Справа № 302/837/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф., суддів - Ігнатюка Б.Ю., Мацунича М.В., при секретарі - Кухта М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 11 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Ізківської сільської ради, треті особи: приватний нотаріус Дунаєв Ю.М., реєстраційна служба Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_4, відділ Держземагенства у Міжгірському районі про визнання права власності на земельні ділянки,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 - матір позивачки, яка проживала в АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_4. Позивачка прийняла спадщину за померлою матір'ю шляхом звернення до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. із заявою про прийняття спадщини на підставі якої було відкрито спадкову справу № 19-2015. Чоловік померлої ОСОБА_4, який являється позивачці батьком, відмовився від прийняття спадщини за померлою дружиною на користь позивачки, про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. У померлої ОСОБА_5 за життя народилося двоє дітей: син ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Син померлої ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, спадщину у встановленому порядку не приймав і своїх прав на спадкове майно після смерті матері не заявляв. Таким чином позивачка є єдиним належним спадкоємцем нерухомого майна померлої матері ОСОБА_5. Незадовго до смерті матері позивачки за рішенням Ізківської с/ради від 11.12.2014 року № 9 було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5, для ведення особистого селянського господарства за адресою: Міжгірський район, с.Ізки, ур."Копань" площею 0,7758 га та в ур."Ямки" площею 0,2243 га та прийнято рішення про передачу цих земельних ділянок у власність останній для ведення особистого селянського господарства. Реєстрацію права власності вищевказаних земельних ділянок за життя померла ОСОБА_5 не провела у зв'язку з раптовою смертю. За цих підстав нотаріус Дунаєв Ю.М. відмовив позивачці у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки в ур."Копань", в ур."Ямки", оскільки правовстановлюючих документів на земельні ділянки на ім'я померлої ОСОБА_5 не має, що змусило позивачку звернутися до суду з цим позовом. Рішенням Міжгірського районного суду від 11 січня 2016 року позовні вимоги задоволено - визнано за ОСОБА_2 право власності по спадкуванню за законом у зв'язку зі смертю матері ОСОБА_5 на земельні ділянки площами 0,7758 га в ур."Копань" і 0,2243 га в ур."Ямки" в с.Ізки Міжгірського району Закарпатської області надані у власність ОСОБА_5 згідно рішення Ізківської сільської ради № 9 від 11 грудня 2014 року і проектів землеустрою цих земельних ділянок; копію рішення надіслано для відома третім особам ОСОБА_1, приватному нотаріусу Дунаєву Ю.М. , реєстраційній службі Міжгірського РУЮ, відділу Держземагенства в Міжгірському районі. ОСОБА_1, який не приймав участі у справі, порушив питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову. Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи. Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як вказано, апелянт ОСОБА_1 не брав участі у справі, але оскаржив це рішення відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України, відповідно до якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено в апеляційній скарзі, оскаржуваним рішенням порушуються права та інтереси апелянта, оскільки він є спадкоємцем за померлою матір'ю, суд першої інстанції не визначив всіх спадкоємців, які мають право на спадкування в першу чергу. Однак, зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного. Судом встановлено, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.11.2015 року в цивільній справі № 302/1011/15-ц, яке набрало законної сили 05.12.2015 року, вбачається, що ОСОБА_1. (брату позивачки) відмовлено у позові про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З вищевстановлених обставин видно, що позивачка ОСОБА_2 прийняла спадщину за законом за майном померлої матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, та є єдиною належною спадкоємкою першої черги за законом нерухомого майна померлої ОСОБА_5, відповідно до вимог ст.1261, ст. 1275 ч.2 ЦК України. Заповітного розпорядження за життя померла ОСОБА_5 не залишила. А тому, має право на спадкування земельних ділянок в цілій частці, що є предметом позовних вимог. Всі обставини, на які посилається апелянт були досліджені і встановлені судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому вони задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає. Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити. 2. Рішення Міжгірського районного суду від 11 січня 2016 року по даній справі залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: