АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2229/16 Головуючий 1-ї інстанції Клименко О.І.
Справа № 642/7411/15-ц Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровін С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі - ПАТ «УкрСиббанк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач-1) та ОСОБА_3 (відповідач-2), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на їх користь суму боргу за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 22.07.2008року в розмірі 4 868,40дол. США, а також судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову в розмірі 986,40грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 22 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (надалі - кредитний договір), згідно умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в іноземній валюті - 13 487,00дол. США зі сплатою 14% (відсотків) річних строком до 22.07.2015року. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту, 22.07.2008року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №218769 (надалі - договір поруки), відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед Банком за виконання відповідачем-1 кредитних зобов'язань. Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши кредит в обумовленій сумі, але відповідач-1 взяті на себе зобов'язання за договором кредиту виконував неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 29.05.2015року утворилась заборгованість у вищеназваній сумі, яку в добровільному порядку погасити відповідачі відмовляються.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» - Хижняк М.А. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов визнали частково, просили перевести суму заборгованості за тілом кредиту та процентами за цим кредитним договором у гривну за офіційним курсом НБУ на дату підписання кредитного договору, яка за їх підрахунком становить - 18 873,73грн., встановивши її як остаточну до сплати для погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк». Окрім того, просили встановити розстрочку виплати цієї суми заборгованості рівними частинами, зокрема на 12 календарних місяців із строком сплати не пізніше 20-го числа кожного місяця з набрання чинності судового рішення, а саме шляхом щомісячної сплати 1572,81грн. на рахунок позивача, який відкрити у гривні. Також просили зменшити розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості та процентів на 99% (відсотків).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 22.07.2008року в розмірі 4 686,40дол. США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 986,40грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким: перевести суму заборгованості за тілом кредиту та процентами за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 22.07.2008року з 3 899,53дол. США у гривню за офіційним курсом НБУ на дату підписання кредитного договору, що становить сумі 18 873,73грн., встановивши її як остаточну до сплати для погашення заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі; встановити розстрочення виплати заборгованості рівними частинами на 12 календарних місяців із строком сплати не пізніше 20-го числа кожного місяця з дня набрання чинності судового рішення, а саме шляхом щомісячної сплати 1 572,81грн. на рахунок ПАТ «УкрСиббанк», який буде відкрито у гривні; зменшити розмір нарахованої пені за несвоєчасне погашення заборгованості з кредитом та процентами на 99% (відсотків), посилаючись на неповноту встановлених обставин, які мають значення для справи, на неправильне їх дослідження та оцінку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи вимоги Банку та стягуючи з відповідачів солідарно борг за тілом кредиту, нарахованих процентів та пені, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення їх розміру, в тому числі для переведення доларового кредиту в гривневий еквівалент і розстрочення суми заборгованості за варіантом запропонованим представником відповідача-1.

Так, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно положень ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором чи законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів стосовно належного виконання зобов'язання.

Нормами ст.1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 22 липня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в іноземній валюті - 13 487,00дол. США зі сплатою 14% (відсотків) річних строком до 22.07.2015року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту, 22.07.2008року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №218769, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед позивачем в тому ж обсязі, що і відповідач-1, в тому числі за повернення основної суми кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленій сумі, але відповідач-1 всупереч умовам кредитного договору з січня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості зі сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами та платежів для погашення основної суми кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання (порушення виникли з 2009 року, але періодично відповідач-1 їх позбавлявся, аж поки не перестав обслуговувати свої зобов'язання остаточно).

Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій суми або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та порядку, що встановлені в договорі.

Згідно п.4.1. кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач-1 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

У п.9.8. кредитного договору сторони домовилися, що даний договір діє до моменту повного повернення Банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит та неустойки, у разі її нарахування.

Станом на 29.05.2015року заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 4 686,40дол. США, що за курсом НБУ на цей день становить 98 640,41грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3 050,16дол.США, що еквівалентно 64 200,46грн.; заборгованість за процентами - 849,37дол. США, що еквівалентно 17 877,73грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 613,04дол.США, що еквівалентно 12 903,42грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 173,83дол. США, що еквівалентно 3 658,84грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідачів є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеним кредитним договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач-1 та його представник стверджували, що при розгляді справи в місцевому суді ними Банку було запропоновано вирішити цей спір мирним шляхом, а саме укладанням додаткової угоди, в якій визначити нові умови погашення заборгованості, але не дійшли ніякої згоди. Свій варіант вирішення спору вони зазначили у письмових запереченнях та в апеляційній скарзі, який просять взяти за підставу при розгляді апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги з цього приводу не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Як свідчать матеріали справи, відповідачі із зустрічним позовом не зверталися і будь-яких вимог до Банку не заявляли. Отже, посилання в апеляційній скарзі на вирішення спору за запропонованим ними варіантом погашення заборгованості за кредитом є безпідставними, оскільки ці вимоги виходять за межі заявленого позову, а тому колегією суддів не приймаються. Щодо доводів апелянта про зменшення розміру пені, то підстав для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України також не вбачається, оскільки розмір пені не перевищую розміру збитків.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -