РІШЕННЯ

іменем України

09 лютого 2016 року № 655/1071/15-ц

Горностаївський районний суд Херсонської області

в складі : судді Посунько Г.А.

секретаря Бортнюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Горностаївка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - комунальна установа "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що вона працює завідуючим стаціонарним відділенням КУ "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" (надалі - КУ "Терцентр"). 03 червня 2015 року відповідач ОСОБА_2, яка на той час працювала кухарем стаціонарного відділення КУ "Терцентр", звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою про те, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_1 для отримання норм на харчування, проте остання постійно принижує її на робочому місці та грубо себе поводить по відношенню до неї. 09 червня 2015 року були проведені збори працівників КУ "Терцентр", на яких висловлена позитивна оцінка роботі ОСОБА_1 та визнана безпідставною скарга ОСОБА_3

17 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області із скаргою про те, що ОСОБА_1, використовуючи своє службове становище, постійно її принижує, погрожує та некоректно висловлюється із застосуванням ненормативної лексики. Для перевірки вказаних фактів була створена комісія за участю представників Горностаївської районної державної адміністрації та керівництва КУ "Терцентр". Комісія, провівши перевірку, визнала скаргу ОСОБА_3 безпідставною.

17 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 повторно звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою про те, що на неї продовжується тиск зі сторони ОСОБА_1 21 вересня 2015 року керівництво КУ "Терцентр", перевіривши скаргу, визнало її безпідставною.

Позивач ОСОБА_1 вважає інформацію, викладену в скаргах відповідача ОСОБА_2, неправдивою, негативною та недостовірною, яка ґрунтується на безпідставних голослівних висловлюваннях, а також такою, що ганьбить її честь, гідність та ділову репутацію, як завідуючого стаціонарним відділенням КУ "Терцентр".

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати недостовірною інформацію, поширену відносно неї відповідачем ОСОБА_2 в скарзі на Урядову гарячу лінію від 03 червня 2015 року, в скарзі до голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області від 17 серпня 2015 року та в скарзі на Урядову гарячу лінію від 17 вересня 2015 року. Крім того, позивач ОСОБА_1 просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_2 спростувати інформацію, поширену в скаргах, шляхом направлення листа на адресу директора КУ "Терцентр" наступного змісту: "Я, ОСОБА_3, визнаю безпідставність власних звинувачень відносно громадянки ОСОБА_1, прошу свого вибачення за всі мої висловлювання та наклепи, прошу вибачити мене та обіцяю на майбутнє не чинити образливих висловлювань та дій на Вашу адресу".

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила та пояснила, що з 09 лютого 2007 року вона працювала в КУ "Терцентр" на посаді молодшої медичної сестри стаціонарного відділення, а з 13 липня 2007 року - на посаді кухаря стаціонарного відділення. 25 жовтня 2015 року за власним бажанням вона звільнилась з роботи в КУ "Терцентр". За час роботи у неї склались неприязні відносини із завідуючим стаціонарним відділенням ОСОБА_1, оскільки остання до неї ставилась прискіпливо та упереджено. Так, ОСОБА_1 принижувала її, грубо з нею поводилась, некоректно висловлювалась на її адресу, вживаючи ненормативну лексику. З цього приводу вона зверталась із скаргами: 03 червня 2015 року та 17 вересня 2015 року - на Урядову гарячу лінію, 17 серпня 2015 року - на ім'я голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області. На всі її скарги вона отримала відповіді про те, що вони були розглянуті та визнані необґрунтованими.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що вони працюють молодшими медичними сестрами стаціонарного відділення КУ "Терцентр". 03 червня 2015 року, 17 серпня 2015 року та 17 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 зверталась із скаргами на позивача ОСОБА_1 Всі ці скарги розглядались на зборах працівників КУ "Терцентр" та визнані необґрунтованими. За час роботи вони не помічали упередженого ставлення ОСОБА_1 до ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Згідно ч.1 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно ч.1 ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканість, право на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Згідно ст.299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року № 1 (надалі - постанова Пленуму) - під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, повідомлення в публічних виступах. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно п.18 постанови Пленуму - згідно з положеннями ст.277 ЦК України та ст.10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Згідно ст.5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

В судовому засіданні встановлено, що 03 червня 2015 року відповідач ОСОБА_2, яка на той час працювала кухарем стаціонарного відділення КУ "Терцентр", звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою на завідуючого стаціонарним відділенням КУ "Терцентр" ОСОБА_1 (л/с 9). У своїй скарзі ОСОБА_2 вказала, що вона неодноразово зверталась до ОСОБА_1 для отримання норм на харчування, проте остання постійно принижує її на робочому місці та грубо себе поводить по відношенню до неї.

09 червня 2015 року були проведені збори працівників КУ "Терцентр", на яких висловлена позитивна оцінка роботі ОСОБА_1 та визнана безпідставною скарга ОСОБА_3 (протокол № 2 від 09 червня 2015 року - л/с 10).

17 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулась до голови Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області із скаргою про те, що ОСОБА_1, використовуючи своє службове становище, постійно її принижує, погрожує та некоректно висловлюється відносно неї з використанням ненормативної лексики (л/с 12).

Для перевірки вказаних фактів була створена комісія за участю представників Горностаївської районної державної адміністрації та керівництва КУ "Терцентр". Комісія, провівши перевірку, визнала скаргу ОСОБА_3 безпідставною (лист директора КУ "Терцентр" від 14 вересня 2015 року № 261/1-9 - л/с 13).

17 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 повторно звернулась на Урядову гарячу лінію із скаргою про те, що на неї продовжується тиск зі сторони ОСОБА_1 (л/с 14).

21 вересня 2015 року керівництво КУ "Терцентр", перевіривши скаргу, визнало її безпідставною (лист директора КУ "Терцентр" від 21 вересня 2015 року № 272/1-9 - л/с 15).

Згідно ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно п.16 постанови Пленуму суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази та оцінивши встановлені у справі обставини, на які позивач посилається як на підставу для задоволення своїх вимог, суд вважає, що інформація, викладена в скаргах відповідача ОСОБА_2, не містить ознак поширення недостовірної інформації, оскільки в даному випадку остання скористалась своїм правом на звернення до компетентних державних органів, що гарантовано ст.40 Конституції України.

Так, наведені в скаргах висловлювання є оціночними судженнями, критичною оцінкою недоліків, які на думку відповідача мали місце в роботі позивача ОСОБА_8 на посаді завідуючого стаціонарним відділенням КУ "Терцентр", без посилання на конкретні факти.

Таким чином, факт звернення відповідача ОСОБА_2 зі скаргами до компетентних органів, які можуть перевірити інформацію та надати відповідь (навіть якщо у подальшому вказана інформація не знайшла свого підтвердження) не може бути підставою для задоволення позову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_8, звернувшись з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, просить зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа директорові КУ "Терцентр" з вибаченнями та обіцянкою на майбутнє не вчиняти певних дій.

Так, згідно ч.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно п.26 постанови Пленуму - суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

Таким чином, позивач обрала спосіб захисту своїх прав, який нормами Цивільного кодексу України не передбачений.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність правових підстав для задоволення позову позивач ОСОБА_8 не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

За таких обставин суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.34, 40 Конституції України, ст.ст.16, 200, 201, 269 - 280, 297, 299, 302 ЦК України, Законом України "Про інформацію" від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ (в редакції Закону України від 13 січня 2011 року № 2938-VІ), постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року № 1, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - комунальна установа "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Херсонської області через Горностаївський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Посунько Г.А.