Справа № 372/108/16-ц Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/2139/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 17.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Волохова Л.А.,

та секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про зміну способу і порядку виконання рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду із заявою, в якій просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2008 року у справі за позовом ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,207 га, яка розташована в с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 223694.

Умотивовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що на даний час вищевказане рішення суду залишається невиконаним через відсутність можливості реалізувати зазначену земельну ділянку на прилюдних торгах.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року зазначену заяву було задоволено та змінено спосіб і порядок виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2008 року шляхом визнання за ПАТ «АКПІБ» права власності на вказану земельну ділянку.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні цієї заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.3, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи заяву про зміну способу і порядку виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на даний час відсутня можливість здійснити реалізацію майна боржника через прилюдні торги, тому заявлені вимоги щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду підлягають задоволенню.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 жовтня 2008 року позов ЗАТ «АКПІБ», правонаступником якого є ПАТ «АКПІБ», до ОСОБА_2, третя особа - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нова- Водолага», про стягнення боргу було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку за № 36-а, площею 0,207 га, яка розташована в с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області, та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 223694 (Т.1, а. с. 169-171).

У своїй заяві представник ПАТ «АКПІБ» вказував, що державним виконавцем було вжито передбачені законодавством заходи щодо його примусового виконання, однак рішення суду залишилось не виконаним, оскільки наразі неможливо реалізувати спірну земельну ділянку шляхом продажу її через прилюдні торги, через що просив змінити спосіб та порядок виконання рішення шляхом визнання за ним права власності на цю земельну ділянку (Т.2, а. с. 90-93).

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковими до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно із ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

У ст. 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦК України. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

При цьому у ст. ст. 33-38 Закону України «Про іпотеку» містяться різні підстави та способи звернення стягнення на предмет іпотеки, які передбачають вирішення конкретної позовної заяви із чітко визначеним предметом і підставою позову, предметом доказування, вони доводяться позивачем за різними нормами права і кожне з них має свої особливості.

Однак, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, у порушення вищезазначених положень закону, не звернув уваги на те, що вимоги заявника фактично зводяться не до зміни способу виконання рішення суду про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом їх продажу з прилюдних торгів, а до зміни способу правового захисту порушених прав позивача, та не врахував, що на стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог, що є неприпустимим.

Крім того, суд першої інстанції порушив норми цивільного законодавства, оскільки визнання права власності на нерухоме майно ст. 373 ЦПК України не передбачено, порядок набуття і захисту права власності врегульований главами 24, 29 ЦК України, при цьому за змістом положень п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, ст. 118 ЦПК України визнання права власності на майно в судовому порядку здійснюється шляхом пред'явлення позову до суду, а не у порядку, встановленому ст. 373 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апелянта є обґрунтованими, в звязку з чим ухвала суду підлягає скасування через порушення норм процесуального права із постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2016 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: