопада 2015 по лютий 2016 розмірі в сумі 7500 гривень до задоволення не підлягає, оскільки факт передачі вищевказаної суми свого підтвердження не знайшов.

Відповідно до п. 6 ст 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 487 грн. 20 коп. та 487 грн. 20 коп. в користь позивачки.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст., ст. 110, 112, 113, 114, 183,184, 191 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 29 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Стрийського міського управління юстиції, запис №174, залишивши жінці після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 19.11.2015 року і до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 487,20 (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 487,20 (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя І. М. Микитчин