Справа №482/1925/15-ц 24.03.2016 24.03.2016 24.03.2016
Провадження №22-ц/784/736/16
Головуючий у першій інстанції-Баранкевич В.О.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем - Тищенком Л.С.,

розглянувши у відсутності сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року у справі за поданням

головного державного виконавця

відділу державної виконавчої служби

Новоодеського районного управління юстиції

Миколаївської області

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

ОСОБА_1

У С Т А Н О В И Л А:

22 жовтня 2015 року головний державний виконавець ВДВС Новоодеського РУЮ звернувся з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1, посилаючись на те, що останній є боржником у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим листом, виданим 3 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 592 809, 75 грн. Проте ОСОБА_1 ухиляється від виконання обов'язку сплатити борг, а вжиті заходи щодо примусового виконання виявились безрезультатними, що відповідно до статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» є підставою для встановлення обмежень.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року подання задоволено, боржника тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу скасувати, посилаючись на недоведеність тих обставин, які є законною підставою встановлення обмеження.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання, суд виходив з наявності невиконаного боржником обов'язку за виконавчим документом та безрезультатності проведених виконавчих дій, що, на думку суду, свідчить про свідоме ухиляння ОСОБА_1 від виконання грошового зобов'язання.

Проте з таким висновком суду, як підставою встановлення обмежень, погодитись не можна.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон).

Положеннями статті 6 Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України та пункту 18 частини 3 статті 11 Закону «Про виконавче провадження» такі питання вирішуються судом за поданням державного виконавця.

За змістом зазначених норм підставою встановлення обмеження є доведеність факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, встановлених судовим рішенням.

Оскільки поняття «ухилення» законодавчо не визначено та має оціночний характер, судова практика вважає ухиленням з об'єктивної сторони діяння або бездіяльність боржника, які полягають в навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов'язку (Верховний Суд України. Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. 1 лютого 2013 року).

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Форма та зміст подання державного виконавця має відповідати вимогам пунктів 11.1-11.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), в тому числі має містити відомості про характер та розмір невиконаного зобов'язання боржником, а також підтвердження факту ухилення боржника від виконання обов'язку.

Отже, відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК наявність обставин, за яких може бути встановлено обмеження, в тому числі і наявність умислу боржника на ухилення від виконання зобов'язань, покладається на суб'єкта подання - державного виконавця. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Сам факт наявності невиконаних зобов'язань не може бути достатньою підставою для встановлення обмеження у виїзді за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що 7 жовтня 2015 року ВДВС Новоодеського РУЮ відкрито виконавче провадження № 48941490 за виконавчим листом, виданим 3 липня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 592 809, 75 грн. кредитної заборгованості (а.с. 4).

У постанові державного виконавця зазначене місце фактичного проживання боржника - с. Гурьївка Новоодеського району.

За даними виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом, місцем постійного проживання боржника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 3).

При цьому будь-яких підтверджень факту проживання боржника у с.Гурьївка матеріали подання не містять. Довідку Новоодеської РС УДМСУ в Миколаївській області про проживання ОСОБА_1 у с. Гур'ївка Новодеського району, на яку посилається державний виконавець у своєму поданні, до матеріалів не додано.

Відсутні в матеріалах справи і відомостей про направлення ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Рекомендоване поштове повідомлення (а.с. 5) не містить даних про отримання документів саме боржником, а з наявного підпису неможливо встановити особу, яка його отримала. До того ж відсутня і точна адреса одержувача (вулиця, будинок тощо).

З доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований у м. Тернопіль (а.с. 27). Там же знаходиться і належне йому майно (а.с.7-10).

Апелянт заперечує як факти проживання та відвідування с Гурьївка, так і факт отримання документів виконавчого провадження, в тому числі і копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає недоведеним факт належного повідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження та надання строку для добровільного виконання обов'язку за судовим рішенням.

Подання державного виконавця (а.с. 1-2) також не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов'язку ОСОБА_1, а також підтверджень таких фактів.

З часу відкриття виконавчого провадження (7 жовтня 2015 року) до часу погодження подання (21 жовтня 2015 року) сплинуло 14 днів.

Таким чином, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про доведеність факту ухилення боржником від виконання обов'язку, передбаченого виконавчим документом, а тому і підстав для застосування обмежень у праві виїзду за межі України, які передбачені статтею 6 Закону.

Вирішуючи питання про можливість розгляду подання державного виконавця по суті, колегія суддів виходить з наступного.

Правила статті 377-1 ЦПК щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду не визначають особливого порядку прийняття до розгляду подання державного виконавця. Тому відповідно до статті 122 ЦПК

після перевірки дотримання державним виконавцем вимог щодо форми та змісту подання, необхідним є постановлення суддею ухвали про відкриття провадження та призначення подання до розгляду в судовому засіданні, в якій слід зазначати час і місце розгляду та спосіб повідомлення суб'єкта внесення подання.

Зазначена норма закону є обов'язковою і при розгляді справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте матеріали справи не містять відомостей про дотримання вимог процесуального законодавства.

Оскільки суд першої інстанції не обґрунтував підстав застосування обмежень щодо виїзду за межі України та порушив порядок, встановлений для його вирішення, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді подання суду необхідно перевірити наявність відкритого виконавчого провадження у виконавчій службі Новоодеського РУЮ.

Керуючись статтями 311, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська