У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про вселення, виселення з будинку,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їй та її колишньому чоловікові - ОСОБА_2 на праві власності належить по Ѕ частині садового будинку НОМЕР_1 з відповідними господарськими спорудами, загальною площею 270,8 кв. м, що знаходиться за адресою: садове товариство АДРЕСА_1

Після розірвання шлюбу відповідач позбавив її можливості користуватись вказаним будинком: перевіз речі позивачки у міську квартиру, змінив у будинку вхідні двері із замком, змінив замок у хвіртці та відмовився дати їй ключі.

Також позивачка вказувала, що у серпні 2014 року ОСОБА_2 уклав шлюб зі ОСОБА_4 та без згоди позивачки вселив її до спірного будинку.

Оскільки відповідачі порушують законні права позивачки, як власника Ѕ частини будинку, ОСОБА_3 просила суд вселити її до спірного будинку, а відповідача ОСОБА_4 - виселити з нього.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13 жовтня 2015 року в частині відмови у вселенні ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Вселено ОСОБА_3 у садовий будинок НОМЕР_1, який знаходиться за адресою: садове товариство АДРЕСА_1

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга містить заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому особа, яка є співвласником майна, яке перебуває у спільній частковій власності, наділена правом на захист права користування, володіння або розпорядження таким майном не залежно від розміру належної їй частки.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України (п. п. 33, 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у вселенні ОСОБА_3 та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, обставини справи, обґрунтовано встановив, що позивачем доведено належними та допустимим доказами той факт, що порушені її права щодо користування власним майном та здійснено втручання з боку відповідачів щодо володіння, користування та розпорядження ним.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про вселення, виселення з будинку, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Київської області від 23 грудня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак