Справа №2-533/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі: Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись з позовом до відповідачів у якому просили визнати за ними в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 право власності на 11/25 частини земельної ділянки, площею 0,43626 Га, кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 191871,51 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.04.2001 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4.

04.04.2014 року ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 в рівних частинах отримали у спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, кожний по 1/8 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищезазначеною адресою.

Відповідачам ОСОБА_3 належить 1/2 частина житлового будинку та ОСОБА_4 належить 1/4 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4.

Зазначили, що після смерті ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з іншими співвласниками будинок було реконструйовано, у зв'язку з чим розмір часток змінився.

Для вступу у спадщину за законом позивачів та відповідачів було замовлено виготовлення схеми поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4, для встановлення фактичного користування нею співвласниками.

Відповідно до схеми ОСОБА_5 використовував 436,26 кв.м. (0,43626 Га), що становить 11/25 частини земельної ділянки.

Однак, державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що не визначено у державному акті , яка саме частка земельної ділянки належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5

З метою та необхідності вступу у спадщину, необхідно визначити розмір частки земельної ділянки спадкодавця, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, у зв'язку з чим позивачі просили позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1, яка також представляє інтереси позивача ОСОБА_2 надала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила справу розглядати без її участі.

Третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Врахувавши заяви позивача ОСОБА_1, яка є представником позивача ОСОБА_2, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у виді житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4, які належали йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Київською державною нотаріальною конторою 01.11.1995 року та державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданий КМР 10.04.2001 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, кожний по 1/8 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_4.

Вказане підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04.04.2014 року, виданими державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори було відмовлено, у зв'язку з тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.04.2001 року, земельна ділянка загальною площею 0,1000 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, була передана ОСОБА_6 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель у спільну приватну власності з гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і не визначено, яка саме частка земельної ділянки належала померлому ОСОБА_5

Позивачі просили визнати за ними в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 право власності на 11/25 частини земельної ділянки, площею 0,43626 Га., кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 191871,51 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.04.2001 року, на що слід зазначити наступне.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 10.04.2001 року, земельна ділянка загальною площею 0,1000 Га, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, була передана ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, для обслуговування житлового будинку і господарських будівель у спільну приватну власності з гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником іншої 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідач ОСОБА_4 є власником 1/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Встановлено, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_4 на земельній ділянці для обслуговування даного житлового будинку, загальною площею 0,1000 Га, за кадастровим номером НОМЕР_4, вартістю 551577,64 грн., яка є предметом спадкування.

З метою та необхідності вступу у спадщину позивачів та у зв'язку з тим, що у державному акті на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.04.2001 року не визначено, яка саме частка земельної ділянки належала померлому ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, суд вважає за необхідне визначити розмір частки земельної ділянки спадкодавця, що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Для вступу у спадщину за законом позивачів та відповідачів було замовлено виготовлення схеми поділу земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, з метою встановлення фактичного використання земельної ділянки.

За час життя спадкодавця ОСОБА_5 між співвласниками була домовленість про реконструкцію будинку та користування земельною ділянкою до визначених меж зазначених у схемі-поділі земельної ділянки.

Відповідно до схеми ОСОБА_5 використовував 436,26 кв.м. (0,43626 Га), що становить 11/25 частини земельної ділянки.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно п.п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно п.п. 22 Постанови, суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 11/25 частини земельної ділянки, площею 0,43626 Га, кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 191871,51 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.04.2001 року.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат.

Оскільки даний спір вирішено на користь позивачів, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачами, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 959,37 грн. з кожного.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. 120 ЗК України, ст. ст. 321, 328, 377, 392, 1216, 1218, 1261 ЦК України, ст. ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 11/25 частини земельної ділянки, площею 0,43626 Га, кадастровий номер НОМЕР_4, вартістю 191871,51 грн., що розташована за адресою: АДРЕСА_4, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 10.04.2001 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН невідомий, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН невідомий, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 959,37 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня ухвалення рішення, шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя