Справа № 161/703/16-ц
Провадження № 2/161/1216/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1І звернувся в суд з позовом до ПАТ «Брокбізнесбанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір банківського строкового вкладу № D_00711246 від 22 січня 2014 року, відповідно до якого ним було внесено на депозитний рахунок № 9636 грошові кошти в розмірі 45 000 грн., процентна ставка становила 24% річних. 19.06.2014 року він отримав з банку виписку по рахунку за період з 03.03.2014 року по 03.06.2014 року, в якій була нарахована сума відсотків за користування вкладом в розмірі 2485 грн. 48 коп. Вважає, що банк має сплатити йому кошти в розмірі 3225 грн. 20 коп. за період з 01.03.2014 року по 18.06.2014 року. Просить суд стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 3225 грн. 20 коп. та моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Судом встановлено, що мі ОСОБА_1 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір банківського строкового вкладу № D_00711246 від 22 січня 2014 року, відповідно до якого ним було внесено на депозитний рахунок № 9636 грошові кошти в розмірі 45 000 грн., процентна ставка становила 24% річних.

19.06.2014 року ОСОБА_1 отримав з банку виписку по рахунку за період з 03.03.2014 року по 03.06.2014 року, в якій була нарахована сума відсотків за користування вкладом в розмірі 2485 грн. 48 коп.

В судовому засіданні позивач зазначив, що розмір відсотків за користування його коштами банком має становити 3225 грн. 20 коп. за період з 01.03.2014 року по 18.06.2014 року, які банк повинен йому сплатити.

Однак, постановою Національного банку України № 107 від 28 лютого 2014 року ПАТ "Брокбізнесбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюється нормами ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ч.1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 вищевказаного Закону, обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 вищевказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Отже, наслідком введення тимчасової адміністрації є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. Слід зазначити, що відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, призупиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені нормами цього Закону.

14.06.2014 року у газетах «Голос України» № 113 та «Урядовий курєр» № 106 була оприлюднена інформацію щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ Брокбізнесбанк».

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача коштів в сумі 3225 грн. 20 коп. порушує порядок здійснення процедури виведення Фондом банку з ринку та суперечить положенням Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним договором та ЦК України, зокрема главою 71, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди також і укладеним між сторонами договором. Крім того, позивачем не було доведено, що несвоєчасним поверненням банківського вкладу було завдано шкоди його життю чи здоровю.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 88, 130, 213-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 1074, 1166, 1167 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська