Справа № 161/8109/15-ц
Провадження № 2/161/260/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю представника прокуратури - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом прокурора міста Луцька в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до приватного акціонерного товариства «Волиньтурист» в особі філії готель «Світязь», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди, -

в с т а н о в и в :

Прокурор міста Луцька звернувся в суд в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до приватного акціонерного товариства «Волиньтурист» в особі філії готель «Світязь», ОСОБА_3 визнання недійсним договору оренди. Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2015 року між ПрАТ «Волинсьтурист» в особі директора готелю «Світязь» - філія ПрАТ «Волиньтурист» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір оренди будівлі або іншої капітальної споруди № 4. Обєктом оренди є приміщення/кімната загальною площею 15 кв.м., що розташоване на першому поверсі будівлі готелю, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Набережна, 4 та зазначається акті прийняття-передачі. Разом з приміщенням в орендне користування може передаватись майно, яке також значиться актів прийняття передачі. Цільове призначення обєкта оренди: розміщення ділового офісу. Проте, на підставі рішення господарського суду Волинської області від 30.11.2011 року право власності на приміщення готелю «Світязь» по вул. Набережна, 4 в м. Луцьку зареєстровано за державою в особі Фонду державного майна України з 27.09.2012 року.

Станом на 13.05.2015 року орендар зобовязання за договором виконує належним чином, в тому числі щодо сплати орендної плати та компенсації за комунальні послуги та інші експлуатаційні витрати. При укладенні договору оренди № 4 від 01.02.2015 року порушено норми чинного законодавства, а саме ст.ст. 2.3.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна, ст. 203, 215 ЦПК України. Просить суд, визнати недійсним договір оренди № 4 від 01.02.2015 року, укладений між приватним акціонерним товариством «Волиньтурист» в особі директора готелю «Світязь» - філії ПрАТ «Волиньтурист» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та зобовязати ОСОБА_5 звільнити приміщення загальною площею 15 кв.м., яке розташоване на першому поверсі будівлі готелю «Світязь», що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Набережна, 4 вартістю 7140 грн. та передати приміщення у власність держави в особі Фонду державного майна України.

В судовому засіданні представник прокуратури та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 01.02.2015 року між ПрАТ «Волинсьтурист» в особі директора готелю «Світязь» - філія ПрАТ «Волиньтурист» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір оренди будівлі або іншої капітальної споруди № 4. Обєктом оренди є приміщення/кімната загальною площею 15 кв.м., що розташоване на першому поверсі будівлі готелю, що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Набережна, 4 та зазначається акті прийняття-передачі. Разом з приміщенням в орендне користування може передаватись майно, яке також значиться актів прийняття передачі. Цільове призначення обєкта оренди: розміщення ділового офісу.

На підставі рішення господарського суду Волинської області від 30.11.2011 року право власності на приміщення готелю «Світязь» по вул. Набережна, 4 в м. Луцьку зареєстровано за державою в особі Фонду державного майна України з 27.09.2012 року.

Так, ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що орендодавцями є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності; державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства, що передається дипломатичним представництвам та консульським установам іноземних держав, представництвам міжнародних міжурядових організацій в Україні; підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки ПАТ «Волиньтурист» в особі директора готелю «Світязь» -філії ПрАТ «Волиньтурист» не є власником даного майна, то він не вправі ним розпоряджатись, а тому договір оренди № 4 від 01.02.2015 року, укладений між приватним акціонерним товариством «Волиньтурист» в особі директора готелю «Світязь» - філії ПрАТ «Волиньтурист» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід визнати недійсним.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, то вимога позивача про зобовязання ОСОБА_5 звільнити приміщення загальною площею 15 кв.м., яке розташоване на першому поверсі будівлі готелю «Світязь», що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Набережна, 4 вартістю 7140 грн. та передати приміщення у власність держави в особі Фонду державного майна України підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 203, 215, 387 ЦК України, Закону України «Про оренду державного та комунального майна», суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди № 4 від 01.02.2015 року, укладений між приватним акціонерним товариством «Волиньтурист» в особі директора готелю «Світязь» - філії ПрАТ «Волиньтурист» ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_5 звільнити приміщення загальною площею 15 кв.м., яке розташоване на першому поверсі будівлі готелю «Світязь», що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул. Набережна, 4 вартістю 7140 грн. та передати приміщення у власність держави в особі Фонду державного майна України.

Стягнути з приватним акціонерним товариством «Волиньтурист» в особі філії готелю «Світязь», ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. по 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська