Справа № 362/337/15-ц Головуючий у І інстанції Медведєв К. В.
Провадження № 22-ц/780/147/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 46 24.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

24 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є. М.,

суддів: Данілова О.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року у справі за позовом Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор 14.01.2015 року направив до суду позовну заяву про визнання незаконними та скасування рішень селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та інше.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.01.2015 року у справі № 362/224/15-ц вирішено роз'єднати справи у самостійні провадження, зокрема, виділено вимоги, які є предметом розгляду у цій справі, які були сформовані в окрему справу 23.01.2015 року, про що стоїть відмітка на першому аркуші позовної заяви.

Отже, в межах цієї справи, Васильківський міжрайонний прокурор Київської області звернувся до суду із позовом, в якому просив: 1) визнати незаконним і скасувати рішення Глевахівської селищної ради № 886-35-V від 16.03.10 в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки; 2) визнати недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована по вул. Підприємницька в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, та скасувати його державну реєстрацію; 3) витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4, на користь Головного управління Держземагентства у Київській області та постійне користування Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1; 4) визнати відсутнім право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1.

Позовні вимоги прокурора мотивовані тим, що Державному підприємству "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України" (далі - ДП "ДСВ ІФРГ НАН України") 20.05.02 видано державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_3, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Прокурор зазначає, що Глевахівською селищною радою здійснювалось розпорядження землями ДП "ДСВ ІФРГ НАН України". Зокрема, спірним рішенням Глевахівської селищної ради передано ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Підприємницька в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. На підставі вищевказаного рішення селищної ради ОСОБА_4 видано державний акт серії НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1.

Прокурор зазначає, що спірне рішення Глевахівської селищної ради є незаконним, оскільки згідно інформації Управління Держземагентства у Васильківському районі земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 має перетин із земельними ділянками ДП "ДСВ ІФРГ НАН України". Національна академія наук України не погоджувала вилучення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Прокурор вказує, що Глевахівська селищна рада прийнявши спірне рішення, діяла в порушення ст.ст. 84, 149 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу». У зв'язку з чим вищевказане рішення Глевахівської селищної ради є незаконним та підлягає скасуванню. Окрім того, правомірність видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, безпосередньо залежить від законності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого такий державний акт видавався. Зважаючи на те, що відповідач отримав державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, який зареєстрований у встановленому законом порядку, а тому відновити становище, яке існувало до порушення, можливо здійснити в порядку ст.ст. 16, 21, 387, 388, 393, 396 Цивільного кодексу України, ст. 152, 153, 155 Земельного кодексу України лише шляхом визнання недійсним такого державного акту на право власності на земельну ділянку, скасуванням його державної реєстрації та витребуванням земельної ділянки у державну власність.

Прокурор посилається не те, що звернення з вказаним позовом до суду викликано необхідністю захисту інтересів держави, в особі Головного управління Держземагентства у Київській області та ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», адже грубо порушено право державної власності на землі сільськогосподарського призначення, які відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції України знаходяться під особливою охороною держави та які не можуть передаватися з державної у приватну власність, а також з метою захисту прав на землю постійного землекористувача, оскільки спірна ділянка протиправно вибула із державної власності.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду заперечення проти позову, в якому вказав, що вимоги про витребування у ОСОБА_4 земельної ділянки не підлягають задоволенню з огляду на те, що особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Крім того, відповідач ОСОБА_4 вказав, що ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" не є власником земельної ділянки, тому не вправі застосовувати обраний спосіб захисту. Позивачі є неналежними позивачами при зверненні до суду із вимогою про витребування земельної ділянки у власника, а ОСОБА_4 є добросовісним набувачем та відсутні підстави для витребування у нього майна, передбачені ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасувати рішення Глевахівської селищної ради № 886-35-V від 16.03.2010 року в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована по вул. Підприємницька в смт. Глеваха Васильківського району Київської області, та скасувати його державну реєстрацію.

Витребувано на користь Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_1.

Стягнуто з Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області на користь Держави судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Держави судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись із висновком, наведеним в рішенні, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" 20.05.2002 видано державний акт на право постійного користування землею серія НОМЕР_3, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.04.2010 року задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд рішення цього суду від 30-31.12.2008 року за нововиявленими обставинами, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31.12.2008 року та прийнято нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі. Постановою від 23.06.2011 року Вищим господарським судом України розглянуто касаційну скаргу селищної ради та винесено постанову у справі № 18/595-08/17/4, якою касаційну скаргу Глевахівської селищної ради залишено без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року залишено без змін.

Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області прийнято рішення від 16.03.2010 року № 886-35-V (спірне рішення), яким вирішено передати у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в смт. Глеваха, вул. Підприємницька.

ОСОБА_4 на підставі рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області від 16.03.2010 року № 886-35-V (спірне рішення), видано державний акт серія НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером НОМЕР_1.

Згідно листа Управляння Держземагентства у Васильківському районі від 11.12.2014 року № 5221/01-1 у продовж 2009-2010 років клопотань щодо внесення змін до державного акту на право постійного користування ДВГ НААУ в Управлінні Держземагенства у Васильківському районі не виявлено.

Було внесено зміни до Державної статистичної звітності «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» (форма 6-зем) в частині зарахування земельної ділянки площею 387,19 га ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" до земель запасу Глевахівської селищної ради, згідно вимог суду. При цьому повідомлено, що відповідно до припису Васильківської міжрайонної прокуратури Київської області від 17.05.2010 року №1533-вих з 19.03.2010 року Управлінням Держкомзему у Васильківському районі було невідкладно вжито дієвих заходів та призупинено вчинення будь-яких дій щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки з земель ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" до вирішення питання в порядку визначеному главою 25 Земельного кодексу України, тому землі запасу зменшено на площу 387,19 га та обліковано за ДВГ НААУ. Відповідно до Державної статистичної звітності «Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності» (форма 6-зем) на території Васильківського району з 2002 року по 2008 рік за ДВГ НААУ обліковувались землі загальною площею 971,2100 га. Крім того, в листі вказано, що упродовж 2009-2010 років координати земельних ділянок загальною площею 387,19 га, які вилучені згідно рішення Господарського суду Київської області від 30-31.08.2010 року Глевахівською селищною радою до Управління Держкомзему у Васильківському районі не подавалися.

Згідно листа Управляння Держземагентства у Васильківському районі від 05.01.2015 року № 10-1009-0.2-2/г-15 останнім повідомлено Васильківську міжрайонну прокуратуру про те, що земельні ділянки із кадастровими номерами, які зазначені в додатку до цього листа, мають перетин із земельними ділянками ДП "ДСВ ІФРГ НАН України", згідно обмінних файлів. Серед вказаних земельних ділянок є земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1.

Листом Головного Управління Держземагенства у Київській області на адресу Васильківської міжрайонної прокуратури Київської області надано графічне зображення (викопіювання) із зазначенням місць взаємного розташування земельної ділянки ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" та земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1, з яких вбачається, що земельна ділянка має перетин із земельною ділянкою наданої ДП "ДСВ ІФРГ НАН України".

Листом НАН України від 24.02.2015 року № 16/72-40 повідомило Заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області, що земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 розташована на землях ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" і згоди на їх вилучення зі складу земель ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" не надавала.

Апелянт набув право власності на земельну ділянку незаконно, адже та була надана їй у власність Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області (органом місцевого самоврядування), хоча земельна ділянка не перебувала у власності територіальної громади, яку представляла Глевахівська селищна рада.

Оскільки, Глевахівська селищна рада звернулась із позовом до Господарського суду Київської області про припинення права постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на частину земельної ділянки площею 387,19 га, то остання достовірно знала про місцезнаходження земельної ділянки ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» загальною площею 971,21 га.

Рішенням Господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, у задоволенні позову Глевахівської селищної ради про припинення права постійного корисування було відмовлено.

Таким чином, ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» є належним землекористувачем земельної ділянки площею 971,21 га для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції.

Згідно ч. 1 ст. 24 ЗК України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Положеннями ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, що діяла на час видачі державного акту ДП "ДСВ ІФРГ НАН України") передбачено, що право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України "Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу", вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 149 ЗК України, земельні ділянки - рілля державної власності, що перебувають у постійному користуванні можуть вилучатися лише Кабінетом Міністрів України.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЗК України, землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених ч. 2 ст. 150 ЗК України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЗК України, земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Посилання апелянта на те, що передача спірної земельної ділянки ОСОБА_4 відбулася саме у період чинності судового рішення від 30-31 грудня 2008 року та на те, що право власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку підтверджується відповідним державним актом на право власності на земельну ділянку колегією суддів відхиляється виходячи з наступного.

У разі скасування за нововиявленими обставинами помилкового судового рішення про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, дія речового права підлягає відновленню з моменту первинного виникнення речового права, яке припинено на підставі помилкового рішення суду, оскільки відпала підстава такого припинення.

Таким чином, речове право є дійсним з моменту його первинного виникнення.

Тому ухвалення судом рішення про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, яке згодом було скасоване, не спростовує правомірності речового права первинного користувача, а саме речове право залишається чинним з моменту його первинного виникнення.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про збереження речового права ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" на спірну земельну ділянку внаслідок скасування помилкового рішення суду щодо визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею за нововиявленими обставинами та про поширення на ДП "ДСВ ІФРГ НАН України" статусу особи, що має речове право на спірну земельну ділянку.

Такі висновки суду відповідають правовим підходам викладеним в правовій позиції Верховного Суду України, висловленій при розгляді справи № 6-639цс15.

Отже, Глевахівська селищна рада розпоряджалася земельними ділянками не маючи на те повноважень та не володіючи інформацією де саме знаходяться землі, якими вона розпоряджається.

Враховуючи вищевикладене, Глевахівська селищна рада прийнявши спірне рішення, в частині передачі у власність ОСОБА_4 земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), діяла в порушення ст.ст. 84, 116, 149 Земельного кодексу України, ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу».

Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Особа, яка має речове право на чуже майно, відповідно до ст. 396 Цивільного кодексу України, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст. 153 Земельного кодексу України передбачено, що способами захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та застосування інших, передбачених законом, способів.

Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно зі ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи те, що майно, яке набув ОСОБА_4, вибуло з володіння Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» не з волі останнього, і це майно, набуте ОСОБА_4 безвідплатно на підставі спірного рішення Глевахівської селищної ради, то вказане майно може бути витребувано у ОСОБА_4

Посилання апелянта ОСОБА_4 на те, що ст. 140 ЗК України не містить такої підстави для припинення права власності, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, судом відхиляються. Нормами ст. 140 ЗК України встановлено підстави для припинення права власності в правовідносинах, які за характером є регулятивними (тобто коли ставиться питання про припинення права власності, що виникло правомірно), натомість у цій справі йдеться про витребування земельної ділянки в рамках правовідносин, які за характером є охоронними (тобто ставиться під сумнів саме правомірність виникнення права власності).

Колегією суддів не приймається до уваги посилання апелянта ОСОБА_4 на те, що вказана земельна ділянка не належить до земель Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», оскільки вони спростовується матеріалами справи та не підтверджені належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: