Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" березня 2016 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

при секретарі Галіцькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. мЖитомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, де в його обґрунтування вказала, що згідно виконавчого листа № 296/6054/14-ц від 25.11.2014 відповідач зобовязаний сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

У звязку з тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів і станом на серпень 2015 року має заборгованість 6 338,71 грн., позивач просила стягнути з нього на свою користь неустойку за несплату аліментів в сумі 10 482,9 гривень.

Крім цього, посилаючись на те, що відповідач не пускає її з дитиною до спільної квартири, позивач просила стягнути з нього на її користь та користь дитини по 10 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, яка полягала в тому, що вона вимушена була шукати собі і дитині інше місце проживання, вимушена проживати в смт Озерне у батьків, що створює незручності та вимагає додаткових зусиль для організації життя.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з викладених у ньому підстав.

Відповідач та його представник позов не визнали, посилаючись на те, що він не ухилявся від сплати аліментів, оскільки виконавчий лист був поданий позивачем до виконання лише у 2015 році, а постанова державного виконавця про стягнення аліментів винесена 01.05.2015. З часу звернення рішення суду до виконання їм сплачуються аліменти і поступово в межах матеріальних можливостей погашається заборгованість.

Крім цього, відповідач посилався на те, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю, позивач виїхала з неї добровільно у вересні місяці 2014 року, а замки від вхідних дверей він замінив у звязку з тим, що втратив свій екземпляр ключів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд частково задовольняє позов виходячи з наступного.

Як на правову підставу своїх вимог, позивач посилається на ст.212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30.10.2014 вирішено: «стягувати з ОСОБА_2, 30.07.1983 р. н., на користь ОСОБА_1, 06.01.1987 р. н., аліменти для утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття» (а. с. 7).

Станом на 01.09.2015 відповідач мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 4 038 грн. 71 коп., що підтвердилось довідкою Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (а с. 4).

Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення аліментів.

Разом з тим, судом враховується, що постанова державного виконавця про стягнення аліментів з заробітної плати боржника була винесена 12.05.2015 і в цей же місяць відповідачем було сплачено аліментів на суму 2 800 гривень. При цьому судом враховується майновий стан відповідача, який отримує заробітну плату, що становить в середньому 1 673 гривні, у звязку з чим зменшує пеню до 2 000 гривень.

Суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача на її користь та користь дитини по 10 000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди, оскільки відповідно до акту КВЖРЕП № 6 від 04.12.2015 (а. с. 40) вона не проживає в спірній квартирі з вересня місяця 2014 року, тоб-то задовго до того, як позивач 13.08.2015 змінив замки від вхідних дверей квартири, що з її пояснень примусило її шукати інше житло та спричинило інші вимушені зміни в житті.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на корить позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст.196 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 223, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за виконавчим листом № 296/6054/14-ц в сумі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 коп. на відшкодування спричиненої моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на оплату судового збору в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський