Номер провадження: 22-ц/785/1552/16Головуючий у першій інстанції Бондаренко Н.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

18.07.2014 року, публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління (далі-Банк) звернулось із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості у сумі 595 951,62 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що 17.04.2008 року між Банком і ОСОБА_2 /у шлюбі ОСОБА_2/ укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 290 000 гривень зі строком повернення до 17.04.2018 року і сплатою 17 % річних за користування кредитними коштами. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком і відповідачкою 18.04.2008 року укладено договір іпотеки.

Посилаючись на те, що відповідачкка належним чином не виконує умови зобов"язання, допускає прострочення по сплаті основного кредиту та процентів, позивач просив достроково стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту, прострочені проценти і пеню за прострочений основний борг по кредиту та за прострочені проценти.

Відповідачка не приймала участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.08.2014 року року позов задоволено: суд стягнув з відповідачки на користь Банка 595 951,61 гривень заборгованості за кредитним договором від 17.04.2008 року і судові витрати у сумі 3 654 гривень (а.с.34,35).

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03.12.2014 року відповідачці відмовлено у перегляді заочного рішення суду від 27.08.2014 року (а.с.98,99). В апеляційній скарзі відповідачка просить заочне рішення суду у частині стягнення суми основного боргу по кредиту та пені скасувати і постановити у цій частині нове рішення про задоволення позову частково, посилаючись на незаконність рішення суду у частині стягнення боргу у сумі 595 951,62 гривень, відсутність доказів про письмове повідомлення Банком щодо суми заборгованості і пропуск Банком строку позовної давності у частині вимог про стягнення пені.

У засіданні колегії суддів: представник відповідачки скаргу підтримала; представник Банка скаргу не визнав.

Рішення суду у частині підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстнації є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив достроково стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 17.04.2008 року з тих підстав, що відповідачка належним чином не виконує зобов'язання за правочином, допустила заборгованість зі сплати кредиту та процентів (а.с.2,3).

Суд, задовольняючи позов стосовно дострокового стягнення заборгованості за кредитом, прострочених процентів і пені за прострочений борг по кредиту та пені за прострочені проценти у сумі 595 951,62 гривень виходив з того, що вимоги Банка обгрунтовані й доведені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду у цій частині виходячи з наступного.

Встановлено, що між сторонами 17.04.2008 року укладено кредитний договір № 71, за умовами якого відповідачка отримала у кредит 290 000 гривень на строк до 17.04.2018 року зі сплатою 17 % річних (а.с.53-58).

За змістом п. 3.4 кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому або у визначеній Банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за договором або іпотечним договором. Виконання позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів, відповідно до умов договору, повинно бути проведено позичальником протягом 30 /тридцяти/ робочих днів з дати надіслання Банком відповідної вимоги (а.с. 55).

Будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках договору повинні бути здійснені у письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані листом на замовлення або доставлені особисто на адресу сторони (п.7.3 кредитного договору, а.с.57).

02.10.2013 року Банк письмово повідомив відповідачку про наявність заборгованості за кредитним договором від 17.04.2008 року станом на 01.10.2013 року і просив погасити заборгованість до 25.10.2013 року. Зазначений лист Банка відповідачка отримала 10.10.2013 року, що підтверджується записами на листі (а.с.139).

Станом на 19.05.2014 року у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором з прострочення основного боргу по кредиту та відсоткам, про що Банк, листом від 17.06.2014 року повідомив відповідачку й запропонував погасити заборгованість у сумі 595 951,62 гривень протягом 30 днів з дня отримання письмової вимоги.

Зазначена письмова вимога Банка вручена відповідачці 27.06.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.10,10 зворот, 82,82 зворот, 138,138 зворот).

Відповідачка, протягом 30 днів з дати отримання письмової вимоги Банка, тобто з 27.06.2014 року по 27.07.2014 року, заборгованість у сумі 595 951,62 гривень не погасила, у зв'язку з чим, з 28.07.2014 року у Банка виникло право на дострокове стягнення заборгованості по кредиту.

18.07.2014 року, у межах строку позовної давності, Банк звернувся до суду за захистом порушеного права і поставив питання про дострокове стягнення заборгованості станом на 19.05.2014 року (а.с.2,3).

Зважаючи на те, що зобов'язання повинно виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначнених змістом зобов'язання, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов' язання у строк, встановлений договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику /грошові кошти/ у такій самій

кількості, що були передані йому позикодавцем і у строки та у порядку, встановленому

договором, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами, а також пені за прострочений кредит та проценти (ст. 526 ч.1, 610 ч.1, 612 ч.1, 1049 ч.1 ЦК України).

Разом з тим, резолютивна частина рішення суду у частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами й пені за прострочені кредит та проценти підлягає зміні, оскільки всупереч ст. 215 ч.1 п.4 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду не містить висновку суду стосовно складових суми заборгованості, а саме розміру заборгованості по кредиту, процентам, а також розміру пені по заборгованості з кредиту й процентів.

Станом на 19.05.2014 року заборгованість складає 595 951,62 гривень, з яких: 289 550 гривень прострочений основний борг по кредиту; 140 189,53 гривень прострочені проценти за користування кредитом; 101 454,20 гривень пеня за прострочений основний борг; 64 757,89 гривень пеня за прострочені проценти за користування кредитом.

За таких обставин, резолютивна частина заочного рішення суду підлягає зміні з викладенням у новій редакції про стягнення загальної суми заборгованості і її складових.

На час укладення кредитного договору відповідачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 і носила прізвище "ОСОБА_2", проте 09.10.2012 року, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області, шлюб між подружжям розірвано, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на дошлюбне "ОСОБА_2". 18.06.2013 року відповідачці видано паспорт на прізвище "ОСОБА_2" (а.с.140-142).

З огляду на викладене, заочне рішення підлягає викладенню із зазначенням прізвища відповідачки - ОСОБА_2

Доводи відповідачки у скарзі про те, що: Банк письмово не повідомив позичальника про наявність заборгованості і необхідність дострокового погашення; станом на 19.05.2014 року борг за кредитом становить 173 574 гривень; розмір пені визначено неправильно, оскільки суд не застосував строк позовної давності до вимог про стягнення пені; суд належним чином не сповістив її про розгляд справи - не заслуговують на увагу.

У матеріалах справи наявні письмові вимоги Банка до позичальника від 02.10.2013 року і від 17.06.2014 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 17.04.2008 року, які належним чином вручені позичальнику, однак остання претензії Банку добровільно не виконала.

Оскільки Банк дотримався вимог закону і письмово повідомив позичальника про дострокове погашення заборгованості, відсутні правові підстави для зменшення суми заборгованості за кредитом.

Відповідачка або її представник, всупереч ст. 267 ч.3 ЦПК України, не подали до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Посилання відповідачки у скарзі на те, що суд першої інстанції не сповістив її про розгляд справи 27.08.2014 року, у розумінні ст. 308 ч.2 ЦПК України, не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду, при цьому, колегія зважає на те, що правильність заочного рішення суду перевірена судом апеляційної інстанції з участю представника відповідачки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачці було відомо про порушену у суді справу за позовом Банка до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором, однак з 07.08.2014 року по 27.08.2014 року відповідачка не цікавилась розглядом даної справи у суді (а.с.27).

Доводи представника відповідачки у засіданні колегії суддів, що розмір пені, у зв'язку із матеріальним становищем відповідачки має бути зменшений колегія суддів не бере до уваги, оскільки розмір неустойки не перевищує розміру збитків, а саме: заборгованість по кредиту і процентам складає 429 739,53 гривень, тоді як загальний розмір пені становить 166 212,09 (101 454,20+64 757,89, ст. 551 ч.3 ЦК України).

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що резолютивна частина заочного рішення суду не містить складових суми заборгованості за кредитним договором від 17.04.2008 року станом на 19.05.2014 року, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, заочне рішення суду зміні з викладенням резолютивної частини рішення у новій редакції.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 серпня 2014 року у частині стягнення заборгованості за кредитним договором - змінити, виклавши резолютивну частину заочного рішення суду у цій частині у новій редакції:

Позов публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Одеського обласного управління - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН № НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" /Код ЕДРПОУ 09328601/ заборгованість за кредитним договором №71 від 17.04.2008 року станом на 19.05.2014 року у сумі 595 951,62 гривень, з яких: 289 550 гривень прострочений основний борг по кредиту; 140 189,53 гривень прострочені проценти за користування кредитом; 101 454,20 гривень пеня за прострочений основний борг; 64 757,89 гривень пеня за прострочені проценти за користування кредитом.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич