АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5477/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я., Кравець В.А.

при секретарі - Перевузник І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2016 року року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метал Ворк Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивачка звернулась у грудні 2015 року.

Зазначала, що вона з 9 грудня 2011 року працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Метал Ворк Україна» та 20 березня 2015 року була звільнена з роботи на підприємстві за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року позивача поновлено на роботі на посаді головного бухгалтера ТОВ «Метал Ворк Україна» з 20 березня 2015 року та стягнуто з останнього 38 578,88 грн. середній заробіток за час її вимушеного прогулу, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Разом з тим протягом тривалого часу як на її вимогу, так і на вимоги державного виконавця рішення суду про поновлення її на роботі відповідачем виконано не було, відтак, уточнивши позовні вимоги просила суд стягнути з останнього на її користь 68 906,04 грн. середнього заробітку за час невиконання рішення суду про її поновлення на роботі, а також зобов'язати відповідача внести до її трудової книжки відповідні записи.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2016 року року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягє до задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач з 29 грудня 2011 року працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ «Метал Ворк Україна» та 20 березня 2015 року наказом №172-к, на підставі п. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України), була звільнена з роботи на підприємстві за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року позивача поновлено на роботі на посаді головного бухгалтера ТОВ «Метал Ворк Україна» з 20 березня 2015 року та стягнуто з останнього 38 578,88 грн. середній заробіток за час її вимушеного прогулу, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року зазначене рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року змінено в частині стягнення моральної шкоди, зокрема зменшено її розмір стягнення до 1 000 грн.

Ч.1 ч. 5 статті 235 КЗпП України передбачено, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі, незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Відповідно пункту 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Виходячи з цього можна дійти висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Згідно наказу ТОВ «Метал Ворк Україна» за №185-П від 01 липня 2015 року позивача поновлено на посаді головного бухгалтера ТОВ «Метал Ворк Україна» з 20 березня 2015 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією цього наказу (а.с.53).

Отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку про негайне виконання відповідачем судового рішення про поновлення позивача на роботі у день його ухвалення.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів не вважає огрунтованим посилання позивача на лист вимогу державного виконавця про негайне виконання відповідачем рішення суду та видачу наказу про поновлення її на роботі, оскільки, окрім отриманого нею від державного виконавця листа, жодних інших відомостей щодо відкритого виконавчого провадження, зокрема прийнятих державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження та інших процесуальних документів не додано, будь-які клопотання про витребування відповідних доказів в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано позивачем належними та допустимими доказами, видання відповідачем 01 липня 2015 року наказу про поновлення позивача на роботі, тобто виконання ним передбачених трудовим законодавством вимог щодо негайного виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, судом першої інстанції відмовленно у задоволенні позову на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, з дотриманням вимог чинного законодавства, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 лютого 2016 року року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: