Справа № 128/96/13-ц Провадження № 22-ц/772/305/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Нікушина В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Маркевич Я.С.,

за участю ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2014 року постановлену за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань,

встановила:

В лютому 2014 року державний виконавець відділу ДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_4 звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань.

Подання державного виконавця мотивоване тим, що на виконанні у відділі ДВС Вінницького РУЮ знаходиться виконавче провадження №40803429 з виконання виконавчого документа виданого Вінницьким районним судом про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» в сумі 525089,25. Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику 19.11.2013 року та надано добровільний термін для виконання рішення суду до 26.11.2013 року. Згідно відповідей відповідних органів за боржником нерухомого майна, техніки, земельних ділянок, транспортних засобів не зареєстровано. На момент подання державного виконавця боржником не вжито жодних заходів, які б свідчили про намір виконати рішення суду.

Враховуючи вказані обставини та з метою забезпечення своєчасного та ефективного виконання рішення суду, за яким з ОСОБА_2 стягнуто кошти, державний виконавець звернувся з вказаним вище поданням в суд.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2014 року подання задоволено, з якою не погодившись ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволені подання відмовити. При цьому ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали з тих підстав, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, їх доведеність та допустив невідповідного їм висновку з неправильним застосуванням норм матеріального права. На переконання скаржника порушення питання про обмеження особи в гарантованому Конституцією України праві виїзду за межі держави повинно бути останнім етапом примусового виконання судового рішення, якщо державним виконавцем було застосовано усі заходи примусу, а задоволення подання державного виконавця можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобовязань.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.07.2013 року Вінницьким районним судом Вінницької області видано виконавчий лист №128/96/13-ц на підставі рішення суду від 28.03.2013 року за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 492870, 25 грн. (а. с. 2).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_4 19.11.2013 року відкрито виконавче провадження, боржнику надано добровільний термін для виконання рішення суду до 26.11.2013 року (а. с. 4).

Матеріалами справи підтверджується той факт, що за ОСОБА_2 нерухомого майна, техніки, земельних ділянок та транспортних засобів не зареєстровано (а. с. 6-9).

Згідно відповіді управління УДМС України у Вінницькій області від 30.12.2013 року ОСОБА_2 документована паспортом громадянина України для тимчасового виїзду за кордон (а. с. 11).

23.01.2014 року представником ПАТ «Банк Форум» направлено державному виконавцю відділу ДВС Вінницького РУЮ ОСОБА_4 лист за №47/1300, з проханням тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, до повного виконання нею своїх зобов'язань перед банком.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_2 не виконує зобовязання по сплаті боргу, а тому останню слід тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання нею зобовязання по сплаті боргу.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до статті 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», тощо.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) передбачає наявність з об'єктивної сторони таких діянь (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Така позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

В ході апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_2 надано копію іпотечного договору від 15.10.2007 року. Договором іпотеки забезпечено виконання ОСОБА_2 зобовязань, що випливають з укладеного нею кредитного договору №0187/07/20-CL від 15.10.2007 р. Предметом іпотеки є квартира №25, що знаходиться в житловому будинку під №77 по вулиці Келецькій у м. Вінниці, що належить іпотекодавцю, а саме ОСОБА_5, на підставі договору купівлі продажу квартири.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, погодженим начальником відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції, державний виконавець Остачинська І.А. не надала доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, а також доказів, які б свідчили про доцільність обмеження її у праві виїзду за кордон.

Відсутність у останньої зареєстрованого рухомого і не рухомого майна не є достатнім доказом того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх зобовязань, оскільки державним виконавцем не надано суду доказів того чи дійсно особа, відносно якої встановлюються обмеження, свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, а також за встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення даного питання, а відтак порушив порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2014 року, постановлену за результатами розгляду подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, скасувати.

Справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_4 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань, передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: