Справа № 473/1071/16-ц
"24" березня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вознесенський сиркомбінат» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати.
11.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Вознесенський сиркомбінат» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 5674,74 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду від 19.09.2012 року задоволено його вимоги до ТОВ «Вознесенський сиркомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі за листопад 2011 року червень 2012 року в сумі 6871,3 грн.
Посилаючись на те, що зазначені грошові кошти були сплачені відповідачем під час примусового виконання вказаного судового рішення тільки 04.02.2016 року, позивач просив на підставі статті 117 КЗпП України позов задовольнити.
В судове засідання позивач не зявився, суду надав заяву про підтримання позовних вимог, згоду на винесення заочного рішення суду.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи в порядку статей 224-226 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду від 19.09.2012 року задоволено вимоги позивача до ТОВ «Вознесенський сиркомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі за листопад 2011 року червень 2012 року в сумі 6871,3 грн.
Зазначені грошові кошти ТОВ «Вознесенський сиркомбінат» виплатило позивачу під час примусового виконання вказаного судового рішення 04.02.2016 року, що підтверджується постановою державного виконавця від 24.02.2016 року про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427.
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.
Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.
Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.
Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.
За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у звязку з несвоєчасним виконанням рішення суду.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-43цс14.
Індекс інфляції в Україні становив в грудні 2012 року 100,2%, у 2013 році 100,5%, у 2014 році 124,9%, у 2015 році 143,3%, у січні 2016 року 100,9%. Таким чином, компенсація втрати частини заробітку позивача ОСОБА_1 становить 5674,74 грн. = 6871,3 грн.*100,2%*100,5%*124,9%*143,3%*100,9%.
Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.Є. Старжинська