Справа №489/5381/15-ц 25.03.2016 250316 25.03.2016
Провадження №22-ц/784/364/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції Спінчевська Н.А.
Доповідач апеляційного суду Яворська Ж.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача - Семещенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря-Машпроект»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря»-«Машпроект» про визнання рішення комісії по трудовим спорам та наказу про застосування дисциплінарного стягнення незаконними та їх скасування,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря»-«Машпроект» ( далі - ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект») про визнання рішення комісії по трудовим спорам та наказу про застосування дисциплінарного стягнення незаконними та їх скасування.

Позивач зазначав, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом від 06 липня 2015 року № 70-01-с йому було оголошено догану за порушення п.п.2.1,5.2 Типової робочої інструкції слюсаря-ремонтника та п.п.3.1.1.,3.1.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Цей наказ ним оскаржено до комісії по трудових спорах ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект».

Рішенням цієї комісії від 17 липня 2015 року йому відмовлено у скасуванні наказу від 06 липня 2015 року про оголошення догани.

Посилаючись на те, що комісія по трудовим спорам по суті не розглянула його заяву, рішення КТС не відповідає вимогам Закону, а саме: в ньому не зазначено повну назву підприємства, прізвище, ім'я та по-батькові працівника, який звернувся до комісії, результати голосування та мотивування рішення комісії, а також безпідставність прийняття наказу про застосування дисциплінарного стягнення, позивач просив скасувати рішення КТС від 17 липня 2015 року, визнати незаконним та скасувати наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено визнати незаконним та скасувати наказ ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 06 липня 2015 року № 70-01-с про оголошення догани ОСОБА_2 В іншій частині в позові відмовити. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ДП НВКГ «Зоря-Машпроект» з 16 листопада 2004 року, спочатку обіймав посаду слюсаря-ремонтника 3 розряду цеху №95. З 01.02.2007 року його переведено до лабораторії ремонту програмного забезпечення і встановлено 4-й, а з 2011 року 5-й розряд.

Обладнання, в тому числі верстат F-102 інвентарний №42-08476, визначене у переліках для виконання ТОіР від 08 грудня 2014 року та 31 березня 2015 року, затверджених начальником ЛРПО ОСОБА_9 та закріплено за слюсарем ремонтником БРГПО ОСОБА_2

Проте з такими переліками начальника ЛПРО позивач не погодився та від їх підписання відмовився ( а.с. 28,106).

Як вбачається з журналу технічного обслуговування і ремонту (далі-ТОіР) 10 червня 2015 року о 08 год. 30 хв. надійшла заявка з цеху 11 про необхідність ремонту станку F-102. Крім того, в ньому міститься підпис інженера - гідромеханіка ОСОБА_6 та вказано, що ОСОБА_2 відмовився дивитися картку завдання на ремонт про що поставив підпис (а. с. 101-103).

На оформленому та наданому позивачеві «завданні на ремонт», особисто рукою останнього зазначено проте, що « оформленням папірців не займається». Після чого до виконання покладених на нього трудових обов'язків щодо ремонту обладнання позивач не приступив (а. с. 107). Станок було відремонтовано 12 червня 2015 року слюсарем ОСОБА_7.( а.с.40).

Наведений факт відображено в службовій записці №03/4-157 від 22 червня 2015 року, копії записки начальника БРГПО ОСОБА_8 від 12 червня 2015 року і доповнень до докладної записки від 15 червня 2015 року, копії докладної записки інженера - гідромеханіка ОСОБА_6 від 10 червня 2015 року, копії пояснювальної записки позивача від 17 червня 2015 року, копіях листів журналів ТОіР і робіт БРГПО з 10 червня по 12 червня 2015 року та інше ( а.с. 4-6, 44-47).

Наказом від 06 липня 2015 року № 70-01-с позивачеві оголошено догану за порушення пунктів 2.1, 5.2 Типової робочої інструкції слюсаря-ремонтника та пунктів 3.1.1, 3.1.4 Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є те, що 10 червня 2015 року ОСОБА_2, отримав «картку-завдання» на ремонт верстату F-102 інвентарний №42-08476, але не розпочав ремонт цього обладнання.

Задовольняючи вимоги позивача в частині визначення незаконним та скасування наказу, суд першої інстанції виходив з того, що притягуючи до дисциплінарної відповідальності працівника, роботодавець чітко не визначився, вимоги якого саме нормативного документу порушив його працівник.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник - зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін ( ч.1 с.21 КЗпП України).

За змістом ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку встановленому ст.ст.148-149 цього ж Кодексу.

За правилами ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст.ст.147,149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов'язків.

Крім того, порушенням трудової дисципліни вважається недотримання під час виробничого процесу правил поведінки, встановлених чинним законодавством, правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовими інструкціями, наказами і розпорядженнями роботодавця.

Під вчиненням дисциплінарного проступку мається на увазі невиконання чи неналежне виконання працівником з його вини обов'язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо за ці діяння не передбачається кримінальна відповідальність.

Перелік трудових обов'язків, недотримання чи не виконання яких може бути підставою для застосування стягнень визначається посадовою інструкцією та правилами внутрішнього трудового розпорядку, або приписами Статуту у разі, якщо діяльність установи підприємства регулюється саме цим локальним нормативним актом.

Пунктом 3.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, які діють на підприємстві з 01 червня 2010 року, передбачено, що працівник зобов'язаний старанно і добросовісно виконувати ці правила, колективний договір, покладені на нього трудові обов'язки, діяти в межах наданих йому прав, неухильно дотримуватися правил трудового розпорядку і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, своєчасно і точно виконувати розпорядження і доручення адміністрації в порядку підлеглості.

Як слідує з матеріалів даної цивільної справи та пояснень сторін, позивач був ознайомлений з Типовою робочою інструкцією слюсаря - ремонтника від 20 лютого 2007 року. 25 грудня 2014 року на підприємстві затверджено нову типову робочу інструкцію слюсара-ремонтника, яка є ідентичною попередній. Проте від ознайомлення з останньою позивач відмовився, що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 27).

Відповідно до п.2.1, 5.2 Типової робочої інструкції слюсаря - ремонтника, основними його завданнями є ремонт, монтаж, демонтаж, випробування, регулювання, налагодження обладнання, агрегатів і здача після ремонту. В своїй роботі слюсар - ремонтник керується вказівками енергетика цеху, майстра, бригадира або іншого безпосереднього керівника.

Оскільки позивач, в порушення положень посадової інструкції та правил внутрішнього трудового розпорядку, відмовився від виконання покладених на нього трудових обов'язків, факт порушення ним трудової дисципліни підтверджено належними доказами, колегія суддів вважає, що накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани є правомірним.

На спростування доводів апеляційної скарги щодо невиконання ним трудових обов'язків, у суді апеляційної інстанції позивач зазначав про об'єктивні причини такого невиконання, а саме відсутність монометра, що позбавляло його можливості розпочати ремонт верстата.

Між тим, на вказані причини невиконання ним трудових обов'язків позивач не посилається, ні в своїй позовній заяві, ні у пояснювальній записці по факту даного порушення, а навпаки спростовується даними про ремонт верстата іншою особою.

Наказом відповідача №71-01-с від 07 липня 2015 року в констатуючу частину і в п.1 розпорядчої частини наказу №70-01-с від 06 липня 2015 року «Про порушення трудової дисципліни» внесено зміни і дату 25 грудня 2014 року замінено на 20 лютого 2007 року.

Проте, саме по собі посилання в оскаржуваному наказі на посадову інструкцію від 25 грудня 2014 року, внесенні до цього наказу зміни, жодним чином не впливають на обґрунтованість наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та не спростовують факт невиконання ним своїх посадових обов'язків та порушення вимог ст. 139 КЗпП України.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що дисциплінарне стягнення було застосовано до позивача відповідно до вимог ст. ст. 148,149 КЗпП України, а відтак відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу №70-01-с від 06 липня 2015 року.

Колегія суддів не погоджується також з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову щодо визнання незаконним та скасування рішення комісії по трудовим спорам.

Положеннями ст. 221 КЗпП України передбачено, що трудові спори розглядаються, зокрема, комісіями по трудових спорах. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

За приписами ч. 1 ст. 224 КЗпП України визначено, що комісія по трудових спорах є обов'язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях.

Комісія по трудових спорах зобов'язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. Спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, представників власника або уповноваженого ним органу. Розгляд спору за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника при розгляді спору від його імені може виступати представник профспілкового органу або за вибором працівника інша особа, в тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання комісії розгляд заяви відкладається до наступного засідання. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин комісія може винести рішення про зняття цієї заяви з розгляду, що не позбавляє працівника права подати заяву знову в межах тримісячного строку з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Комісія по трудових спорах має право викликати на засідання свідків, доручати спеціалістам проведення технічних, бухгалтерських та інших перевірок, вимагати від власника або уповноваженого ним органу необхідні розрахунки та документи. Засідання комісії по трудових спорах вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів. На засіданні комісії ведеться протокол, який підписується головою або його заступником і секретарем (ст. 226 КЗпП України).

Не погодившись з оголошенням догани, 10 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Комісії по трудовим спорам, яка діє на підприємстві із заявою про скасування наказу.

Під час проведення 17 липня 2015 року засідання Комісії по трудовим спорам де розглядалася заява позивача про скасування наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, присутні члени комісії визнали, що застосоване відповідачем до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани є обґрунтованим.

Згідно із ст. 227 КЗпП України комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні. У рішенні зазначаються: повне найменування підприємства, установи, організації, прізвище, ім'я та по - батькові працівника, який звернувся до комісії, або його представника, дата звернення до комісії і дата розгляду спору, суть спору, прізвища членів комісії, власника або представників уповноваженого ним органу, результати голосування і мотивоване рішення комісії .

Посилання позивача в позові на невідповідність оскаржуваного рішення КТС вимогам ч.2 ст. 227 КЗпП України, якою встановлено вимоги щодо оформлення рішення КТС, з тих підстав, що в ньому не зазначено повної назви підприємства, прізвища, імені та по-батькові робітника, який звернувся до комісії, результати голосування та відсутнє мотивування, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з копії оскаржуваного рішення КТС, яке прийняте на підставі досліджених комісією матеріалів, останнє містить усі реквізити, передбачені зазначеною нормою ( а.с.9,94).

Крім того, з протоколу засідання комісії вбачається, що було заслухано пояснення начальника ЛТПО ОСОБА_9 щодо даного факту порушення трудового законодавства.

Допущене у рішенні КТС скорочення назви підприємства, передбачене статутом, не є порушенням положень ст.227 КЗпП України та не може вплинути на суть прийнятого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, розгляд заяви ОСОБА_2 комісією по трудовим спорам відбувся у його відсутність, тобто в порушення положень ст.226 КЗпП України.

Приймаючи до уваги, що колегія суддів дійшла висновку про законність наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а тому прийняте КТС рішення від 17 липня 2015 року не призвело до порушення його прав, а відтак його скасування саме по собі не буде мати правового значення.

Посилання позивача на зацікавленість члена КТС ОСОБА_10 у прийнятті рішення щодо його заяви не заслуговують на увагу, оскільки є його припущенням та не підтверджується належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що пред'явлені позивачем вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконним рішення Комісії по трудовим спорам ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 17 липня 2015 року є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З врахуванням викладеного та на підставі п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря»-«Машпроект» - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбування «Зоря»-«Машпроект» про визнання рішення комісії по трудовим спорам та наказу про застосування дисциплінарного стягнення незаконними та їх скасування - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: