У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді - Бисага Т.Ю.,

суддів Власова С.О.,Дроботя В.В.,

секретарі Рогач О.Я.,

за участю апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року по справі за поданням Головного Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А:

Головний державний виконавець районного відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 у звязку з тим,що не виконано: судовий наказ №5008/991/2011 від 30.08.2011 р. виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми 236,00 грн.; судовий наказ №5008/991/2011 від 30.08.2011 р., виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми 102,00 грн.; судового наказу №2а-0770/1674/11 від 31.10.2011 р., виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми 6757,40 грн. У зв'язку з чим державний виконавець просить обмежити останнього у виїзді за кордон до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, задоволено. Обмежено право виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 за кордон до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Не погоджуючись рішенням, апелянт подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, якою просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження виїзду за кордон.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно встановивши обставини, які мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що на виконанні Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області перебуває зведене ВП №40725823 від 19.01.2012 року у звязку з тим, що не виконано: судовий наказ №5008/991/2011 від 30.08.2011 р. виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми 236,00 грн.; судовий наказ №5008/991/2011 від 30.08.2011 р., виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми 102,00 грн.; судового наказу №2а-0770/1674/11 від 31.10.2011 р., виданого Господарським судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави суми 6757,40 грн.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Однак такого висновку суд першої інстанції дійшов на неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, і з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов'язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, судом встановлено, що боржик частково погашає борг.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Суд першої інстанції не врахував, що цей захід примусу застосовується як крайня міра, коли вжитті всі інші заходи впливу на боржника.

В ухвалі судом не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували про те, що боржник дійсно ухилявся від зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням. Наведені судом в ухвалі висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Ухвала постановлена без належного зясування обставин справи, перевірки їх доказами, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.307, 312-315,317,319 ЦПК України, колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді