АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3587/15-ц Номер провадження 22-ц/786/603/16Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого - судді Пилипчук Л.І.,

суддів Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 січня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування майна,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про витребування автомобіля FORD TRANSIT 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який зареєстрований 02.07.2014 р. та поставлений на облік 23.07.2014 року. Посилався на те, що у серпні 2014 року передав автомобіль з технічним паспортом на декілька днів своєму дядькові - відповідачу по справі для перевезення будівельних матеріалів. Оскільки на неодноразові звернення відповідач відмовився повернути автомобіль, просив суд зобовязати його передати належний йому автомобіль.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 січня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Зобовязано ОСОБА_4 передати ОСОБА_2 автомобіль FORD TRANSIT 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, колір синій, номер кузова НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1565 грн. судового збору.

Відповідач оскаржив рішення в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вважає, що суд першої інстанції порушив ст.387 ЦК України та відступив від розяснень, викладених у п.19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до яких суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, предявлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилося, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Посилається на доведення матеріалами справи законності володіння ним спірним автомобілем, оскільки позивач особисто передав йому автомобіль, ключі, свідоцтво про реєстрацію та оформив на його імя тимчасовий талон строком до 2025 року. Зазначене, на його думку, виключає можливість застосування ст.387 ЦК України.

Зазначає, що на час розгляду справи спірний автомобіль та ключі він повернув позивачу в тому ж порядку, що й отримував без складання та підписання акту приймання-передачі. Вважає, що за відсутності доказів перебування спірного автомобіля у нього суд зробив хибний висновок про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 185700 позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля FORD TRANSIT 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, колір синій, номер кузова НОМЕР_2, який за ним зареєстрований 23.07.2014 року /а.с.9/.

У серпні 2014 року вказаний автомобіль позивач передав відповідачу ОСОБА_4 у тимчасове володіння та користування, надавши технічний паспорт на автомобіль. Даний факт не заперечувався сторонами та підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном ДАР №043213, виданим на імя ОСОБА_4 строком до 23.07.2025 року. /а.с. 65/

29.08.2015 року ОСОБА_2 направлено рекомендованого листа ОСОБА_4 з вимогою повернути йому автомобіль FORD TRANSIT 2006 року випуску, який належить йому на праві власності, в строк до 03 вересня 2015 року. /а.с. 10-11/

З матеріалів справи також вбачається, що позивач звертався із заявою до Лубенського МВ з приводу неповернення йому ОСОБА_4 автомобіля, у звязку з чим слідчим СВ Лубенського МВ 12.11.2014 року винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю у діях відповідача складу кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. /а.с. 41/

Задовольняючи позовні вимоги, міськрайонний суд виходив з відсутності належних та допустимих доказів наявності у відповідача відповідної правової підстави володіння спірним автомобілем станом на час розгляду справи. Враховуючи норми ст.ст.317, 321, 387, 395 ЦК України, та у звязку з набуттям права керування спірним автомобілем відповідно до норм ПДР України у відповідача не виникло речове право на дане майно, а тому він зобовязаний передати транспортний засіб власнику ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстації, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2011 року №1029 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху», власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Встановлено, що позивачем у досудовому порядку заявлено до відповідача письмову вимогу щодо повернення йому автомобіля у строк до 03.09.2015 року. Вказана вимога направлена відповідачу рекомендованим листом, однак той автомобіль не повернув.

Доводи відповідача про правомірність утримання автомобіля з посиланням на його купівлю та передачу позивачу за автомобіль 8500 доларів США - є неспроможними, оскільки не підтверджені належними та допустимим доказами відповідно до ст.ст.57, 58, 60 ЦПК України. Також не грунтуються на відповідних доказах твердження відповідача про відсутність у нього спірного автомобіля у звязку з поверненням його позивачу. Викладене вказує на те, що відповідач у такий спосіб намагається ухилитися від повернення власнику автомобіля.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2, як власник спірного автомобіля, не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися цим транспортним засобом, але й фактично ним не володіє, а відповідач - володіє незаконно, оскільки правова підстава фактичного володіння відпала ( минув термін, на який власник передавав йому транспортний засіб у володіння), - тому позивач має право на захист свого права власності шляхом предявлення віндикаційного позову, а суд першої інстанції з урахування встановлених фактичних обставин справи правомірно задовольнив позов, витребувавши майно шляхом зобовязання відповідача передати транспортний засіб позивачу.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді: /підписи/ ОСОБА_6

ОСОБА_7

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1