Номер провадження: 22-ц/785/2528/16
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі: Книгиницькому О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» - Рикова Олександра Олександровича на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Мотивуючи вимоги тим, що 09 листопада 2013 року у м. Одесі по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії, трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4.

Відповідно до постанови суду від 20.12.2013 року, винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_4.

Аварійним комісаром Товариства з обмеженою відповідальністю МП «Універсал ЛТД» Нігальчуком О.М. було складено Аварійний сертифікат №238-03/15 від 13.02.2015р., за яким загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю НОМЕР_3, станом на дату складання цього сертифікату, становить 43995,46грн. Вартість ремонту автомобілю «NISSAN ALMERA», з урахуванням фізичного зносу, становить 26370, 46 гривень.

Розмір страхового відшкодування зменшується на встановлену полісом франшизу, яка становить 500 гривень, таким чином, ПАТ «УТСК» має виплатити у якості страхового відшкодування грошову суму у розмірі 25870,46 грн.

На думку позивача, різницю між загальним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування (43995,46 - 25870,46 = 18125), а саме суму у розмірі 18125грн., у тому числі встановлену Полісом АС/2300308 франшизу, у розмірі 500,00 грн. має сплатити ОСОБА_4.

Проте, станом на подання позовної заяви, відповідачами так і не було здійснено виплат.

Позивач зазначає, що внаслідок ушкодження його майна, ним було перенесено душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, клопотами по організації оцінки збитків, організації відшкодування шкоди та витрати зусиль для відновлення технічного стану автомобілю, зважаючи, що установа, де працює Позивач знаходиться на далекій відстані від дому, та він разом з сім'єю, маючи автомобіль, фактично не має змоги тривалий час його використовувати за призначенням, що змушує витрачати додатковий час та грошові кошти на дорогу, користуючись послугами таксі, а тому просить відшкодувати заподіяну моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 06 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПРАТ «УТСК» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 25870 грн. 46 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування шкоди у розмірі 18125 грн.

Стягнуто з ПРАТ «УТСК» на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 258,70 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 181,25 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Повернуто ОСОБА_3 надміру сплачений 27.03.2015 року, судовий збір у розмірі 30 гривень за подання позову майнового характеру з державного бюджету.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.11.2015 року залишено заяву представника ПАТ „УТСК" про перегляд заочного рішення без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 06 серпня 2015 року, представник ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» - Риков Олександр Олександрович звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні заочного рішення норм матеріального і процесуального права.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06 серпня 2015 року відповідачем ОСОБА_4 не оскаржено і в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 шкоди заподіяної ДТП в сумі 18125 грн. - не переглядається..

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам, у повній мірі, не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПРАТ «УТСК» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 25870,46 грн. 46 коп., суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги узгоджуються з встановленими у справі обставинами і підтверджуються представленими ним доказами. Водночас відповідачем не надано доказів чи проводилося уповноваженими ним особами дослідження пошкодженого автомобіля та відповідного висновку, складеного за результатами такого дослідження, не надано доказів про прийняте відповідачем рішення щодо виплати чи відмови в проведенні виплати страхового відшкодування, не надано доказів сплати страхового відшкодування позивачу ні в сумі, яку він сам визначив ні в сумі, яка була визначена за ініціативою позивача.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, позивач ОСОБА_3 є власником автомобілю НОМЕР_1 (а.с.9).

Районним судом встановлено, що 09.11.2013 року сталася ДТП, внаслідок чого автомобілю НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_3 були спричинені механічні пошкодження. Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.12.2013 року винним у ДТП визнано водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_2, застрахованим в ПрАТ «УТСК» згідно полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності № АС/2300308.

Згідно складеного аварійним комісаром ТОВ МП «Універсал ЛТД» Нігальчуком О.М. Аварійного сертифікату №238-03/15 від 13.02.2015 року, загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «NISSAN ALMERA», реєстраційний НОМЕР_3, станом на дату складання сертифікату, становить 43995,46грн. Вартість відновлювального ремонту автомобілю «NISSAN ALMERA», з урахуванням фізичного зносу, становить 26370, 46 гривень. (а.с. 13-23).

Позивач ОСОБА_3 звернувся 07.04.2014 року з заявою до страхової компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про виплату йому страхового відшкодування.

Листом ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» від 17.07.2014 року, позивачу повідомлено, що на його заяву від 15.05.2014 року страховиком розраховано суму страхового відшкодування 9778,58 грн. При цьому в листі від 17.07.2014 року зазначено, що повідомлення про страховий випадок, що мав місце 09.11.2013 року отримано 11.11.2014 року, останній документ по справі (страховій) надійшов 11.04.2014 року. Також страховик з посиланням на абз. 5 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортниїх засобів» повідомив, що станом на 17.07.2014 року не порушені строки прийняття рішення та проведення виплати страхового відшкодування (а. с. 15).

Незважаючи на численні невідповідності в датах у листі ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», судова колегія набуває висновок про те, що:

- позивач звернувся до страховика до перебігу річного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

- виходячи з дати, які зазначені у листі страховика, заява потерпілого до страховика про виплату страхового відшкодування з додатками (так званий «останній документ») надійшов 11.04.2014 року.

Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

В розумінні абз. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до абз 5 ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2014 року № 1961-ІV (далі - Закон № 1961-IV)У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Страховиком не заперечувався факт отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, хоча й не зазначалося про конкретну дату отримання такого повідомлення.

Як вбачається з поштового повідомлення, заява ОСОБА_3 до ПрАТ «УТСК» представником страхової компанії отримана 11.04.2014 року, що узгоджується з датою заяви ОСОБА_3 про таке звернення - 07.04.2014 року, копія якої залучена до матеріалів справи (а. с. 11, 112).

В суді першої інстанції та в апеляційному суді від ПрАТ «УТСК» не зазначалося про неотримання повідомлення про ДТП у строк передбачений п. 33.1.4 Закону № 1961-IV.

За умови, що точних відомостей про дату повідомлення страховика про ДТП від суду не представлено, а само по собі таке прострочення не має наслідком відмови у виплаті страхового відшкодування, суд вважає, що такий строк сплив через 30 днів після закінчення строку повідомлення про ДТП - 12.12.2013 року (09.11.2013 року +3 дні =12.11.2-013 року +30 днів =12.12.2013 року включно).

З 13.12.2013 року до 11.04.2014 року спливло 120 днів і тому на таку ж кількість днів прострочення збільшується строк для прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування.

Тобто з 11.04.2014 року 90 днів спливло 10.07.2014 року та строк подовжився на кількість прострочених днів - на 120 днів і тому закінчився 07.11.2014 року.

Будь-яких відомостей про те, що за цей термін страховик прийняв рішення про виплату та виплатив страхове відшкодування суду не представлено.

До суду з позовом до страховика про стягнення страхового відшкодування позивач звернувся у березні 2015 року.

Згідно із звітом № 51/06/15 про розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнта зносу для визначення розміру страхового відшкодування, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7, датований 10.06.2014 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «NISSAN ALMERA», реєстраційний НОМЕР_3, становить 18826,73 грн. Вартість ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 11582,00 грн. (а. с. 96-110).

Згідно з складеним аварійним комісаром ТОВ МП «Універсал ЛТД» Нігальчуком О.М. Аварійним сертифікатом №238-03/15 датованого 13.02.2015 року, загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю «NISSAN ALMERA», реєстраційний НОМЕР_3, станом на дату складання сертифікату, становить 43995,46 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобілю «NISSAN ALMERA», з урахуванням фізичного зносу, становить 26370, 46 гривень. (а.с. 13-23).

Таким чином, в матеріалах справи наявні два звіти про вартість відновлювального ремонту, розмір яких відрізняється.

Суд першої інстанції, ухвалюючи заочне рішення про часткове задоволення позову, керувався вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1194 ЦК України та, врахувавши висновок аварійного сертифікату від 13 лютого 2015 № 238-03/15 року, дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 25870 грн. 46 коп. на відшкодування майнової шкоди. При цьому суд першої інстанції відкинув докази, надані відповідачем.

Судова колегія погоджується з таким висновком районного суду частково.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Аварійний сертифікат, наданий позивачем, датований 13.02.2015 року, проте сам номер звіту № 238-03/15, свідчить про те, що звіт виготовлений в березні 2015 року (03/15). Крім того, калькуляція, яка є невід`ємним додатком до Аварійного сертифікату виготовлена 13.03.2015 року, лист ОСОБА_3 про виготовлення Аварійного сертифікату також датований 13.03.2015 року.

При таких обставинах є всі підстави стверджувати, що Аварійний сертифікат № 238-03/15, виготовлений аварійним комісаром ТОВ МП «Універсал ЛТД» Нігальчуком О.М. 13.03.2015 року. Дата виготовлення 13.02.2015 року - зазначена помилково, але при цьому дана помилка сама по собі не свідчить про недостовірність Аварійного сертифікату № 238-03/15 та не надає підстав для набуття висновку про неналежність та/або недопустимість даного доказу та не взяття його до уваги.

Звіт про розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнта зносу для визначення розміру страхового відшкодування, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7, датований 10.06.2014 року, проте сам номер звіту № 51/06/15, свідчить про те, що звіт виготовлений в червні 2015 року (06/15). Суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_7, як вбачається з п. 1 Звіту здійснює оціночну діяльність на підставі сертифікату № НОМЕР_4 виданого Фондом Державного майна України 08.12.2014 року, дійсного до 08.12.2017 року. Тобто станом на 10.06.2014 року сертифікат, на який посилається сам оцінювач у звіті, як на підставу здійснення оціночної діяльності, ще не був йому виданий і ніяким чином номер цього сертифікату не міг бути зазначений в звіті виготовленом за півроку до його видачі, навіть якщо припустити технічну помилку в даті виготовлення звіту. Крім того, вперше даний звіт був представлений суду першої інстанції разом з запереченнями ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» від 08.08.2015 року, що узгоджується з датою реального виготовлення звіту відповідно до його номеру № 51/06/15 у червні 2105 року. Курс євро до гривні, який суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_7 використав у звіті 15,555 грн. за 1 євро був встановлений НБУ лише станом на 17.04.2014 року.

Таким чином, твердження представника позивача у запереченнях на апеляційну скаргу, що звіт № 51/06/15, представлений ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» фактично був виготовлений «заднім числом», є небезпідставними.

При таких обставинах, судова колегія погоджується з висновком райнного суду щодо неприйняття у якості доказу, звіту № 51/06/15, про розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнта зносу для визначення розміру страхового відшкодування, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7. наданого ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія».

Разом з тим, приймаючи у якості доказу аварійний сертифікат № 238-03/15 та покладаючи його в основу свого висновку про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» страхового відшкодування на користь позивача, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

В Аварійному сертифікаті вартість відновлювального ремонту розрахована з урахуванням ПДВ, включеного у вартість запасних частин, що підлягають заміні на автомобілі позивача.

Як вже зазначалося статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів.

ПрАТ «УТСК» проводить діяльність по обов'язковому страхуванню на підставі ліцензії від 04.09.2006 серія АГ № 569427, виданої 04.02.20111 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України (дійсна з 20.01.2011 року).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Судом першої інстнації помилково не враховано, що виходячи з системного аналізу змісту вищенаведених норм законодавства всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

Таким чином, у разі, якщо страхові суми включають до себе вартість придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах.

Водночас, у разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ.

При цьому, сам по собі Аварійний сертифікат (звіт про оцінку, висновок судової експертизи тощо) не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, пов'язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають.

Зважаючи на заявлення позивачем до стягнення суми матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість, суд першої інстанції, з метою достовірного встановлення обґрунтованості та доведеності розміру позовних вимог, передусім повинен був з'ясувати, чи фактично проведений ремонт транспортного засобу позивача, чи є надавач послуг з ремонту автомобіля зареєстрований в якості платника ПДВ, а також чи сплачувався потерпілим ПДВ в складі вартості ремонтно-відновлювальних робіт.

Відтак, в силу приписів ч.2 ст.14 ЦК України страховик не може бути примушений до виплати ПДВ у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума ПДВ нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), в свою чергу, має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів ч.2 ст.1192 ЦК України, згідно якого розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та позивачем не доведено як понесення позивачем витрат на оплату вартості ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу, так і включення виконавцем ремонту до складу цих витрат суми ПДВ.

Водночас позивачем зазначалося, а страховиком не заперечувалося, що ремонт пошкодженого автомобіля «NISSAN ALMERA», реєстраційний НОМЕР_3, не здійснений.

Факт не проведення позивачем ремонту підтвердив у своїх поясненнях наданих судовій колегії апеляційного суду представник ОСОБА_3

Проте, районний суд стягнув зі страховика на користь позивача вартість ремонтно-віднолювальних робіт автомобілю НОМЕР_1 , що належить позивачу з урахуванням податку на додану вартість в сумі 5875 грн.

При таких обставинах рішення суду першої інстанції в частині стягнення вартості ремонтно-віднолювальних робіт автомобілю НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_3, з урахуванням податку на додану вартість в сумі 5875 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» вартості ремонтно-віднолювальних робіт автомобілю НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_3 з урахуванням податку на додану вартість в сумі 5875 грн.

Враховуючи викладене рішення районного суду в частині задоволення вимог про відшкодування з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування в сумі 25870 грн. 46 коп. підлягає зміні.

Відповідно до Висновку, наданого позивачем, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає - 43995,46грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає - 26370,46грн. Вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту без ПДВ складає 29375,01 грн.

Вартість відновлювального ремонту розрахована як сума вартості ремонтно-відновлювальних робіт, вартості необхідних для ремонту матеріалів, вартості складових, що підлягають заміні під час ремонту повножене на коефіцієнт зносу.

Сврз = Ср+См+Сс *(1-0,5).

Тобто 5659,50 + 3085,95+ (29375,01*0,5) = 23432 грн. 95 коп.

Встановлена Полісом франшиза становить 500 грн.

Тому остаточна сума страхового відшкодування становить 23432,95-500=22932,95 грн.

У відповідності до ч.5 ст. 88 ЦПК України з у зв`язку із ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення судові витрати підлягають перерозподілу шляхом їх зміни до рівня пропорційності суми стягнення за рішенням апеляційного суду.

У зв`язку з тим, що сума стягнення становить 22932,95 грн. на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в межах сплаченої ним суми та з урахуванням пропорційності сумі стягнення - в сумі 258 грн. 70 коп.

Як вже зазначалося ОСОБА_4 рішення не оскаржено і в частині стягнення вартості відновлювального ремонта з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 не переглядалося.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Рикова Олександра Олександровича - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06 серпня 2015 року в частині задоволення вимог про відшкодування вартості ремонтно-віднолювальних робіт автомобілю НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_3, з урахуванням податку на додану вартість в сумі 5875 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» вартості ремонтно-віднолювальних робіт автомобілю НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_3, з урахуванням податку на додану вартість в сумі 5875 грн.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 06 серпня 2015 року в частині задоволення вимог про відшкодування з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхового відшкодування в сумі 25870 грн. 46 коп. та відшкодування судового збору в сумі 258 грн. 70 коп. - змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 22932 грн. 95 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 229 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

В.П. Фальчук