Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «КПД Актів», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «КПД Актив», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (а. с. 3-4).

Представник позивача у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ТОВ «КПД Актів» та ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» були укладені договори позики, за якими ТОВ «КПД Актів» є позичальником, а ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» позикодавцем, а саме: № 1-Ф від 20 травня 2013 року на суму 3 000 000,00 грн. строком повернення позики до 05 вересня 2013 року; № 2-Ф від 03 липня 2013 року на суму 685 000,00 грн. строком повернення позики до 05 серпня 2013 року; № 3-Ф від 12 серпня 2013 року на суму 470 000,00 грн. строком повернення до 15 серпня 2013 року. За належне виконання позичальником ТОВ «КПД Актів» зобовязань за вказаними договорами позики поручилась ОСОБА_3 згідно з договорами поруки № 1-П від 20 травня 2013 року, № 2-П від 03 липня 2013 року, № 3-П від 12 серпня 2013 року відповідно. Право вимоги за зазначеними договорами позики набув ОСОБА_2 на підставі відповідних договорів про відступлення право вимоги від 24 вересня 2014 року, укладеними між ним та ТОВ «Торговий дім «ДТЗ». Оскільки грошові кошти за договорами позики не були повернуті ані ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» ані ОСОБА_2, останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договорами позики у розмірі 4 155 000,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 833 131,03 грн., суму 3-х% річних у розмірі 155 210,13 грн., а також судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявились, представників своїх інтересів для участі в розгляді даної цивільної справи не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про причини не явки суду не повідомили; представник інтересів відповідача ОСОБА_3 приймав участь у судовому засіданні від 03 березня 2016 року, на якому позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення.

Судом, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної справи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, були встановлені наступні факти.

Між ТОВ «КПД Актів» та ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» були укладені договори позики, за якими ТОВ «КПД Актів» є позичальником, а ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» позикодавцем, а саме:

- № 1-Ф від 20 травня 2013 року на суму 3 000 000,00 грн. строком повернення позики до 05 вересня 2013 року (а. с. 5);

- № 2-Ф від 03 липня 2013 року на суму 685 000,00 грн. строком повернення позики до 05 серпня 2013 року (а. с. 6);

- № 3-Ф від 12 серпня 2013 року на суму 470 000,00 грн. строком повернення до 15 серпня 2013 року (а. с. 7).

Факт отримання позичальником грошових коштів за зазначеними договорами позики підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 8-11).

Судом також встановлено, що відповідно до договорів поруки № 1-П від 20 травня 2013 року, № 2-П від 03 липня 2013 року, № 3-П від 12 серпня 2013 року, укладених між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_3, остання поручилась за виконання ТОВ «КПД Актів» зобовязань за вказаними договорами позики.

Додатковими угодами від 20 травня 2013 року, від 03 липня 2013 року та від 12 серпня 2013 року, укладеними між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_3, до договорів поруки № 1-П від 20 травня 2013 року, № 2-П від 03 липня 2013 року, № 3-П від 12 серпня 2013 року були внесені зміни щодо строку дії договорів поруки, а саме: сторони погодили, що договори поруки набирають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до 31 грудня 2016 року, але не довше моменту припинення дії основного договору (а. с. 15, 16, 17).

У звязку з неналежним виконанням умов вказаних договорів позики ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» 15 липня 2014 року направило на адреси позичальника ТОВ «КПД Актів» та поручителя ОСОБА_3 вимоги про виконання зобовязання за договорами позики № 1-Ф від 20 травня 2013 року, № 2-Ф від 03 липня 2013 року, № 3-Ф від 12 серпня 2013 року (а. с. 18-19, 20, 21, 22, 23, 24).

Також судом було встановлено, що 24 вересня 2014 року між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ОСОБА_2 були укладені договори № 1-У, 2-У, 3-У відступлення права вимоги, за умовами якого ОСОБА_2 набув право вимоги за договорами позики № 1-Ф від 20 травня 2013 року, № 2-Ф від 03 липня 2013 року, № 3-Ф від 12 серпня 2013 року відповідно (а. с. 216-, 217, 218).

Листами від 24 жовтня 2014 року ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» повідомило ТОВ «КПД Актів» та ОСОБА_3 про відступлення прав вимоги за договорами позики № 1-Ф від 20 травня 2013 року, № 2-Ф від 03 липня 2013 року, № 3-Ф від 12 серпня 2013 року, укладеними між ТОВ «Торговий дім «ДТЗ» та ТОВ «КПД Актів», зазначило про необхідність сплати заборгованості за зазначеними договорами позики ОСОБА_2 (а. с. 28-34).

24 жовтня 2014 року ОСОБА_2 направив на адресу відповідачів вимоги про виконання зобовязання за договорами позики № 1-Ф від 20 травня 2013 року, № 2-Ф від 03 липня 2013 року, № 3-Ф від 12 серпня 2013 року (а. с. 39-41).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-якого з них окремо (ч.1 ст. 543 ЦК України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.3 ст. 554 цього кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності щодо вимог позивача до відповідачів стосовно солідарного стягнення суми боргу за договорами позики №1-Ф від 20 травня 2013 року, № 2-Ф від 03 липня 2013 року, № 3-Ф від 12 серпня 2013 року, з урахуванням інфляційних втрат та 3-х % річних за прострочення виконання зобовязання, приймаючи до уваги, що форма договорів укладених між сторонами відповідає вимогам ЦК України, а відповідачі свої зобовязання за договорами позики та поруки не виконали, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за зазначеними договорами позики у розмірі 4 155 000,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 833 131,03 грн., суму 3-х% річних у розмірі 155 210,13 грн., задовольнивши таким чином позовні вимоги у повному обсязі.

Приймаючи таке рішення відносно інфляційних втрат та 3-х% річних суд виходить з того, що за договором позики № 1-Ф від 20 травня 2013 року, заборгованість за яким становить 3 000 000,00 грн. розмір інфляційних втрат дорівнює 608 560,36 грн., 3% річних за прострочення їх сплати становить 110 219,18 грн.; за договором позики № 2-Ф від 03 липня 2013 року, заборгованість за яким становить 685 000,00 грн., розмір інфляційних втрат дорівнює 133 186,93 грн., 3% річних за прострочення їх сплати становить 26 912,05 грн., за договором позики № 3-Ф від 12 серпня 2013 року, заборгованість за яким становить 470000,00 грн. розмір інфляційних втрат дорівнює 91 383,74 грн., 3% річних за прострочення їх сплати становить 18 078,90 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення судового збору за подачу позовної заяви до суду 3654,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 514, 526, 527, 530, 553, 554, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «КПД Актів», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договорами позики №1-Ф від 20 травня 2013 року, № 2-Ф від 03 липня 2013 року, № 3-Ф від 12 серпня 2013 року в загальному розмірі 4 155 000,00 грн., втрати від інфляції в загальному розмірі 833131,03 грн., суму 3-х% річних в загальному розмірі 155 210,13 грн., а разом 5 143 341 (пять мільйонів сто сорок три тисячі триста сорок один) грн. 16 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КПД Актів», ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок повернення втрат по платі судового збору у розмірі 3 654 грн. 00 коп. по 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: Г.В. Черновськой