Номер справи 220/1352/15-ц
Номер провадження № 2/220/13/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С., Сєрбіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спадкового майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про поділ спадкового майна, який вподальшому уточнив, посилаючись на наступне.

Відповідачами по справі є його рідні сестри та брат. 06.08.2010 року померла їх мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по вул. Щорса,127 в смт. Велика Новосілка, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,02 га, розташованої на території Великоновосілківської селищної ради. Кожен з них прийняв спадщину: він та ОСОБА_4 шляхом фактичного прийняття спадщини, оскільки зареєстровані у вказаному домоволодінні, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Він мешкає у літній кухні і користується половиною присадибної земельної ділянки, а відповідач ОСОБА_2 разом з чоловіком та трьома дітьми мешкає у будинку. Вони не дійшли згоди щодо поділу спадкового майна, оскільки відповідач ОСОБА_2 всіляко перешкоджала оформленню їх прав у нотаріуса. Виходячи з того, що частки кожного зі спадкоємців є рівними і кожен зі спадкоємців має право на виділ його частки в натурі, просив визнати за кожним з них право власності на ? частину житлового будинку, розташованого по вул. Щорса,127 в смт. Велика Новосілка, та поділити в натурі земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,02 га, розташовану на території Великоновосілківської селищної ради, виділивши кожному з них по 1,05 га.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2, не заперечуючи проти визнання за кожним з них права власності на ? частину спадкового майна, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та звернулась з зустрічним позовом про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по вул. Щорса,127 у смт. Велика Новосілка, а також на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого у с. Новопетриківка по вул. 50 років Октября,89. В обґрунтування позову посилалась на те, що їх матері належить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у с. Новопетриківка по вул. 50 років Октября,89. В ньому проживає родина відповідачки ОСОБА_3 Оскільки на цей будинок не має правовстановлюючих документів, а відповідно не має можливості оформити свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору, вважає, що його потрібно поділити в рівних частинах кожному. Стосовно земельної ділянки зазначила, що немає ніяких перешкод оформити цю частину спадщини через нотаріальну контору в рівних частках кожному. З 2005 року і по теперішній час вона проживала у будинку, який розташований за адресою: смт. Велика Новосілка, вул. Щорса, 127. Це був будинок їх батьків, але майже 15 років про нього дбає вона та її сімя. Після смерті батька, вона належним чином оформила свою частку та отримала свідоцтво, тому дбала про нього, як один із співвласників. Зокрема, проводила поточні ремонти з заміною віконних та дверних пройомів, в тому числі і в літній кухні, частково замінені вікна на металопластикові, проведений ремонт покрівлі. Весь цей час ніхто зі спадкоємців не приймав участі в його утриманні. У 2008 році нею були побудовані душ (Д-1), убиральня (Е-1), у 2014 році навіс (Ж-1), у 2010 році - тамбур (а-1), сарай Г-1, сарай З-1, які не є самочинно збудованими, але підлягають введенню в експлуатацію. У звязку з тим, що земельна ділянка не приватизована, вона не має можливості отримати декларацію про введення в експлуатацію зведених будівель. Враховуючи те, що згідно технічної інвентаризації від 01.12.2015 року загальна вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 204572 грн., з них 111692 грн. це вартість будівель, які були зведені нею особисто за власні кошти, вважає, що ці обставини мають істотне значення для справи, а тому має право претендувати на збільшення її частки у спільному сумісному майні до ? частини домоволодіння.

ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги як ОСОБА_1, та і зустрічний позов ОСОБА_2 визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечувала, посилаючись на те, що домоволодіння по вул. Щорса,127 в смт. Велика Новосілка належить їм всім, а ОСОБА_2 здійснювала будівництво на території домоволодіння без їх згоди. Пояснила, що будинок №89 по вул. 50 років Октября у с. Новопетриківка їх мати придбала по «домашній угоді» і на себе не зареєструвала.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 06.08.2010 року померла ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 8).

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5, померлої 06.08.2010 року, інші, особи, які мають право на спадкування у першу чергу, відсутні.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,02 га, розташована на території Великоновосілківської селищної ради (а.с. 55).

Крім того, на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 30.05.2002 р., ОСОБА_5 належала ? частина житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Щорса, 127 у смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області в якості спільного сумісного майна подружжя (а.с. 49).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 30.05.2002 р., після смерті батька сторін ОСОБА_8, ОСОБА_5 належала 1/5 частина спадкового майна, яке складається з ? частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Щорса, 127 у смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області. Інші 2/5 частин на підставі зазначеного свідоцтва належать ОСОБА_3 та ОСОБА_2 На 2/5 частин зазначеного спадкового майна свідоцтво про право на спадщину за законом не видане (а.с. 50).

Зазначені свідоцтва зареєстровані у Великоновосілківському БТІ.

З наданої суду копії спадкової справи, заведеної 15.12.2010 р., вбачається, що після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини звернулись відповідачі за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч.1 ст. 182, ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у особи з моменту його державної реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємців з моменту державної реєстрації цього майна.

Зі спадкової справи вбачається та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 сторонам не видавалось і у встановленому законом порядку право на частки у праві власності на нерухоме майно, яке є предметом спору, сторонами не зареєстровано.

Таким чином, суд позбавлений можливості поділити спадкове майно в натурі, оскільки не визначений загальний розмір спадщини, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Звертаючись з позовними вимогами про визнання права власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого у с. Новопетриківка по вул. 50 років Октября,89, в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_2 не надала жодного доказу, який би підтверджував факт його належності спадкодавцю.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо житлового будинку, розташованого у с. Новопетриківка по вул. 50 років Октября,89, відсутні (а.с. 71).

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів належності спірного домоволодіння до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, померлої 06.08.2010 р., а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про збільшення її частки у домоволодінні по вул. Щорса, 127 в смт. Велика Новосілка, ОСОБА_2 посилається на те, що нею були побудовані душ (Д-1), убиральня (Е-1), навіс (Ж-1), тамбур (а-1), сарай Г-1, сарай З-1.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.ст.9, 28 Закону України від 20.05.1999 року № 687-Х1V «Про архітектурну діяльність», ст.34, 37 Закону України від 17.02.2011 року № 3038-V1 «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон України № 3038-У1 від 12 лютого 2011 року) та Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466, будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєктів архітектури здійснюється відповідно до затвердженої документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному Законом. Власники та користувачі обєктів архітектури зобовязані отримувати в установленому законом порядку дозвіл на виконання робіт, повязаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом обєкта архітектури; Замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції України або її територіального органу або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затверджених КМ України. Дозвіл на виконання будівельних робіт видається відповідними інспекціями державного архітектурно - будівельного контролю на безоплатній основі. Дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації; Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється.

Основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначені Законом України № 3038 VІ від 17.02.2011 року та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, відповідно до якого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, залежно від категорії складності, полягає у реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі Інспекція) поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації або на підставі акта готовності обєкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката. Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути оскаржено до суду.

Однак позивачем за зустрічним позовом не надано суду належних та допустимих доказів того, чи видавався інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Донецькій області дозвіл на виконання будівельних робіт, чи приймався збудований обєкт нерухомості згідно діючого законодавства в експлуатацію, чи є затверджена в установленому порядку проектна документація.

Позивачем також не надано висновків відповідних державних органів: відділу архітектури та будівництва, органів пожежного та санітарного нагляду, органів енергонагляду тощо з питань відповідності самочинно переобладнаного та збудованого майна державним нормам та стандартам, вимогам пожежної безпеки, санітарним та іншим нормам.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою сторонам у задоволенні позовних вимог понесені ними витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спадкового майна та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина