Справа № 495/3511/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 лютого 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород Дністровський цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного Товариства «Фінанси та Кредит» про стягнення моральної шкоди за несвоєчасне повернення грошового вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (далі - Банк) про стягнення моральної шкоди за несвоєчасне повернення грошового вкладу та уточнивши свої вимоги просить суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 6 250 гривень моральної шкоди, обґрунтовуючи тим, що 02.02.2015 року він уклав депозитний договір № 328823/123786/1-15 з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», відповідно до якого ОСОБА_1 передав Банку грошову суму в розмірі 50 000 гривень строком на 1 місяць з виплатою 21,5 %. Після спливу строку на який укладався договір, 02.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з наміром забрати вклад, однак, отримуючи відсотки по закінченню депозиту, йому запропонували отримати 10% від бази депозиту, тобто 5 000 гривень, а решту 45 000 гривень покласти на депозит строком на 6 місяців під 12 % річних, у звязку з відсутністю достатньої кількості грошових коштів. ОСОБА_1 обіцяв подумати над такою пропозицією Банку.

05.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся з до Банку з заявою про повернення депозиту, однак отримав кошти тільки 06.11.2015 року. Такі дії Банка ОСОБА_1 вважає необґрунтованими і незаконними та такими, що порушують його права.

Позивач у судовому засіданні підтримав свої уточнені позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 6250,00 гривень суму моральної шкоди за несвоєчасну виплату йому суму грошового вкладу.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, в своїх письмових запереченнях на позовні вимоги, що надавались суду, представник відповідача просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 лютого 2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в собі Начальника відділення № 9 філії «Одеське РУ» АТ «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2, яка діяла на підставі Положення про відділення та довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 № 4578 від 25.09.2014 року, з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, уклали договір № 328823/123786/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в національній валюті.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За положеннями ч.3 цієї ж статті до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

05 березня 2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до відділення № 9 філії «Одеське РУ» АТ «Фінанси та Кредит» про повернення вкладу в розмірі 50 000 гривень. В той же день, начальник відділення ОСОБА_2 отримала зазначену заяву, що вбачається з матеріалів справи.

Відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 06.11.2015 року по 19.11.2015 року, що була представлена суду представником відповідача, на рахунку ОСОБА_1 відсутні кошти по вкладу у звязку з їх виплатою позивачу 05.11.2015 року.

Згідно ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Так, п.п. 3, 4, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до п.25, 26 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2, під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів у порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК.

Зокрема, при вирішенні питання про відшкодування шкоди з'ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, суд повинен бути впевненим в наявності такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини відповідача в її заподіянні.

Однак, під час розгляду справи позивач не надав та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. До того ж, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що йому завдано моральну шкоду саме в розмірі 6 250 гривень, доказів, які б свідчили про завдання йому душевних страждань.

Також, варто зазначити, що договірні відносини, які виникли між сторонами, та, відповідно, регулюються укладеним між сторонами договором про банківський строковий вклад (а.с.5), не передбачають виплату моральної шкоди у разі неналежного виконання умов договору сторонами, санкції за недотримання умов чітко встановлені як договором так і законом, перелік яких не містить відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, детально розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 25, 26 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2; п.п. 3, 4, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст..6, 23, 1058 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 88, 212-215, 217, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного Товариства «Фінанси та Кредит» про стягнення моральної шкоди за несвоєчасне повернення грошового вкладу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя