АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №753/12695/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2104/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
03 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Невідомої Т.О., Слюсар Т.А. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про стягнення суми боргу за договором позики та фінансових санкцій за невиконання умов договору,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернувся з позовом, в якому просив стягнути на його користь з ОСОБА_3 293 393,32 грн. основного боргу, 146 696,66 грн. штрафу та понесених судових витрат у розмірі 3 654 грн., стягнути з ФОП ОСОБА_6 суму основного боргу у розмірі 200 грн..

Посилається на те, що 21 червня 2012 року між ним та ОСОБА_3 укладений договір позики грошей, за умовами якого він передав ОСОБА_3 кошти в розмірі 24 700 дол. США в якості безвідсоткової позики. Строком до 21 червня 2014 року. Проте, в обумовлений строк позичальник кошти у повному обсязі не повернув. У відповідності до п.4.3 Договору у випадку недотримання позичальником вимог, передбачених п.1.1 Договору, позичальник, окрім пені, передбаченої п.4.2 даного Договору, зобов'язується сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 50% від суми предмета позики, отриманого позичальником за Договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 21 лютого 2014 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір поруки, за умовами якого ФОП ОСОБА_6 зобов'язався відповідати перед кредитором за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором позики в межах відповідальності - 200 грн..

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 293 193,32 грн. - суму боргу за договором позики, 146 696,66 грн. штрафу, 3 654 грн. судового збору, 420 грн. витрат пов'язаних з розміщенням оголошення у пресі про виклик відповідача. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 200 грн. - суму боргу за договором позики.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що вказаних коштів не отримував. Територіальна підсудність була змінена штучно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За умовами ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст.1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту ст.ст.525,526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 червня 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договір позики грошей, за умовами якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 кошти в сумі 24 700 дол. США в якості безвідсоткової позики (а.с.6-7).

Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується умовами вказаного договору, в якому ОСОБА_3 вказав про отримання та обов'язок повернення коштів в загальній сумі 24 700 дол. США у строк до 21 червня 2014 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 21 лютого 2014 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір поруки за умовами якого ФОП ОСОБА_6 зобов'язався на добровільних засадах відповідати перед кредитором за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором позики в межах відповідальності - 200 грн. 00 коп. (а.с.10-11).

Судом встановлено, що в обумовлений строк ОСОБА_3 кошти за договором позики у повному обсязі не повернув, чим взяті на себе зобов'язання не виконав.

За умовами п.4.3 Договору позики у випадку недотримання позичальником вимог, передбачених п.1.1 Договору, останній, окрім пені, передбаченої п. 4.2 даного Договору, зобов'язується сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 50% від суми предмета позики, отриманого позичальником за Договором (а.с.6-7).

Щодо доводів ОСОБА_3 стосовного того, що він не отримував від ОСОБА_5 ніяких коштів слід зазначити.

Згідно правової позиції висвітленої у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (6-63цс13), письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Оскільки між сторонами був укладений договір позики грошей, за умовами якого позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов'язався повернути отримані кошти готівкою у строк до 21 червня 2014 року, проте в обумовлений строк ОСОБА_3 кошти за договором позики у повному обсязі не повернув, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про повне задоволення позовних вимог.

Колегія вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на те, що територіальну підсудність було змінено штучно, оскільки позивач скористався своїм правом вибору територіальної підсудності відповідно до положень ст.113 ЦПК України.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року відстрочено представнику ОСОБА_3 - ОСОБА_4 сплату судового збору в розмірі 1827 грн. 00 коп. до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення по справі.

Таким чином, з представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Стягнути з представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-