АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія
01 вересня 2016 року
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2016 рік вересень 01 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Посунся Н.Є., Лисичної Н.М.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 1/0809ОД ОСОБА_2 15.05.2008 року отримав кредит у розмірі 51 300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2013 року.
У забезпечення взятих відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за вказаним кредитним договором, 15 травня 2008 року, 26 травня 2009 року та 20 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» відповідно, були укладені договори поруки, за умовами яких ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» у випадку невиконання боржником своїх обовязків за кредитним договором, відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.
Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що у порушення взятих на себе зобовязань за кредитним договором щодо належного їх виконання у відповідача станом на 24.05.2013 року виникла заборгованість у сумі 50 253.86 доларів США, які складаються з заборгованості за кредитом у сумі 25 423.02 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 19 103.50 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 3 304.51 доларів США, фіксованої частини штрафу у розмірі 31.28 доларів США та процентної складової штрафу 2 391.55 доларів США, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» вимушено було звернутись з даним позовом до суду.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості відмовлено у повному обсязі.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року у рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року виправлена описка, шляхом вірної вказівки прізвища, імені та по-батькові співвідповідача ОСОБА_4.
В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, допущені порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПАТ «Акцент-Банк» - задовольнити у повному обсязі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості скасуванню, з подальшим закриттям провадження по справі у цій частині, виходячи з наступного.
Як видно з матеріалів справи, у липні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 1/0809ОД ОСОБА_2 15.05.2008 року отримав кредит у розмірі 51 300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.05.2013 року, і у забезпечення взятих відповідачем ОСОБА_2 зобовязань за вказаним кредитним договором, 15 травня 2008 року, 26 травня 2009 року та 20 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 і Публічним акціонерним товариством «Акцент-банк» відповідно, були укладені договори поруки, за умовами яких ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» у випадку невиконання боржником своїх обовязків за кредитним договором, відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.
В той же час, статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруки, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладання між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.
За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.
Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.
Відповідно до розяснено, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справі у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства, суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо не встановлено законом.
Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства ( правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-745цс 15 від 01 липня 2015 року, яка згідно статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів).
Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що при постановці рішення судом першої інстанції в частині вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, вищезазначеного не було враховано, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 310, 314 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року в частині вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості скасувати і провадження у справі у цій частині закрити.
Розяснити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарських судів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий :
Судді :