АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Глущенко Н.Г., Осіяна О.М.,

за участі секретаря: - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві позивач, посилався на те, що внаслідок ДТП, яке відбулося 22.10.2011 року за участю відповідача та позивача, останньому було спричинено матеріальні збитки у розмірі 32 286,95 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 32 286,95 грн., моральну шкоду - 5 000,00 грн., та стягнути судові витрати по справі, а всього стягнути - 37 717,12 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди внаслідок ДТП в розмірі 32 286 грн. 95 коп., яка складається з: суми матеріальної шкоди - 31 586,95 грн.; оплата послуг експерта - 700,00 грн. та судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 3221 грн. 87 коп., а всього 32 609 грн. 82 коп. (тридцять дві тисячі шістсот дев'ять гривен 82 коп.).

В решті позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення районного суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 жовтня 2011 року приблизно о 01 год. 00 хв. на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Янтарна - Байкальська у м. Дніпропетровську відбулася ДТП між належним ОСОБА_7 на праві власності та під його керуванням автомобілем «Шевроле Авео», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобілем «Ауді А8», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

Постановою Амур-Нижньодпіпровського районного суду м. Дніпропетровська від 4 вересня 2012 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_7 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 12-14).

Суд першої інстанції визнав вказану постанову про адміністративне правопорушення преюдиційною і застосували вимоги ч. 4 ст. 61 ЦПК України, яка звільняє позивача від доведення фактів про те, чи мало місце дії (ДТП) та чи вчинені вони відповідачем.

Проте не звернув уваги на те, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

При цьому спір про відшкодування шкоди, завданої самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами ст. 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Також районний суд, пославшись на те, що вина відповідача доведена преюдиційною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, не звернув уваги на те, що в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України судовими рішеннями, які дають підстави для звільнення від доказування у справі про цивільно-правові наслідки дій особи, можуть бути лише вирок суду або постанова у справі про адміністративне правопорушення, якщо вони стосуються цієї особи, а також з питань чи мало місце дії та чи вчинені вони цією особою.

Проте постанова суду у справі про адміністративне правопорушення від 4 вересня 2012 року порушувалась саме відносно позивача ОСОБА_7 і щодо нього закривалось провадження у цій справі. Тобто відносно ОСОБА_6 справа про адміністративне правопорушення не порушувалась.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку задовольняючи позов, оскільки вину ОСОБА_6 при ДТП не було доведено.

За таких обставин відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 13 жовтня 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 жовтня 2014 року - скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - відмовити .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: