Провадження №2/761/837/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 січня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення графіку зустрічей з дитиною, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір'ю та встановлення графіку зустрічей з дитиною,

в с т а н о в и в:

16.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним, а у випадку відмови в цьому визначити графік його індивідуальних побачень з дочкою, яка проживає з матірью, відповідачкою у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.03.2012 року позивач та відповідачка уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 року від шлюбу у сторін народилася спільна донька ОСОБА_4 Коли стосунки суттєво погіршилися, відповідачка забрала дитину, та переїхала проживати до своїх батьків, окремо від нього, тим самим з власної ініціативи обмежила спілкування позивача з дочкою. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києві від 21.11.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з відповідачкою, проте вона категорично проти того, щоб позивач брав участь у вихованні дитини, у зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачка не погоджуючись з первісним позовом подала зустрічний позов, в якому просила позбавити батьківських прав позивача за первісним позовом, згодом зустрічний позов було змінено в частині предмету, а саме позивачка за зустрічним позовом просила визначити місце проживання дитини з матір'ю та встановити графік побачень дитини з батьком у зоні рекреаційного відпочинку у присутності матері.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити.

Відповідачка просила відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов просила задовольнити.

Представник третьої особи просила визначити місце проживання малолітньої дитини з матір'ю та встановити графік побачень з батьком відповідно до свого висновку.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 від 31 жовтня 2014 року. (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року та наразі вони проживають окремо.

Після розлучення малолітня ОСОБА_4 постійно проживає разом з матір'ю ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1.

Що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання дитини разом з матір'ю, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини.

Зі змісту принципу 6 Декларації про права дитини вбачається, що дитина для повноцінного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків, і в будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної, і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір»ю.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Так, виходячи зі змісту частин. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже судом встановлено, що на даний час сторони розлучені, проживають окремо, і малолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю в квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Із висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що малолітня дитина проживає разом із матір'ю, акт обстеження житлово - побутових умов підтвердив придатність для проживання в квартирі малолітньої. Крім того, для дитини мати представляє цінність. Дитина до неї прив'язана і любить її.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам дитини, а отже підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про визначення способу участі батька у вихованні дитини, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Положеннями до ч. 1 ст. 159 СК України передбачається, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Таким чином, вбачається, що за батьками закріплено рівне право на участь в вихованні дитини та право на безперешкодне спілкування з нею.

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Третя особа - орган опіки та піклування надала суду висновок, згідно якого вважає за доцільне визначити способи участі батька у вихованні малолітньої доньки наступним чином: надавати можливість батьку зустрічатися та приймати участь у вихованні доньки щосуботи з 10:00 до 18:00, щопонеділка з 16:30 до 18:00.

Таким чином, суд вважає за необхідне надати можливість ОСОБА_1 можливість приймати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши наступний графік їх побачень: щосуботи з 10:00 до 18:00 години, щопонеділка з 16:30 до 19:00.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 159 СК України, в окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

З огляду на те, що дитині станом на день розгляду справи є малолітньою, їй тільки 3 роки, такожз показів свідків вбачається. Що на даний час зв'язок дочки з батьком практично втрачено, оскільки вона з дуже маленького віку майже рік не спілкується з ним, в даному випадку спір стосується саме батька та доньки, що також враховується судом, суд вважає за необхідне до досягнення ОСОБА_4 семирічного віку побачення з батьком дозволити в присутності матері.

Таким чином, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок спілкування та участі батька у вихованні доньки: щосуботи з 10:00 до 18:00 години, щопонеділка з 16:30 до 19:00 до досягнення ОСОБА_4 семирічного віку в присутності матері, після досягнення дитиною семирічного віку без присутності матері.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27-30, 57-60, 88, 169, 208-209, 212-215, 224-226, 228 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком та встановлення графіку зустрічей з дитиною, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з матір'ю та встановлення графіку зустрічей з дитиною, задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її матір'ю ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_3.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні.

Визначити ОСОБА_1 порядок спілкування та участі у вихованні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановивши наступний графік їх побачень:

1. щосуботи з 10-00 до 18-00 годин.

2. щопонеділки з 16-30 до 19-00 годин.

До досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 семирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року спілкування ОСОБА_1 з нею повинно відбуватися в присутності матері ОСОБА_2.

Після досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 семирічного віку, спілкування ОСОБА_1 з нею буде відбуватися без присутності ОСОБА_2.

В решті вимог позови задоволенню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: