Провадження № 2/761/1468/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Справа неодноразово призначалася до розгляду.

Разом із позовною заявою представник позивач подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні, яке відбулося 19.01.2016 року явка представника позивача визнана обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи 09.02.2016 року та 28.03.2016 року, про що свідчать: зворотне поштове повідомлення на адресу представника позивача з відміткою про отримання уповноваженою особою повістки про виклик до суду про дату та час розгляду справи ( а.с. 64,70).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах стоків, встановлених ст. 157 цього Кодексу, у разі, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Представник позивача, незважаючи на те, що його явка була визнана судом обов'язковою, у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином у порядку, визначеному статтею 74 ЦПК.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Являючись ініціатором даного судового провадження, представник позивача в судові засідання не з'являється, провадженням у справі не цікавиться.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Заборона зловживання правом міститься також у статті 13 ЦК.

Відповідно до частини шостої статті 13 ЦК у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За правилами пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що представник позивача, звернувшись до суду з позовом, не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк розглянути справу, зловживає своїми процесуальними правами, а тому суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 77, 169, 207 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без розгляду.

Роз'яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: М.А.РИБАК