Провадження № 2/127/1192/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.02.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1»євої ОСОБА_2 до ОСОБА_1»єва ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 у справах дітей Вінницької міської ради про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1»єва ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 у справах дітей Вінницької міської ради про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Позов мотивований тим, що 12.11.2011 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №1085.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 05.08.2013 року шлюб було розірвано.

Ще під час перебування у офіційному шлюбі відповідач припинив брати участь в утриманні дитини та дружини, яка перебувала у декретній відпустці, що стало підставою звернення ОСОБА_5 до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 28.03.2013 року судом було вирішено стягувати з відповідача щомісячно на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

Проте ОСОБА_7 добровільно сплачувати аліменти не бажав, тому позивач змушена була звернутись до Державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення.

Враховуючи події, які до цього часу відбуваються на сході України (в зоні антитерористичної операції та прилеглій території) ОСОБА_5 прийняла рішення звільнитись з роботи та переселитись в більш безпечний регіон України.

31.03.2015 року позивач за власним бажанням звільнилась з роботи та разом із дочкою переїхали на проживання до м.Вінниці.

Оскільки на даний час матеріальний стан ОСОБА_5 змінився в гіршу сторону, так як вона не працює, власного житла у м.Вінниці не має, проживає разом з дочкою в квартирі свого другого чоловіка, виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів.

Протягом 2015 року відповідач взагалі припинив приймати будь-яку участь у житті та утриманні дитини.

Крім того, що ОСОБА_7 не сплачує аліменти, він взагалі перестав цікаватись дочкою, її життям, розвитком, здоровям, тобто свідомо ухиляється від покладеного на нього Сімейним кодексом України обовязку щодо виховання дитини.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_4 у справах дітей Вінницької міської ради надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

12.11.2011 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №1085.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 05.08.2013 року шлюб було розірвано.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання дитини в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Ще під час перебування у офіційному шлюбі відповідач припинив брати участь в утриманні дитини та дружини, яка перебувала у декретній відпустці, що стало підставою звернення ОСОБА_5 до суду з позовом про стягнення аліментів.

Рішенням Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 28.03.2013 року вирішено стягувати з відповідача щомісячно на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

Відповідно до довідки Калінінського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції від 03.07.2015 р. за №302 стягувач ОСОБА_1»єва К.Ф. аліменти за період з липня по грудень 2014 р. не отримувала, за інший період нарахування аліментів відомості відсутні у зв»язку із залишенням матеріалів виконавчого провадження на тимчасово окупованій території Донецької області..

Враховуючи події, які до цього часу відбуваються на сході України в зоні антитерористичної операції та прилеглій території, ОСОБА_5 прийняла рішення звільнитись з роботи та переселитись в м. Вінницю.

31.03.2015 року позивач за власним бажанням звільнилась з роботи та разом з дочкою переїхали на проживання до м. Вінниці.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом до платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Протягом 2015 року значно погіршився матеріальний стан позивача, в звязку з політичною ситуацією в Україні ОСОБА_5 змушена була звільнитись з місця роботи та переїхати на постійне місце проживання у м. Вінницю. На даний час позивач не працює, власного житла не має, проживає в квартирі свого другого чоловіка, на її повному утриманні знаходиться малолітня дочка ОСОБА_8, тому позовні вимоги позивача про збільшення розміру аліментів з 1/4 на 1/3 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача суд визнав обґрунтованими.

Крім того, що ОСОБА_7 не сплачує аліменти, він перестав цікавитись дочкою, її життям, розвитком, здоровям, тобто свідомо ухиляється від покладеного на нього Сімейним кодексом України обовязку щодо виховання дитини.

Згідно з висновком від 16.12.2015 р. за №01-00-011-36400 орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_1»єва ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини ОСОБА_1»євої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 185 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ч.5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цивільно-процесуального законодавства України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При розгляді справи судом встановлено, що після розірвання шлюбу з серпня 2013 року ОСОБА_7 ухилявся від виконання батьківських обов'язків щодо дочки, не проживав разом з дитиною, не цікавився її життям, розвитком та здоров'ям, не надавав дитині матеріального утримання. 3 2013 року до нині малолітня ОСОБА_6 виховується матір'ю самостійно, яка належно піклується про її здоров'я та розвиток.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо доцільності позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України,

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 141, 164 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1»євої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1»єва ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1»євої ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_1»євої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набранням рішенням суду законної сили.

Позбавити ОСОБА_1»єва ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо дочки ОСОБА_1»євої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з ОСОБА_1»єва ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1»євої ОСОБА_2 у відшкодування витрат зі сплати судового збору 487,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1»єва ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 487, 20 грн.

Рішення суду в межах суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Відповідач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суддя