Апеляційний суд Житомирської області
Справа №293/1235/15-ц Головуючий у 1-й інст. Васильчук С. Ф.
Категорія 59 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Зарицької Г.В.

при секретарі судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2016 року

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що у 2010 року було створено кооператив з метою газифікації будинків на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 за рахунок мешканців цих вулиць, які є членами кооперативу. Головою кооперативу обрано ОСОБА_2, який отримав від мешканців зазначених вулиць на проведення газифікації кошти у сумі 396090 грн. Після закінчення зазначених робіт комісією, головою якої обрано позивачку, здійснено перевірку дій голови кооперативу та встановлено факт привласнення останнім коштів членів кооперативу на суму 128477,76 грн. Виходячи із наведеного, просила суд стягнути на її користь привласнені головою кооперативу кошти у зазначеній сумі та 120000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1767,25 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду 1-ї інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про кооперацію» кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Засновниками кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи України та іноземних держав, які беруть участь у діяльності кооперативів через своїх представників. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами. Рішення установчих зборів оформляється протоколом, який

підписують головуючий та секретар зборів. У протоколі зазначаються особи, які брали участь в установчих зборах: для фізичної особи - прізвище, ім'я та по батькові, дані паспорта громадянина України або паспортних документів іноземця (для осіб без громадянства, які постійно проживають в Україні, - дані документа, який його

замінює); для юридичної особи - прізвище, ім'я та по батькові уповноваженого представника юридичної особи, документ, що підтверджує його повноваження. Дані про фізичну особу засвідчуються її особистим підписом, а про юридичну особу - підписом її уповноваженого представника. При створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами.

Згідно із ч.1 ст.8 згаданого Закону статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Судом встановлено, що рішенням виконкому Черняхівської селищної ради Житомирської області від 05.04.2007 року надано дозвіл на створення вуличного кооперативу, рішенням № 58 від 26.04.2007 року зареєстровано орган самоорганізації населення вуличний комітет жителів АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 (а.с.77, 78). 07 липня 2010 року рішенням загальних зборів жителів АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 створено кооператив з метою проведення газифікації зазначених вулиць та обрано голову кооперативу та бухгалтера, що підтверджується протоколом загальних зборів жителів вказаних вище вулиць (а.с.70). Проте в матеріалах справи відсутні відомості щодо членів кооперативу та статуту кооперативу всупереч положенням ст.ст.7,8 ЗУ «Про кооперацію». Разом з тим, наявний список спілки забудовників членів кооперативу по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1. Із цього списку вбачається, позивачка не є членом кооперативу, а членом кооперативу був її чоловік ОСОБА_3, із яким вона зареєструвала шлюб 24.02.2012 року, тобто вже після створення вуличного кооперативу та виконання робіт по газифікації вулиць (а.с.75, 88). Вказані обставини позивачкою не заперечуються.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1). У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч. 2).

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК).

Апелянт зазначає, що 01.09.2012 року її обрано головою комісії по проведенню перевірки дій голови кооперативу після завершення робіт по газифікації вулиць. Проте факт обрання головою перевірочної комісії не створює умов виникнення для ОСОБА_1 прав та обов'язків члена кооперативу, а надає їй повноваження щодо здійснення перевірки, якими наділили її члени кооперативу.

Із матеріалів справи та наданих сторонами доказів, вбачається, що особисті майнові чи немайнові інтереси ОСОБА_1 не порушені, оскільки вона не є членом кооперативу, власником житла, до якого підводився газ, кошти на здійснення газифікації не надавала, а проживати АДРЕСА_1 почала після реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 після закінчення робіт по газифікації вулиць. Таким чином, немає підстав вважати, що її особисті права порушені.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що звернулася до суду від імені членів кооперативу, проте просила стягнути кошти та моральну шкоду на її користь.

Відповідно до ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч.1 ст.244 ЦК України).

Виходячи із положень пункту 1 ч.1 та ч.2 ст.42 ЦПК України повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Виходячи із аналізу зазначених норм та матеріалів справи, ОСОБА_1 не мала жодних прав та повноважень для звернення до суду в інтересах членів кооперативу, оскільки останні в установленому законом порядку її такими не наділяли.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Згідно із ч.4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно (а.с.97). Виходячи із викладеного, суд помилково стягнув із позивачки судовий збір за подачу позовної заяви.

Враховуючи наведене, рішення суду 1-ї інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального права, проте невірно вирішено питання щодо стягнення судового збору, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 12 лютого 2016 року в частині стягнення із ОСОБА_1 судового збору в дохід держави скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: