У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Одеської міської ради про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їм на праві спільної часткової власності належить 55/100 частин будинку АДРЕСА_1 в рівних частках. Власниками іншої частини будинку є ОСОБА_7, ОСОБА_8 За час експлуатації належної їм частини будинку, була проведена його реконструкція шляхом добудови додаткових приміщень. Посилаючись на те, що вказана реконструкція була узгоджена із власниками іншої частини будинку та відповідає будівельним нормам, позивачі просили визнати за ними право власності на реконструйовану частину зазначеного будинку загальною площею 152,6 кв. м., житловою площею 102,4 кв. м., підсобною площею 50,2 кв. м.; виділити з вказаного будинку в натурі частину, яка складається з частини житлового будинку, загальною площею 152,6 кв. м., житловою площею 102,4 кв. м., підсобною площею 50,2 кв. м., яка їм належить на праві спільної часткової власності, з наданням окремої адреси.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2008 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Виділено ОСОБА_4, ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1 в натурі частину житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за ними в рівних частках право власності на житловий будинок, загальною площею 152, 1 кв. м, житловою площею 80, 3 кв. м., підсобною площею 71,8 кв. м. , що складається з: перший поверх: 2-1 коридор площею 9,6 кв. м.; 2-1а жила кімната площею 10,5 кв. м.; 2-2 кухня площею 9,5 кв. м.; 2-3 санвузол площею 6, 5 кв. м.; 2-4 котельна площею 1, 3 кв. м.; 2-5 жила кімната площею 12, 3 кв. м. ; 2-6 кухня площею 10,3 кв. м. ; 2-6а санвузол площею 2, 3 кв. м.; 2-7 коридор площею 3, 9 кв. м.; 2-8 веранда площею 5, 6 кв. м.; 2-9 коридор площею 3,4 кв. м. Всього по першому поверху: жила площа - 22,8 кв. м., підсобна площа - 52,4 кв. м., загальна площа - 75, 2 кв. м.; другий поверх: 2-10 коридор площею 2, 5 кв. м.; 2-11 жила кімната площею 20,7 кв. м.; 2-12 веранда площею 14, 4 кв. м.; 2-13 жила кімната площею 11,0 кв. м.; 2-14 коридор площею 0, 9 кв. м.; 2-15 туалет площею 1, 1 кв. м.; 2-16 жила кімната площею 11, 3 кв. м.; 2-17 жила кімната площею 14, 5 кв. м.; 2-18 коридор площею 0, 5 кв. м. Всього по другому поверху: жила площа - 57, 5 кв. м., підсобна площа - 19,4 кв. м., загальна площа - 76, 9 кв. м., розташованого на земельній ділянці площею 158 кв. м. за фактичним користуванням та присвоєно окрему поштову адресу: АДРЕСА_1. Встановлено порядок виконання рішення, згідно з яким, після набрання ним законної сили це рішення є підставою для реєстрації в рівних частках права власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, звернувся із скаргою до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2008 року закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції правильно виходив із встановлених у справі обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_6 набув права власності на 9/50 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_5 (дарувальники) і ним (обдарованим) лише у 2009 році, а оскаржуване ним рішення, на підставі якого ОСОБА_4, ОСОБА_5 набули права власності на вказаний будинок, ухвалено у 2008 році. Таким чином, суд першої інстанції не міг вирішувати питання про права та обов'язки ОСОБА_6 оскаржуваним рішенням у 2008 році.

Встановивши ці обставини у справі, апеляційний суд з посиланням на ст. 292 ЦПК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 8 грудня 2008 року.

Такий висновок суду відповідає встановленим у справі обставинам та вимогам закону.

Разом із цим наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначеного висновку суду не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
І.К. Парінова О.В. Попович

Колегія суддів: