24.03.2016 227/6365/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 березня 2016 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Притуляка С.А.,

при секретарі - Коверченковій М.О.,

за участю сторін:

представника позивача - не зявився,

відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 129 999,79грн., яка складається з 81884,84 грн. заборгованості за кредитом; 37 601,82 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 10513,13грн. - заборгованості за комісією за користування кредитом. мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Зазначив, що 01.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2, відповідно до умов якого ТОВ «ПростоФінанс» надав відповідачу кредит у розмірі 82928,00 грн., а відповідач зобовязався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплатити неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком №1 до нього - Графіком платежів. 18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення. Таким чином як зазначає позивач, останній набув право вимоги по кредитному договору №2.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Судом встановлено, що 01.09.2008 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2, відповідно до умов якого ТОВ «ПростоФінанс» надав відповідачу кредит у сумі 82928,00 грн., яка підлягає погашенню в термін до 10.09.2013 року, для оплати Позичальником автотранспортного засобу марки FUKA0012 CHERY CA Automotive, придбаного Позичальником у ТОВ «Донецьк-Авто» згідно Договору купівлі-продажу № від 21.08.2008 року, а відповідач зобовязався своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити Кредитодавцю всі передбачені цим Кредитним договором проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, комісію за управління кредитом та виконати всі грошові зобовязання, передбачені цим Кредитним договором.

Згідно п.2.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом в розмірі 10,99% річних від непогашеної суми кредиту.

Відповідно до п.п.2.2, 2.3 Кредитного договору позичальник сплачує разову комісію за надання кредиту в розмірі 1,5% від початкової суми кредиту та щомісячно сплачує комісію за управління кредитом в розмірі 0,25% від початкової суми кредиту.

Згідно п.2.4 Кредитного договору кредит надається шляхом перерахування всієї суми кредиту відповідно до цільового призначення на банківські рахунки, вказані позичальником у письмовій заяві, наданій кредитодавцеві.

Як вбачається із п.3.1 Кредитного договору, кожний щомісячний платіж повинен бути отриманий кредитодавцем протягом відповідного платіжного періоду не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку платежів (не пізніше 10) числа місяця у відповідному платіжному періоді.

Відповідно до п.п.7.2, 7.3 Кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником грошових зобовязань щодо сплати щомісячних платежів згідно умов договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобовязання по сплаті якого порушено позичальником. У випадку порушення позичальником зобовязання щодо сплати простроченої заборгованості та/або усунення істотного порушення умов цього договору (чи договору забезпечення) після отримання вимоги кредитодавця про дострокове погашення заборгованості, в порядку, передбаченому в п.п.5.1.6, 6.2.3 цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника сплати кредитодавцю неустойки (штрафу) в розмірі 20% від суми кредиту, який повинен бути сплачений достроково за вимогою кредитодавця. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобовязання в натурі.

18.05.2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» ззобовязувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору відступлення.

В копії витягу з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 18.05.2012року, зазначено номер кредитного договору 2, його дата 01.09.2008р. та ПІБ позичальника ОСОБА_1.

Згідно п.4.3. Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, право власності на Кредитний портфель переходить від Продавця до Покупця в Дату відступлення відразу після укладення Акту приймання-передачі Кредитного портфелю.

Відповідно до статті 1 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, кредитним портфелем є право вимоги до Позичальників (їх Поручителів) щодо погашення загальної суми заборгованості Позичальників перед Продавцем за кредитними договорами, яка включає суму основного боргу, проценти тощо; актом приймання-передачі Кредитного портфелю є документ, зазначений у п.3.2 цього Договору, укладений за формою, наведенною у Додатку 3 Договору.

Згідно п.3.2 Договору, Кредитний портфель, із зазначенням балансової вартості, передається Продавцем Покупцю в Дату відступлення, що підтверджуватиметься укладанням сторонами Акту приймання-передачі кредитного портфелю, який, після його належного підписання Сторонами, становитиме невід'ємну частину цього Договору; при цьому укладення Акту приймання-передачі Кредитного портфелю Продавцем буде здійснено за умови отримання решти Купівельної ціни, зазначеної в п.5.3, Продавцем на свій банківський рахунок. На підтвердження відступлення кредитного портфелю, Продавець також зобов'язується передати Покупцю Кредитні документи у відповідності з п.4.4 Договору.

Починаючи з дня набрання чинності сторони приступлять до інвентаризації та звірки Кредитних документів. Сторони зобовязані завершити цей процес протягом 60 (шістдесяти) днів з дати набрання чинності. Після завершення інвентаризації та звірки Кредитних документів Продавець і Покупець зобовязані укласти Акт приймання-передачі Кредитних документів, що засвідчує таку передачу, за формою наведеною у Додатку 5 до цього Договору (п.4.4 Договору купівлі-продажу кредитного портфелю (факторингу).

До матеріалів справи долучено копію вимоги про досудове врегулювання спору вих. ІВ/КІ - 4 від 23.10.2015 року, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом та штрафних нарахувань у сумі 134018,57грн. Вищезазначену вимогу відповідно до копії реєстру № 349 рекомендованої кореспонденції було направлено на адресу відповідача 25 листопада 2015 року. Відомості про результат вирішення даної Вимоги в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 09.11.2015 року у відповідача виникла заборгованість, у розмірі 129 999,79грн., яка складається з 81884,84 грн. заборгованості за кредитом; 37 601,82 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 10513,13грн. - заборгованості за комісією за користування кредитом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України встановлено, щосуд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням з боку відповідача зобовязання з повернення кредиту та сплати процентів за його використання, які виникли на підставі кредитного договору №2 від 01.09.2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та ОСОБА_1, а також переходом права вимоги від первісного кредитора до позивача на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, укладеного між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи».

Таки чином, позивач має довести факт невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором та факт переходу до позивача права вимагати такого виконання.

Однак, всупереч наведених вище положень ЦПК України, позвач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин.

Так, факт надання грошових коштів - кредиту, має бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним належним та допустимим доказом здійснення платежу.

Однак, позивачем були не надані суду первинні розрахункові документи, що були створені безпосередньо банком під час здійснення кредитування, тому, в силу ст.59 ЦПК України, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не може слугувати належним та допустимим доказом на підтвердження факту надання відповідачеві кредитних коштів.

З огляду на умови договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року, укладеного між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», зокрема, ст.1, п.п.3.2, 4.4 Договору, судом вбачається, що належнимими та допустимими доказами переходу права вимоги за Кредитним договором до позивача є: Акту приймання-передачі кредитного портфелю, який складається після його оплати, Акт приймання-передачі Кредитних документів.

Однак, позивачем вказані документи надані не були, що, за відсутності доказів сплати Купівельної ціни та відсутності у позивача будь-яких інших документів щодо надання кредиту відповідачеві (крім жодним чином не засвідченої копії самого кредитного договору з додатками), ставить під сумнів фактичний перехід до нього права вимоги до відповідача.

Судові засідання неодноразово відкладалися, позивачеві надавалася можливість реалізувати своє право на участь в судовому засіданні та надати додаткові докази, однак представник позивача таким правом не скористався, в судові засідання не з'являвся, додаткові докази не надавав, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності. Із клопотанням про витребування доказів, у зв'язку з неможливістю їх самостійного надання позивач також не звертався.

Крім того, статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також, названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Належним повідомленням позичальника щодо змін умов кредитного договору є спосіб, визначений сторонами у договорі. Кредитор має довести, що він повідомив боржника належним чином. Згідно позиції Верховного суду України, повідомленням вважається не тільки надсилання стороні, а й отримання інформації стороною. При дослідженні такої обставини, за відсутності визначення у договорі способу повідомлення, судом використовуються положення ЦПК, що стосуються процедури направлення повісток і повідомлень (локальний предмет доказування).

Доданий Позивачем до позову реєстр відправлення не доводить факту належного повідомлення. Позивачем не зазначено наявність та не додано повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу. Також, відсутнє підтвердження, що саме вкладено до поштового відправлення. Таким чином, недоведеним є факт повідомлення позивачем позичальника.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, суд не вирішує питання про компенсацію судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду із позовом.

Керуючись ст.ст. 14, 207, 258, 261, 512, 517, 1077, 1083 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю « Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення меже бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.А. Притуляк

24.03.2016