АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6621/15-ц Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження №22-ц/774/435/К/16 Прасолов В.М.
Категорія - 27 (І) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар: Маслова К.В.

за участю: представника позивача Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» в режимі відеоконференції - Фоменко Лілії Володимирівни, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 жовтня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» (далі - ПАТ АКБ «Індустріалбанк») звернулись з позовом до суду до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, звернення стягнення на предмет застави.

Одночасно з подачею позовної заяви, ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернулися із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1, 2007 р.в., що на даний час належить ОСОБА_6, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого Криворізьким МРЕВ, а також вилучення зазначеного автомобіля; заборони УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області проводити перереєстрацію автомобіля марки Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, що на даний час належить ОСОБА_6, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 29.04.2015р., виданого МРЕВ ДАІ м. Кривий Ріг та Криворізького району, а арештоване майно просили передати на відповідальне зберігання представнику АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ПАТ АКБ «Індустріалбанк» зазначили, що 18.09.2007 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № KRI/0911/5/07, за умовами якого останньому надано кредитні кошти у розмірі 30000,00 доларів США, на придбання нерухомості.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_4 укладено договір застави рухомого майна №KRIZ/0911/7/07 від 18.09.2007 року, предметом якого є рухоме майно - Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1, 2007 р.в.

Починаючи з 01.10.2014 року ОСОБА_4 припинив належне виконання прийнятих на себе зобов'язань, що виникли із кредитного договору. На неодноразові вимоги банку щодо погашення заборгованості ОСОБА_4 не реагує та ухиляється від виконання прийнятих на себе зобов'язань. Крім того, всупереч вимогам законодавства та положень договору застави, згідно довідки-рахунка № ААЕ106577 від 25.04.2015 року позичальником було відчужено транспортний засіб та зареєстровано за ОСОБА_6

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 жовтня 2015 року заяву ПАТ АКБ «Індустріалбанк» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки Mitsubishi Lancer, кузов НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1, 2007 р.в., що на даний час належить ОСОБА_6

Вилучено автомобіль марки Mitsubishi Lancer, кузов НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1, 2007 р.в., що на даний час належить ОСОБА_6

Заборонено УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області проводити перереєстрацію автомобіля марки Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску, що на даний час належить ОСОБА_6

Автомобіль марки Mitsubishi Lancer, кузов НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1, 2007 р.в., що на даний час належить ОСОБА_6, передано на відповідальне зберігання представнику ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК».

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції.

Зокрема, апелянт посилається на те, що при зверненні з заявою про забезпечення позову позивачами не було виконано вимоги ст. 151 ЦПК України та не зазначено в заяві (в позовній заяві) причин у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявником не було дотримано вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України під час звернення із заявою про забезпечення позову, безпідставно, необгрунтовано та з порушенням норм процесуального права постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом накладання арешту на вищезазначений автомобіль, при тому, що підстави для обрання такого виду забезпечення позову, як накладання арешту на транспортний засіб передбачених ч.5 ст. 153 ЦПК України, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову позивачем не було зазначено.

Крім того, судом не було враховано вимоги абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року.

Суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що заявником не подано жодних доказів, які б підтверджувати про наявність загрози відчуження чи знищення майна до моменту ухвалення рішення.

На думку апелянта, судом не взято до уваги, що на даний момент автомобіль належить ОСОБА_6 і жодних доказів, які б ставили під сумнів законність володіння нею вищезазначеним автомобілем не наведено, жодних обтяжень даного рухомого майна не було зареєстровано і не доведено недійсність договору купівлі-продажу автомобіля та умисел ОСОБА_4 ухилитися від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах вимог заяви про заходів забезпечення позову, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ПАТ АКБ «Індустріалбанк» про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався ст.151-153 ЦПК України та виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, суд дійшов висновку, що накладення арешту на спірний автомобіль, заборона проводити перереєстрацію, вилучення його та передача на відповідальне зберігання є співмірними видами забезпечення позову у порівнянні із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. (ч.1,2 ст.152 ЦПК України)

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 152 ЦПК України позови забезпечуються передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до роз'яснень викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено судом, 18.09.2007 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № KRI/0911/5/07 за умовами якого останньому надано кредитні кошти у розмірі 30000,00 доларів США, на придбання нерухомості.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_4 укладено договір застави рухомого майна №KRIZ/0911/7/07 від 18.09.2007 року, предметом якого є рухоме майно - Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, р.н. НОМЕР_1, 2007 р.в.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, звернення стягнення на предмет застави, ПАТ АКБ «Індустріалбанк» просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску за довідкою-рахунком №AAE106577 від 25.04.2015 року та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRI/0911/5/07 від 18.09.2007 року у розмірі 17119,47 доларів США та 104614,41 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (а.с.8) посилались на те, що є реальні побоювання, що не вжиття відповідних заходів унеможливить виконання у подальшому рішення суду, так як ОСОБА_4 не виконує за зобов'язання щодо повернення кредиту та здійснив відчуження вищевказаного транспортного засобу при наявності застави даного рухомого майна, тому наявні підстави накладення арешту на спірний автомобіль, заборони проводити перереєстрацію, вилучення його та передачі на відповідальне зберігання.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що при зверненні з заявою про забезпечення позову позивачами не було виконано вимоги ст. 151 ЦПК України та не зазначено в заяві (в позовній заяві) причин у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони є безпідставними та суперечать встановленим судом обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_4 було здійснено продаж спірного автомобіля ОСОБА_6

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на обсяг позовних вимог і доводи позивача викладені ним у заяві про забезпечення позову та те, що на даний час предмет застави автомобіль марки Mitsubishi Lancer, кузов (шасі,кузов) НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_1, 2007 року випуску відчужено ОСОБА_4 і він знаходиться у відповідача ОСОБА_6, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову. Судом було вірно обрано вид забезпечення позову з врахуванням інтересів всіх осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не те, що заявником не подано жодних доказів, які б підтверджувати про наявність загрози відчуження чи знищення майна до моменту ухвалення рішення, відхиляються колегією суддів, так як відповідач у майбутньому може вчинити дії направлені на відчуження спірного автомобіля, який фактично знаходиться у неї, а це відповідно може утруднити виконання в подальшому рішення суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним та звернення стягнення на автомобіль, який є предметом застави за договором застави рухомого майна №KRIZ/0911/7/07 від 18.09.2007 року.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом положень ст.151 ЦПК України та роз'яснень викладених у абз.2 п.1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» спростовуються правильними висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на нормах процесуального права з врахуванням роз'яснень викладених у Постанові Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року.

Посилання апеляційної скарги на неврахування судом того факту, що на даний момент автомобіль належить ОСОБА_6 і жодних доказів, які б ставили під сумнів законність володіння нею вищезазначеним автомобілем не наведено, жодних обтяжень даного рухомого майна не було зареєстровано і не доведено недійсність договору купівлі-продажу автомобіля та умисел ОСОБА_4 ухилитися від виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, не заслуговують на увагу, оскільки питання щодо законності набуття ОСОБА_6 спірного автомобіля та наявності умислу у ОСОБА_4 на ухилення від виконання зобов'язань за кредитом не мають правового значення та не підлягають встановленню під час вирішення питання про забезпечення позову, а мають вирішуватись судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу на те, що заявником не було дотримано вимог, передбачених ст. 151 ЦПК України під час звернення із заявою про забезпечення позову, безпідставно, необґрунтовано та з порушенням норм процесуального права постановив ухвалу про забезпечення позову шляхом накладання арешту на вищезазначений автомобіль, при тому, що підстави для обрання такого виду забезпечення позову, як накладання арешту на транспортний засіб передбачених ч.5 ст. 153 ЦПК України, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову позивачем не було зазначено, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони спростовуються вищевказаними висновками суду.

Посилання відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що спірний автомобіль переданий в заставу також за іншими договорами застави укладеними ним з іншими банками, відхиляються колегією суддів, оскільки договір застави рухомого майна №KRIZ/0911/7/07 від 18.09.2007 року укладений між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_4 є чинним в силу положень ст.207 ЦК України та підлягає виконанню сторонами, тому позовні вимоги банку про звернення стягнення на рухоме майно передане в заставу можуть бути забезпечені шляхом накладення арешту на спірний автомобіль. забороною проводити перереєстрацію, вилучення його та передачею на відповідальне зберігання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, тому, на думку колегії суддів, необхідно апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції, на підставі п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є.Ляховська

Л.В. Михайлів