Справа № 463/1554/15 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/1795/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я. Гірник Т.А.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Львівська міська рада, Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим приміщенням шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Львівська міська рада, Департамент архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та житловим приміщенням шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Вважає рішення таким, яке ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, прийняте всупереч нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не взято до уваги того факту, що будівництво будинку на земельній ділянці на вул. Барвінських 1 «а», 3 не відповідає встановленим законодавством нормативам, щодо належного освітлення та інсоляції прилеглих територій, а відповідно і приміщень, які знаходяться поряд із збудованими будівлями. Судом, встановлюючи поділ збудованого житлового обєкта на окремі котеджі, не враховано, що при дотриманні протипожежних норм необхідно приймати розміри кожного окремого котеджу. Вважає, що будівництво котеджів вчинене з порушенням будівельних норм, оскільки висота котеджів становить не 10,62 м як зазначено в ескізі намірів, а 15 м, з піднятим підвальним приміщенням на 1,60 м над рівнем землі, з високим горищем, яке не відповідає ескізним намірам та становить окремий житловий поверх. Крім цього, судом допущено порушення ряду вимог процесуального права, зокрема, не призначено експертизи клопотання про що було заявлено у суді першої інстанції та така не проведена у звязку із формальними підставами та неналежним виконанням своїх обовязків експертом. Також, судом не залучено до участі у справі належних сторін. Також, судом не враховано, що право власності на мансардні приміщення до власників котеджів не перейшло та до цих відносин слід було б застосувати статтю 376 ЦК України. Висновки про відповідність проведеного будівництва державним будівельним нормам та правилам не слід брати до уваги, оскільки такі були надані в процесі будівництва, а таке на даний час завершене, а що таке відповідає відповідним нормам, на даний час, даних немає.

В судове засідання окрім представника відповідачів та третіх осіб ОСОБА_7 решта особи, що беруть участь у справі їх представники не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки осіб, що беруть участь у справі (їх представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України та те, що інтереси ряду відповідачів та третіх осіб захищав представник.

Клопотання представника позивача ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи колегія суддів вважала необґрунтованим, таким, що до задоволення не підлягає, не може бути підставою для відкладення розгляду справи та таким, що свідчить про намір затягування розгляду справи.

По-перше жодних доказів хвороби чи перебування на лікуванні, які б унеможливлювали участь вказаного представника у судовому засіданні, про що йдеться у клопотанні нею не представлено. Окрім цього у позивача наявні ще двоє представників із чинними повноваженнями, а саме ОСОБА_12В (Довіреність Т.1 а.с. 29) та (ОСОБА_13 Довіреність Т.2 а.с. 51), доказів про перешкоди участі яких у судовому засіданні не представлено. Окрім цього, позивачем чи його представниками не наведено жодних доводів про неможливість участі у судовому засіданні самого позивача та не представлено доказів цього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів та третіх осіб в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 376, 391, 396 ЦК України, ст. 103 ЗК України, виходив з того, що будівництво житлових будинків за адресою: м.Львів, вул. Барвінських, 3а, 3б, 3в, здійснювалося на підставі належно оформлених дозвільних документів, право власності на вказане нерухоме майно, зареєстроване у встановленому законом порядку, порушень у діях забудовників, за наслідками перевірок, виявлено не було. Вказані будинки не є самочинним будівництвом, а позивачем не подано суду доказів, що такі створюють йому перешкоди у користуванні, належними йому на праві власності земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: м.Львів, вул. Барвінських, 1. При цьому, судом також враховано, що право власності на земельну ділянку площею 0,0265 га за адресою: м.Львів, вул.Барвінських, 1а, 3 та житловий будинок загальною площею 259,8 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Барвінських, 3в з 30.01.2015 року належить не відповідачу ОСОБА_4, а третій особі ОСОБА_11 (а.с.4, 5 т.2); право власності на земельну ділянку площею 0,019 га за адресою: м.Львів, вул.Барвінських, 1а, 3 та житловий будинок загальною площею 219,5 кв.м. за адресою: м.Львів, вул.Барвінських, 3б з 26.12.2014 року належить не відповідачу ОСОБА_3, а третім особам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.8, 9 т.2), а тому предявлення позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з урахуванням відсутності підстав вважати збудовані ними житлові будинки самочинними, є безпідставним.

Колегія суддів вважає, що висновки суду в цілому відповідають обставинам справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги таких не спростовують.

Так, як вбачається із матеріалів справи, позивач є співвласником житлового будинку №1 на вул. Барвінських в м.Львові, який окрім нього належить ще трьом співвласникам на праві спільної сумісної власності. Аналогічно позивачу та ще трьом особам на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка для обслуговування будинку площею 0,0396 за цією ж адресою (свідоцтво про право власності на будинок №1 на вул. Барвінських в м.Львові та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, державний акт про право власності на земельну ділянку за цією ж адресою Т.1 а.с. 8-9).

На сусідніх земельних ділянках (0,0036 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 1 «а» власник ОСОБА_3; 0,0105 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 3 власник ОСОБА_3; 0,0156 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 3 власник ОСОБА_14; 0,0241 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 3 власник ОСОБА_4; 0,0087 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса Барвінських, 3 власник ОСОБА_2; 0,0121 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 3 власник ОСОБА_2Г.), що були обєднані в одну (0,0746 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 1 «а», 3 власники ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_2Г.), а згодом знову розєднані (0,0265 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 1 «а», 3 власник ОСОБА_4; 0,0291 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 1 «а», 3 власник ОСОБА_2; 0,019 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; адреса Барвінських, 1 «а», 3 власники ОСОБА_14, ОСОБА_3А.), розташовані житлові будинки №3 «а», №3 «б», №3 «в», вул. Барвінських м.Львів, власниками яких є: ОСОБА_11 (3 «в»), ОСОБА_5, ОСОБА_6 (3 «б») та ОСОБА_2 (3 «а»).

Крім цього, із матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що будівництво вказаних, зареєстрованих у встановленому законом порядку за згаданими вище чотирма особами, будинків проводилось (ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_3А та ОСОБА_14П.) у встановленому законом порядку, було завершено, прийнято у встановленому законом порядку в експлуатацію, на такі були видані свідоцтва про право власності ОСОБА_10Г.(Барвінських, 3 «а»), ОСОБА_4 (Барвінських, 3 «в») та ОСОБА_3А та ОСОБА_14 (Барвінських, 3 «б»). Згодом будинки 3 «б» та 3 «в» були відчужені та власниками таких як вказувалось є ОСОБА_11 (3 «в»), ОСОБА_5, ОСОБА_6 (3 «б»).

Вказане вбачається із будівельних паспортів із схемами забудов земельних ділянок; ескізами намірів забудови витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; повідомленнями про початок виконання будівельних робіт; аналізами проектної документації на будівництво індивідуальних житлових будинків щодо відповідності вимогам нормативних документів України з питань пожежної безпеки; заявами про обєднання та розєднання земельних ділянок, зі схемами; свідоцтвами про право власності; деклараціями про готовність до експлуатації обєктів, будівельні роботи на яких виконувались на підставі повідомлення про початок будівельних робіт; історико-містобудівними обґрунтуваннями будівництва житлових будинків; розпорядженнями про присвоєння новозбудованим житловим будинкам поштових адрес; витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; технічними паспортами на будинки (Т.1 а.с. 10-13, 16-19, будинок №3 «б» а.с. 74-93, будинок №3 «в» а.с. 95-113, будинок №3 «а» а.с. 115, 116, 150-157, 117-149, 163-169, 171-181, 215-217, 218-220, Т.2 а.с. 4, 5, 8-9, 13-15, 23-29, 31-36, 103-108, 109-114, 115-120).

Вказані події мали місце до подання позову та про вказані обставини створення майна та набуття на нього права власності наявні відповідні докази в матеріалах справи, що були відомі особам, що беруть участь у справі задовго до ухвалення оскаржуваного рішення.

Предявляючи позов до частини осіб, якими було розпочато будівництво згаданих житлових будинків (ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4) та, частина з яких на даний час, вже не є власниками згаданих житлових будинків, позивач вважаючи такі будинки самовільним будівництвом, здійсненим з порушенням ряду норм закону та чинних будівельних норм та правил, а також його прав та інтересів просив: зобовязати вказаних ним трьох відповідачів усунути йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою та житловим будинком шляхом знесення таких самовільних житлових будинків за власний рахунок. Порушенням своїх прав та інтересів позивач вважав будівництво спірних будинків (які спарені в один) на віддалі від краю будівлі до спільного, розташованого між його будинком та будинком 3 «а» проїзду на відділі 4,4 м, що є, на його думку, порушенням будівельних норм та правил, а також порушенням режиму освітлення, інсоляції, мікроклімату житлових приміщень його будинку.

При цьому, нових власників житлових будинків судом було залучено до участі у справі за їхньою ж ініціативою як третіх осіб.

Жодних клопотань про заміну відповідачів, залучення співвідповідачів, виключення з числа відповідачів, тощо позивачем заявлено не було, хоча без такого суд не вправі з власної ініціативи залучати співвідповідачів, замінювати відповідачів на інших, тощо оскільки в подальшому суд не взмозі буде з власної ініціативи, без заявлення позивачем вимог до таких осіб, задовольнити будь-які вимоги до них (ст. 33 ЦПК України).

Досліджуючи матеріали справи та пояснення осіб, що беруть учать у справі, колегія суддів приходить до висновку, що позов, тим більше до заявлених позивачем в якості відповідачів осіб є надуманим та безпідставним та вірно був відхилений судом першої інстанції.

По-перше, як вказувалось вище, будинки №3 «а», №3 «б» та №3 «в» на вул. Барвінських у м.Львові не слід вважати будівництвом, тим більше самовільним. Навпаки такі є житловими будинками, обєктами права приватної власності згаданих вище чотирьох осіб, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Таке право власності ніким не скасовано, не визнавалось недійсним та більше того навіть не оспорювалось чи не ставилось під сумнів позивачем.

Крім цього, позивач не оспорював також ні свідоцтв про право власності на вказані житлові будинки, договорів, за якими два із таких були відчужені теперішнім власникам, декларацій про готовність до експлуатації обєктів, тощо. Тобто ним не оспорено будь-яких актів, дозволів, свідоцтв, правочинів, тощо, на підставі яких здійснювалось будівництво житлових будинків, що є предметом спору та, на підставі яких було набуто право власності на такі.

Зважаючи на наведене вимоги до трьох осіб, двоє із яких на даний час не є власниками житлових будинків про демонтаж таких, як обєктів самочинного будівництва слід вважати безпідставними та такими, що не можуть бути задоволені.

Окрім цього, навіть перевіряючи доводи позивача про порушення його прав та інтересів збудованими житловими будинками слід вказати, що, як вбачається із згаданих вище доказів, а також актів перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил Інспекції ДАБК у Львівській області (Т.1 а.с. 81-82, 101-102, 157, 170) при будівництві таких житлових будинків, жодних будівельних норм та правил порушено не було, зокрема і в частині відповідності будівництва нормам з питань пожежної безпеки, тобто і у частині віддалі будинку № 3 «а» до спільного проїзду (до якого (проїзду) будинки 3 «б» та 3 «в» взагалі відношення не мають). Про що йшлося вище, також, у «Аналізах проектної документації на будівництво індивідуальних житлових будинків щодо відповідності вимогам нормативних документів України з питань пожежної безпеки».Крім цього, що стосується питання порушення прав позивача в частині інсоляції, освітлення та мікроклімату житлових приміщень його будинку, то будівництвом житлових будівників №3 «а», №3 «б» та №3 «в» на вул. Барвінських у м.Львові таких прав позивача теж не порушено (висновок про інсоляційний режим житлових приміщень в буд №4 на вул. Довбуша у м.Львові (на даний час будинок співвласником якого є позивач) у звязку із проектуванням та будівництвом індивідуальних житлових будинків на вул. Барвінських, 1 «а», 3 Т.1 а.с. 20-4, 158-162). А саме у такому висновку вказано про те, що інсоляція частково, незначно зменшується, однак у всіх випадках більша за нормативну.

Питання дотримання решти будівельних норм і правил при будівництві житлових будинків (висота приміщень, співвідношення збудованих обєктів із запроектованими, тощо) про що вказував позивач були предметом перевірки при здійсненні такого будівництва порушень таких (норм та правил) при цьому виявлено не було та вказані питання прав та інтересів позивача не стосуються та він про це і не вказував у позові. Будівництво житлових будинків, як вказувалось вище, здійснене у відповідності до вимог закону та чинних будівельних норм та правил.

Зважаючи на вказане, а саме відсутності будівництва як такого; наявності не скасованого, та не оспореного права власності на будинки; відповідність такого будівництва вимогам закону та відповідним нормам і правилам, що застосовуються при будівництві, що було підтверджено відповідними актами компетентних органів, що знову ж не скасовані та не оспорені, а також позиціями таких органів (що були залучені як треті особи та висловили позицію проти позову), відповідно не було і підстав для призначення судово-будівельної експертизи на відповідність проведення будівництва, яке не проводиться чинним нормам та правилам та проектам будівництва, клопотання про проведення якої було заявлено позивачем в особі представників у судах першої та апеляційної інстанції, оскільки висновки за такою жодним чином не могли б вплинути на вирішення заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, слід вказати про те, що позивачем заявлено позовні вимоги, які до задоволення не підлягають, оскільки такі спростовані належними, допустимими та достатніми доказами, заявлені тим більше до вказаних позивачем відповідачів необґрунтовано та такі були вірно відхилені судом першої інстанції.

Враховуючи наведене апеляційну скаргу слід відхилити як безпідставну, рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Вказане відповідає та не суперечить вказаним судом першої інстанції нормам закону, а також ст.ст. 1-3, 11-13, 15, 16, 316-319, 321, 325, 328, 331, 334, 346, 373-376, 380 ЦК України, 38-40, 78-81, 90, 91, 152 ЗК України та статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо захисту права власності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: В.Я. Бакус

ОСОБА_15