441/19/16-ц 2/441/153/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 р.Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

з участю секретаря Карапінка І.Р.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітній ОСОБА_5, третя особа : Орган опіки та піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення,

встановив:

12.01.2016р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_5, третя особа : Орган опіки та піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, просила усунути перешкоди з боку відповідачів в користуванні належним на праві власності її неповнолітньому сину ОСОБА_4 будинком в с. Мшана, вул.Ст.Бандери 26 Городоцького району Львівської області, шляхом їх виселення.

Позов мотивує тим, що її неповнолітньому сину на підставі договору дарування після смерті спадкодавця на праві власності належить спірний будинок, на реєстраційному обліку за вказаною адресою перебувають відповідачі, як члени родини, які проживають в будинку з дня народження. Проте, останні не здійснюють комунальних оплат просить їх виселити.

В подальшому позов було доповнено, позивачка в інтересах неповнолітнього сина, просила виселити з будинку в с. Мшана, вул.. Ст.Бандери 26 Городоцького району Львівської області ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_9.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 позов підтримала повністю, надавши пояснення згідно заявлених вимог.

Відповідачі позову не визнали, просили в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивачки, при житті матері, вони проживали у спірному будинку, кожен з сімєю у домовлених житлових приміщеннях. Після смерті матері, офіційно спадщини не прийняли, проте в 2015 р. дізналися, що їх батько подарував будинок в цілому сину позивачки. Комунальні витрати несуть по домовленості, позивачка оплачує за використаний газ, вона за електроенергію. Будинок утримують спільно, вона проводить ремонти. Вважає позов безпідставним в якому просила відмовити в повному обсязі.

Ідентичні пояснення Король дала пояснення відповідачка ОСОБА_3, додавши, що є матірю малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_10, в січні 2016 р. позивачка виставила їх з будинку.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не явився.

Третя особа орган опіки та піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської обл.. просили розглядати справу у відсутності представника, в позові просили відмовити.(а.с.32)

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 на підставі договору дарування № 715 від 14.05.2012 р. та витягу Про державну реєстрацію (а.с.10,12) став власником житлового будинку № 26 в с.Мшана вул. Степана Бандери Городоцького району Львівської обл.

Відповідачі ОСОБА_2 зареєстрована у даному будинку з народження разом з своєю дочкою ОСОБА_3. Спільно з відповідачами проживають чоловік ОСОБА_3- ОСОБА_8 та їх малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_5 А-К.М.

Згідно з показів свідків допитаних в судовому засіданні ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7, позивачка та відповідачка є рідними сестрами, спірний будинок був зведений батьками сторін, при житті батьків спору щодо будинку не виникало, свідок ОСОБА_7 додав, що позивачка та відповідачка оплату комунальних проводили за спільною домовленістю.

З долучених ОСОБА_2 квитанцій видно, що платежі за електроенергію вона оплачує, таке підтверджує правдивість її пояснень, щодо домовленості з позивачкою по оплаті комунальних послуг.(а.с.46,47)

Пославшись як на правове обґрунтування своїх вимог на ст.316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; ст. 319 ЦК України, згідно якою власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; ст.391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, наполягала на задоволенні позову.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачі будучи членами родини сімї позивачки набули разом з дітьми право користування житловим приміщенням в будинку с. Мшана, вул. Ст.Бандери 26 Городоцького району Львівської області, та не зважаючи на договір дарування, відповідачі не можуть бути позбавлені права користування займаними приміщеннями.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього кодексу.

Щодо виселення колишніх членів сімї власника ВСУ в узагальненні щодо аналізу деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ зазначив, що відповідно до ст.ст.9,156,157 ЖК сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сімї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сімї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст.157 ЖК, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього кодексу.

Передбачені стст.9, 156, 157 ЖК обмеження щодо виселення колишніх членів сімї власника не є порушенням права власності. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції, ст.319, чч.1, 2 ст.321 ЦК власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце. У цьому випадку обмеження прав власника передбачені статтями 156, 157 ЖК. Такий висновок Верховний Суд зробив у справі №6-24089св06 (ухвала від 31.01.2007). Подібний у справі №6-20552св07 (рішення від 28.05.2008).

Відповідно до довідки Мшанської сільської ради № 1487 від 06.10.2015р. (а.с.8) відповідачі зареєстровані в житловому будинку за вищевказаною адресою разом з позивачкою та її сімє»ю.

Отже відповідачі на правах членів сімї власника будинку не втратили права користування займаним приміщенням, відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР.

Позивачка не представила суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація та проживання відповідачів у спірному будинку перешкоджає їй вільно володіти та користуватись належним її сина ОСОБА_4 на основі договору дарування житловим будинком № 26 по вул. Ст. Бандери в с. Мшана Городоцького району Львівської області, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 15, 60, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_10, третя особа : Орган опіки та піклування Городоцької районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення з житлового приміщення, будинку № 26 по вул. Ст. Бандери в с.Мшана Городоцького району Львівської обл. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_15