Справа № 646/1744/16-ц
Провадження № 2/646/658/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.16року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.

за участю секретаря Штефан А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача НАМ ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути борг за розпискою в розмірі 20 712,00 гривень, також моральну шкоду в розмірі 10 000,00 гривень.

04.03.2016 року позивачем ОСОБА_2 було подано клопотання про забезпечення позову шляхом накаледння арешту на рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3

Суд, вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також роз'яснень Постанови пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В своїй заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що виконання рішення суду буде утруднено чи неможливе.

Таким чином, суд вважає, що на даній стадії відсутні правові підстави для висновку про те, що невжиття судом заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у справі про стягнення суми боргу, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання позивача.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача НАМ ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Нікуліна