Справа № 347/1143/15
Провадження № 22-ц/779/661/2016
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення спричиненої шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення спричиненої шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ніч з 30 на 31 травня 2015 року коли він їхав на своєму мотоциклі в с. Пістинь в напрямку с. Шешори, йому на своєму автомобілі перекрив дорогу ОСОБА_2, який вибіг з машини, тримаючи в руках бейсбольну биту та пістолет. Щоб уникнути бійки, він залишив мотоцикл і втік з місця події. На місці залишився ОСОБА_2, який за допомогою бити потрощив його мотоцикл та скинув його з мостика, чим спричинив йому матеріальну шкоду. З цього приводу від звернувся до Косівського РВ УМВС із заявою про скоєння відносно нього злочину, на що 17.06.2015 року отримав висновок, з якого вбачається, що підстав для порушення кримінального провадження немає, так як сума збитків не є істотною. Однак, на його думку, вина відповідача є доведеною. Згідно висновку 644-04 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку від 09.06.2015 року розмір заподіяного йому матеріального збитку становить 10 277,74 грн. З цих підстав просив позов задовольнити та стягнути з відповідача 10 277,74 грн. спричиненої матеріальної шкоди, 500 грн. витрат за проведення експертизи, 1 400 грн. витрат за надання правової допомоги та 243,60 грн. оплаченого судового збору.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення спричиненої шкоди відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини відповідача у спричиненні йому шкоди внаслідок пошкодження мотоцикла. При цьому суд, не дав належної правової оцінки показанням свідків, наданим в судовому засіданні, не вказав чому бере до уваги одні покази та відкидає інші, взагалі не відобразив докази, які є в матеріалах справи та підтверджують вину відповідача у скоєному і спростовують його алібі.

Так, не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду першої інстанції про невідповідність його пояснень, наданих в заяві про скоєння злочину, тим, які надані в позовній заяві та судовому засіданні, а також зібраним по справі доказам. Суд, на думку апелянта, в недостатній мірі вивчив та проаналізував перевірочний матеріал. На сторінці 3 перевірочного матеріалу №974 за 2015 рік дійсно міститься його заява від 01.06.2015 року, в якій він коротко описав подію, що сталася в ніч з 30 на 31 травня 2015 року. Детальніше про цю подію він вказав в своєму поясненні від 01.06.2015 року, зокрема і про те, що відповідач своїм автомобілем перегородив йому дорогу, що мав в руках биту та пістолет. В поясненнях свідків, які містяться в перевірочному матеріалі, таких даних немає, оскільки вони не були безпосередніми очевидцями цих подій. Тому хибною є думка суду про невідповідність його пояснень поясненням свідків.

Апелянт стверджує, що суд не дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які не були безпосередніми очевидцями події, про вчинене вони дізнались з його слів та слів відповідача ОСОБА_2 Проте, суд зобов'язаний був дати оцінку їхнім свідченням в сукупності з іншими доказами.

Також, суд на власний розсуд витлумачив показання свідка ОСОБА_7 Даний свідок вказав, що не знайшов очевидців події, так як не шукав їх, що підтверджується перевірочним матеріалом.

Апелянт вказує і на те, що поза увагою суду залишився і той факт, що твердження відповідача, що мотоцикл міг бути пошкоджений внаслідок його падіння з висоти, були спростовані поясненнями свідка ОСОБА_8, який проводив огляд і оцінку пошкодженого мотоцикла, а також протоколом огляду місця події, адже при огляді місця події на вказаному ним місці було знайдено фрагменти від мотоцикла.

Незважаючи на те, що в судовому засіданні допитаний в якості свідка директор автопідприємства «СКІФ-АВТО» ОСОБА_9 підтвердив невідповідність даних довідки, що видана на вимогу ОСОБА_2, подорожньому листу службового автомобіля за 30 та 31 травня 2015 року, суд в оскаржуваному рішенні про це не вказав та взагалі не дав правової оцінки показанням свідка ОСОБА_9

Крім того, апелянт стверджує, що надав до матеріалів справи диск із відеозаписом, на якому ОСОБА_10 розповідає про стосунки між її мамою ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_2, про подію, яка сталася в ніч з 30 на 31 травня 2015 року, та чому вона не хоче давати показання в суді. Задовольнивши його клопотання про допит ОСОБА_10 як свідка, суд не допитав її, так як не вжив заходів для приводу цього свідка в судове засідання.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважав законним і обґрунтованим.

Апелянт в засідання апеляційного суду не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що між сторонами існує цивільно-правовий спір про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням мотоцикла.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вини відповідача ОСОБА_2 в спричиненні шкоди ОСОБА_3 внаслідок пошкодження його мотоцикла.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи, доказам, які маються в матеріалах справи, та узгоджується з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями ч. 1 ст. 1166 та ст. 1192 ЦК України.

В силу дії ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом наведеної статті для відшкодування шкоди за правилами, встановленими цією статтею, необхідно довести неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. При цьому причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого з урахуванням обставин справи може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.06.2015 року ОСОБА_3 звернувся в Косівський РВ УМВС з заявою про вчинення ОСОБА_2 протиправних дій, які виразились у пошкодженні останнім його мотоцикла.

Згідно перевірочного матеріалу №974 за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 жителя АДРЕСА_1 в матеріалах мається інформація, опитаних слідчим СВ Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, наступних осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 Така інформація констатована у висновку від 02.06.2015 року (а.с. 1), та за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 дільничний інспектор Косівського РВ УМВС дійшов висновку, що сума завданих ОСОБА_3 збитків не являється істотною, а тому відповідно до ст. 11 ч. 2 КК України, в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, у зв'язку з чим розгляд заяви припинено. При цьому висновок не містить даних щодо встановлення факту суперечки між сторонами та пошкодження ОСОБА_2 мотоцикла ОСОБА_3

Судом першої інстанції в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які ствердили, що 30.05.2015 року ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 перебували в господарстві ОСОБА_6 та ОСОБА_10, де розпивали спиртні напої. Через деякий час ОСОБА_3 поїхав, а наступного дня вони дізналися про подію, що сталася. При цьому дані свідки не підтвердили, що саме ОСОБА_2 пошкодив мотоцикл ОСОБА_3

З пояснень допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_8 вбачається, що заподіяні пошкодження мотоцикла не могли бути спричинені падінням мотоцикла з висоти.

Допитаний в засіданні суду першої інстанції в якості свідка дільничний інспектор Косівського РВ УМВС ОСОБА_7 пояснив, що він опитував з цього приводу можливих свідків, але не отримав жодних свідчень про вчинення відповідачем ОСОБА_2 злочину.

Також судом першої інстанції встановлено, що згідно договору оренди транспортного засобу №24 від 28.03.2013 року ОСОБА_2 орендує у ПрАТ «СКІФ-АВТО» автомобіль марки ВАЗ 2107, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, для здійснення пасажирських перевезень (а.с. 84-87).

Відповідно до повідомлення Косівського ПрАТ «СКІФ-АВТО» від 31.08.2015 року, підписаного головою правління АТ «СКІФ-АВТО» ОСОБА_9, ОСОБА_2 згідно договору оренди №24 від 28.03.2013 року орендує автомобіль таксомотор ВАЗ 2107, НОМЕР_1. 29.05.2015 року, 30.05.2015 року та 31.05.2015 року він працював по обслуговуванню пасажирів з 08:00 до 20:00 год., після 20:00 год. автомобіль знаходився на території Косівського ПрАТ «СКІФ-АВТО» (а.с. 69).

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не доведення позивачем спричинення йому шкоди діями відповідача, оскільки позивачем не доведено наявність обов'язкових умов, передбачених ст. 1166 ЦК України, для відповідальності відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши всі, надані сторонами, докази в сукупності, в обґрунтування вимог позову та їх заперечень, правильно дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Твердження апелянта, що судом не дано оцінки поясненням свідка ОСОБА_9 - голови правління АТ «СКІФ-АВТО» не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи міститься довідка, підписана останнім, про те, що 30.05.2015 року та 31.05.2015 року ОСОБА_2 працював по обслуговуванню пасажирів з 08:00 до 20:00 год., після 20:00 год. автомобіль знаходився на території Косівського ПрАТ «СКІФ-АВТО», і наведені відомості нічим не спростовані.

Щодо посилань апелянта на те, що відеодиск запису свідчень ОСОБА_10, який він долучив до матеріалів справи, залишився недосліджений судом, то в силу ст. 58 ЦПК України суд з урахуванням обґрунтованості належності конкретного доказу вирішує питання чи брати до розгляду доказ.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального судом не встановлено.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 308 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Проскурніцький П.І.