Справа № 638/2303/15 Ц
Номер провадження 2/638/682/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Грищенко І. О.

за участю секретарів Виставної А. М., Самогньозд О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним; за зустрічною позовною заявою публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 20.02.2015 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним кредитний договір № CM SME 708/66/2008 від 03 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк».

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 зазначає, що 03.03.2008 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № CM SME 708/66/2008, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в сумі 560000,00 доларів США траншами не менше 10 % строком до 05.03.2018 року. Оскільки договір був укладений в доларах США, то він суперечить ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 524 ЦК України. На день укладання кредитного договору іноземний курс валюти становив 1 USD=5,05 грн., на сьогоднішній день становить 1 USD=25,00 грн., отже існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Згідно із ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

16.03.2015 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна заява публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в якому він просить прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду. Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 року в розмірі 266128,63 доларів США, та складається з 249488,38 доларів США заборгованість по сплаті кредиту, 16640,25 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, а також пеню у сумі 3761,81 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви ПАТ «ОТП Банк» зазначає, що 03.03.2008 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № CM SME 708/66/2008. В подальшому, за згодою сторін, вносились зміни до умов кредитного договору. За умовами кредитного договору банк зобовязався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 560000,00 доларів США на споживчі цілі, а позичальник зобовязався повернути банку суму отриманого кредиту, та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. Банк виконав зобовязання, передбачені кредитним договором і надав позичальнику кредит траншами в розмірі 560000,00 доларів США. Боржник, прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, тому станом на 13.03.2015 р. утворилась заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором в розмірі 266128,63 доларів США та 3761,81 грн. пені за прострочення виконання зобовязання.

14.05.2015 р. від публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій банк просить прийняти заяву про збільшення позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 року в розмірі 268277,02 доларів США, яка складається з 249488,38 доларів США заборгованість по сплаті кредиту, 18788,64 доларів США заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, а також пеню у сумі 4092,29 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, причину неявку суду не повідомила, про дату та час судового засідання була повідомлена своєчасно та належним чином. Від ОСОБА_1 надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких вона зазначає, що банком не надано доказів надання кредитних коштів. В кредитному договорі № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. відсутні встановлені законодавством обовязкові умови, які необхідні для їх укладання, а саме: не наведений детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним; кредитний договір і графік платежів не містить відомостей у розрізі сум погашення основного боргу; не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним. Банк ввів в оману позичальника при підписанні оспорюваного договору, не надав позичальнику відомості, які потрібні при укладанні договору. Вона вважає, що при укладенні кредитного договору її було введено в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору (зокрема, щодо його ціни), а тому позовна вимога про визнання кредитного договору недійсним підлягає задоволенню, а зустрічна позовна заява про стягнення суми боргу не підлягає задоволенню. Також банком не наданий жодний доказ існування права надання валютних операцій (кредитування в іноземній валюті) станом на момент укладання кредитного договору.

В судовому засіданні представник «ОТП Банк» ОСОБА_2, яка діє від імені ПАТ «ОТП Банк» на підставі довіреності від 04.07.2014 р., вимоги зустрічного позову підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити зустрічну позовну заяву на тих підставах, що в ній викладені. Вимоги первісного позову не визнала, просила суд відмовити в задоволенні первісного позову в повному обсязі, оскільки при укладанні кредитного договору банком не було порушено вимог діючого законодавства. В своїх письмових запереченням зазначила, що просить застосувати строки позовної давності за цією позовною заявою. Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У разі задоволення позову ОСОБА_1 застосувати наслідки недійсності правочину реституцію, накласти арешт на заставлене майно. В обґрунтування своєї позиції банк вказує, що ОСОБА_1 при отриманні кредиту в доларах США не заперечувала щодо жодного з наявних в кредитних договорах пунктів, на власний розсуд мала право визначити грошовий еквівалент зобовязання, добровільно підписала кредитні договори, чим підтвердила прийняття на себе зобовязання сплачувати щомісячно суму кредиту та суму відсотків за користування кредитом в доларах США. У ПАТ «ОТП Банк» наявна генеральна банківська ліцензія та письмовий дозвіл Національного банку України на здійснення кредитних операцій у іноземній валюті. Коливання курсу долару США по відношенню до гривні, не може бути істотною зміною становища щодо виконання боргових зобовязань за кредитним договором, позивач на власний розсуд обрав валюту кредитування. Із тексту позовної зави не зрозуміло, яку саме норму Закону України «Про захист прав споживачів» було порушено банком при видачі кредиту. Також банк наполягає на застосуванні загального строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, оскільки договір укладений між сторонами 03.03.2008 р., строк подання позовної заяви про визнання договорів недійсними сплинув ще в 2011 році.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статуту публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (нова редакція), затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів № 62 від 19.04.2013 р., публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обовязків закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обовязків акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна».

Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк», зареєстрованому Національним банком України 02.03.1998 року за номером 273 надана банківська ліцензія № 191 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5 11 частини другою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що підтверджується банківською ліцензією від 08.11.2006 р.

Закритому акціонерному товариству «ОТП Банк» наданий дозвіл № 191 1 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1 4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що підтверджується дозволом від 08.11.2006 р.

Також у закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» наявний додаток до дозволу № 191 1 від 08.11.2006 р., в якому зазначається перелік операцій, які має право здійснювати ЗАТ «ОТП Банк»

В додатку до листа Національного банку України від 03.10.2007 р. № 41 211/1814 10108 зазначається, п. 72 додатку, що станом на 01.10.2007 р. закрите акціонерне товариство «ОТП Банк» має банківську ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України на здійснення операцій, у тому числі з валютними цінностями.

Між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) 03.03.2008 р. укладений кредитний договір № CM SME 708/66/2008.

За частиною № 1 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту 560000,00 доларів США, кредит надається траншами не менше 10 % (USD 56000,00) від суми ліміту кредиту; дата остаточного повернення кредиту 05.03.2018 р. Сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процента ставка: фіксований відсоток + FIDR. Фіксований відсоток: 4,4 % річних; FIDR процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку www.otpbank.com.ua, а також в приміщенні банку (як в головному офісі так і в інших установах банку) на інформативних стендах. Даний договір підписаний сторонами.

Відповідно до п. 1.1. п. 1 частини № 2 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а позичальник приймає, зобовязується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.4.1.2. п. п. 1.4. п. 1 частини № 2 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. у разі використання плаваючої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR + фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів.

В п. 1.7.1. п. п .1.7. п. 1 частини № 2 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. зазначається, що банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною/ними заявкою/ами позичальника. Кредит надається однією сумою чи траншами шляхом дебетування кредитного рахунку позичальника та кредитних коштів на поточний рахунок позичальника в банку. Кожний наступний транш надається позичальнику за підтвердження ним цільового використання кожного попереднього траншу.

За п. п. 2.1.1. п. п. 2.1. п. 2 частини № 2 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. за умови беззастережного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань за цим договором, банк зобовязаний надати позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі.

Відповідно до п. п. 4.1.1. п. п. 4.1. п. 4 частини № 2 кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. за не виконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань по цьому договору позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % (одного відсотка) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

Кожна сторінка кредитного договору підписана особисто ОСОБА_1

До кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. додається графік повернення кредиту та сплати відсотків на суму 356000,00 доларів США, дата видачі 05.03.2008 р.

До кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. додається графік повернення кредиту та сплати відсотків на суму 356000,00 доларів США, дата видачі 12.03.2008 р.

До кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. додається графік повернення кредиту та сплати відсотків на суму 493033,33 доларів США, дата видачі 15.04.2008 р.

До кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. додається графік повернення кредиту та сплати відсотків на суму 557033,33 доларів США, дата видачі 21.04.2008 р.

Між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) 03.03.2008 р. укладений договір іпотеки № PM SME 708/66/2008.

За п. п. 1.1. ст. 1 договору іпотеки № PM SME 708/66/2008 для забезпечення повного і своєчасного виконання іпотекодавцем боргових зобовязань, визначених у ст. 2 цього договору, іпотекодавець цим надає іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, визначене у статті 3 цього договору («Предмет Іпотеки»).

За п. п. 2.1., 2.1.1. ст. 2 договору іпотеки № PM SME 708/66/2008 іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, іпотека за цим договором забезпечує виконання таких вимог іпотекодержателя. Іпотекодавець зобовязаний повністю повернути іпотекодержателю суму отриманого кредиту не пізніше 05 березня 2018 року відповідно до умов встановлених п. п. 1.5. 1.6. кредитного договору, чи в інший строк встановлений в кредитному договорі. Сума кредиту може скласти 560000,00 (пятсот шістдесят тисяч) доларів США 00 центів.

Відповідно до п. п. 3.1., 3.2. ст. 3 договору іпотеки № PM SME 708/66/2008 предметом іпотеки за цим договором є нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Артема, буд. 18, та належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2007 року, справа № 2 5692/07/10, згідно витягу № 17098323 від 18.12.2007 року, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер: 21470984, номер запису: П 20 13270 в книзі: 1. Предмет іпотеки складається з нежитлових приміщень: підвалу № IIа, IIIа; 1-го поверху № № 2а-1, 2а-4, 2а-5, 2а-7, 2а-8; 2-го поверху № № 5-1, 5-2; мансарди № 6-1 в літ. «А 2», загальною площею 357,0 кв. м.

Між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) 26.05.2008 р. укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № CM 708/66/2008 від 03.03.2008 р.

Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» надана банківська ліцензія № 191 від 05.10.2011 р. на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» надана генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 р. № 191 на право здійснення валютних операцій згідно з додатком. Власник цієї генеральної ліцензії зобовязаний дотримуватися встановлених законодавством України і Національним банком України вимог щодо проведення зазначених у ній валютних операцій.

В додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 05.10.2011 р. № 191 зазначається перелік валютних операцій, які має право здійснювати ПАТ «ОТП Банк».

Між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) 13.08.2012 р. укладений договір № 2 до кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. Додатком до цього додаткового договору є графік погашення заборгованості з урахуванням реструктуризації.

Між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) 28.03.2014 р. укладений договір № 3 до кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р.

Між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) 17.06.2014 р. укладений договір № 4 до кредитного договору № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р.

13.08.2012 р. між ПАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладений додатковий договір № 1 до договору іпотеки № PM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р.

За п. 1 додаткового договору № 1 до договору іпотеки № PM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. сторони цього додаткового договору домовились внести зміни і доповнення в договір іпотеки, а саме: викласти терміни «Кредитний договір», «Боргові зобовязання», статтю 2 та статті 5 9 договору іпотеки в наступній редакції: «Кредитний договір» - кредитний договір № CM SME 708/66/2008, укладений сторонами 03.03.2008 р., зі всіма існуючими та майбутніми змінами та доповненнями. «Боргові зобовязання» всі зобовязання іпотекодавця перед іпотекодержателем по сплаті останньому будь яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору та як це визначено кредитним договором.

Так, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 XII, в редакції чинній на час укладення договору, було встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо);

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Підписання позичальником даного договору свідчить про те, що всі умови даного договору йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

При цьому кожна сторінка договору підписана позичальником, що свідчить про його повне ознайомлення зі змістом такого договору та розуміння його умов.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Так, під обманом слід розуміти певні винні та навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді настати не можуть, але для сторони, що вчиняє обман, наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними.

Такий обман може відбуватись як у вигляді активної поведінки, так і у вигляді бездіяльності або замовчування про певні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Правочини, що вчинені під впливом обману, належать до оспорюваних правочинів, а тому наявність обману як такого та наявність дій сторони правочину щодо вчинення обману мають бути доведені особою, яка діяла під впливом обману.

ОСОБА_1 в своїх поясненнях по суті поданого позову та в запереченнях на зустрічну позовну заяву не подано жодного доказу наявності в діях ПАТ «ОТП Банк» вищевказаних ознак вчинення обману позичальника при укладенні спірного правочину.

Твердження позивача про обман позичальника носять декларативний характер, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Як встановлено з матеріалів справи та пояснень представників, наданих в судовому засіданні, також письмових пояснень, долучених до матеріалів справи, кредитний договір укладений сторонами не суперечить моральним засадам суспільства, особи, які їх вчинили мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та їх волевиявлення були вільним і відповідало їхній внутрішній волі, вказаний правочин вчинений у формі, встановленій законом, і спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом також встановлено, що умови укладеного договору сторонами визнавались та виконувались відповідно до порядку встановленого таким договором, жодних вимог щодо зміни окремих положень даних договору сторонами раніше не вимагалось, що підтверджує вільне волевиявлення сторін при укладанні такого договору, повне розуміння сторонами змісту таких договорів та наслідки їх укладання.

Відповідно до п. 10 Постанови Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024 VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121 III кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. п. 1, 10 ч. 2, п. п. 3, 4 ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121 III (в редакції, яка діяла на момент укладання кредитного договору) на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів і банків кореспондентів, у тому числі переказ грошових коштів з цих рахунків за допомогою платіжних інструментів та зарахування коштів на них. Банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати такі операції та угоди: операції з валютними цінностями; випуск банківських платіжних карток і здійснення операцій з використанням цих карток. За умови отримання письмового дозволу Національного банку України банки також мають право здійснювати такі операції: перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів; операції за дорученням клієнтів або від свого імені: з інструментами, що базуються на обмінних курсах та відсотках.

Статті 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121 III визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15 93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 вказаного Декрету.

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена в п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу Національного банку України на операції, повязані з іноземною валютою.

Тобто надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу Національного банку України на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 березня 2011 року № 6-7цс11, яка згідно зі ст. 360 7 ЦПК України є обовязковою для судів.

ЗАТ «ОТП Банк», як фінансова установа, 08.11.2006 р. отримала і банківську ліцензію № 191, і дозвіл № 191 - 1 з додатком на право здійснення операцій, визначених пунктами 1 4 частини другої та частиною четвертою ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», а також й право на залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Твердження ОСОБА_1, що на час укладення з нею спірних договорів, а саме 03.03.2008 р., у банка була відсутня банківська ліцензія та відповідні дозволи на розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, є хибним та спростовується матеріалами справи.

Разом з тим, підписуючи договір про надання кредиту № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р. ОСОБА_1 була ознайомлена з його умовами та наслідками, погоджувалася з ними, зокрема, з умовами надання кредитних ресурсів в іноземній валюті доларах США, доказів на підтвердження факту вчинення банком щодо неї дій, які б призвели до порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи її інтересів суду не надала, що є її процесуальним обовязком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України), протягом семи років частково виконувала умови кредитного договору.

Виходячи з викладеного, суд вважає необґрунтованими та недоведеними твердження ОСОБА_1 про невідповідність кредитного договору вимогам законодавства, оскільки нею було підписано такий кредитний договір, а отже вона розуміла наслідки такого підписання та погодилася на умови такого договору, а саме твердження про недійсність умови договору виникло в позивача через труднощі з виконанням умов кредитного договору, тому її позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Від ОСОБА_1 надійшла кредитна заявка 05.03.2008 р. за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р, в якій вона просить видати їй 1-й транш в розмірі 56000,00 доларів США з позичкового рахунку № 8372 на розрахунковий рахунок 8372. Банком ця вимога була задоволена 05.03.2008 р.

Від ОСОБА_1 надійшла кредитна заявка 12.03.2008 р. за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р, в якій вона просить видати їй 2-й транш в розмірі 300000,00 доларів США з позичкового рахунку № 8372 на розрахунковий рахунок 8372. Банком ця вимога була задоволена 12.03.2008 р.

Від ОСОБА_1 надійшла кредитна заявка 15.04.2008 р. за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р, в якій вона просить видати їй 3-й транш в розмірі 140000,00 доларів США з позичкового рахунку № 8372 на розрахунковий рахунок 8372. Банком ця вимога була задоволена 15.04.2008 р.

Від ОСОБА_1 надійшла кредитна заявка 21.04.2008 р. за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 р, в якій вона просить видати їй 4-й транш в розмірі 64000,00 доларів США з позичкового рахунку № 8372 на розрахунковий рахунок 8372. Банком ця вимога була задоволена 05.03.2008 р.

ОСОБА_1 прийняті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує в повному обсязі, 06.11.2014 р. за вих. № 22 2/858843 на її адресу була направлена досудова вимога про погашення боргу та пені, дана вимога особисто була отримана нею 13.11.2014 р.

Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Станом на 07.04.2015 р. у відповідача ОСОБА_1 існують боргові зобовязання по погашенню кредиту на загальну суму 268277,02 доларів США та 4092,29 грн., з яких:

заборгованість за кредитом 249488,38 доларів США;

заборгованість за процентами за користування кредитом 18788,64 доларів США;

заборгованість з пені 4092,29 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» сума заборгованості за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 року в розмірі 268 277,02 доларів США та 4 092,29 грн. пені.

Одночасно з ОСОБА_1 у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь ПАТ «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 215, 360 7 ЦПК України, ст. ст. 192, 230, 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023 XII, Законом України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121 III, Постановою Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постановою Верховного Суду України від 21 березня 2011 року № 6-7цс11 , суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним залишити без задоволення.

Зустрічну позовну заяву публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CM SME 708/66/2008 від 03.03.2008 року в розмірі 268 277,02 (двісті шістдесят вісім тисяч двісті сімдесят сім ) доларів США та 4 092,29 (чотири тисячі девяносто дві ) грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири ) грн..

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя : І.О.Грищенко