АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Міцнея В.Ф., Лисака І.Н.

секретар: Шерівська Ю.А.

з участю сторін: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 04 листопада 2014 року вона зареєстрована та постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1, в яку вселилася зі згоди ОСОБА_4, який був її рідним дядьком - братом її матері ОСОБА_5.

Він проживав один, жодних родинних стосунків зі своєю донькою ОСОБА_3 не підтримував, так як в 2000 році між ними сталася сварка, в ході якої вона його побила і з того часу вони не спілкувалися, про що їй відомо з його слів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її дядько ОСОБА_4 у віці 77 років помер.

_____________________________________________________________________________

№ 22ц/794/408/2016 р. Головуючий у І інстанції:Кирилюк Л.К.

Категорія: 39 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Оскільки вона проживала разом з ним, та доглядала за ним, так як він внаслідок погіршення стану здоров'я не міг самостійно пересуватися і себе обслуговувати. Вона його годувала, готувала йому їжу, прибирала, викликала для нього лікарів, купляла ліки, ходила з ним на прийом до лікарів, а також надавала йому іншу допомогу, коли у нього виникали проблеми. Поховала вона його в селі Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області на сільському кладовищі.

Відповідачка ОСОБА_3 на похоронах батька не була і матеріальної участі у його похованні не приймала. Їй відомо, що відповідачка з 2000 року постійно працює та проживає разом з членами сім'ї за кордоном в Італії.

ОСОБА_3 приїхала в м. Чернівці вже після смерті батька і між ними відбулася розмова щодо її права на спадщину, вона пропонувала відповідачці або успадкувати квартиру разом, або відшкодувати їй витрати по догляду за її батьком та витрати на поховання в сумі 30 тисяч гривень, але остання відмовилася.

Вважала, що вона, як племінниця ОСОБА_4, яка на протязі довгого часу допомагала йому матеріально і фізично, турбувалася про нього, тому має право на спадщину, не дивлячись на те, що він не склав письмового заповіту.

З 2000 року після смерті своєї матері вона постійно доглядала за ОСОБА_4, який внаслідок похилого віку і хвороби не міг себе обслуговувати, був у безпорадному стані. З 1997 року він був пенсіонером за віком, отримував пенсію в межах 900 грн., що є недостатнім для нормального проживання, тому вона надавала і матеріальну допомогу. З серпня 2014 року, тяжко захворівши, ОСОБА_4 уже не міг самостійно пересуватись, не міг виходити з квартири, крім відвідування лікарів та банку для отримання пенсії, з початку листопада не вставав з ліжка, був у безпорадному стані і без її допомоги взагалі не міг обходитися, в зв'язку з чим вона змушена була у нього ночувати. Саме ці обставини вважає такими, що дають їй право на зміну черговості у спадкуванні за законом і вона має право на спадкування разом з відповідачкою як спадкоємцем першої черги за законом.

Просила надати їй право на спадкування майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_3, змінивши черговість одержання права на спадщину, а також визнати за нею право власності на спадкове майно на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування за законом та надання права на спадкування майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_4 разом із спадкоємцем першої черги за законом, визнання права власності на спадкове майно - 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, обставини які суд вважав встановленими не є доведеними.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що починаючи з 2000 року постійно доглядала за своїм дядьком, який внаслідок похилого віку і хвороби не міг себе обслуговувати, був у безпорадному стані, тому вважає, що має право на спадкування разом із донькою померлого, однак суд першої інстанції неправомірно не взяв цих доводів і відмов у позові. На підтвердження обставин викладених у позовній заяві нею надані численні документальні та речові докази, які суд не взяв до уваги.

Наведене судом обґрунтування причин критичної оцінки показів вищевказаних свідків вказує на те, що суд порушив принцип рівності та змагальності сторін перед судом, оскільки всі покази свідків які допитувалися за клопотанням відповідача суд вважав належними і такими, що заслуговують на увагу. Разом з тим, покази її свідків суд не взяв до уваги з мотивів які не заслуговують на увагу, адже повідомлені свідками факти дійсно підтверджують те, що починаючи з 2000 року ОСОБА_4 потребував матеріальної допомоги і просив мене, щоб вона йому надавала таку допомогу.

За висновками суду першої інстанції безпорадний стан особи може мати місце лише тоді, коли особа прикута до ліжка і взагалі не може себе обслуговувати. Таким чином судом береться до уваги лише фізіологічний стан здоров'я у контексті статті 1259 ЦК України. Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, так як за змістом статті 1259 ЦК України безпорадний стан особи може мати місце і тоді коли вона перебуває у похилому віці чи має тяжку хворобу. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 перебував у похилому віці та хворів на туберкульоз, що і було встановлено судом. Разом з тим, суд не взяв до уваги ні похилого віку спадкодавця ОСОБА_4 ні того факту, що він хворів на туберкульоз, який вважається тяжкою хворобою.

Враховуючи вищевикладене просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.01.2016 року та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правомірно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років помер ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом про смерть № 2363 (копія свідоцтва про смерть на а.с.17).

Відповідачка ОСОБА_3 є його донькою, що підтверджується копією свідоцтва про її народження, а тому є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, оскільки ОСОБА_4 не склав заповіту, інших спадкоємців першої черги за законом немає, так як шлюб ОСОБА_4 з її матір'ю ОСОБА_8 було розірвано 02 грудня 1977 року, вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про розірвання шлюбу та про смерть (а.с.59,60), інших дітей у них не було. Позивачка ОСОБА_1 як племінниця спадкодавця є спадкоємцем другої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка є рідною сестрою ОСОБА_4 і померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.16, 24-25).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на його майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1. В даній квартирі він проживав та був зареєстрованим з 22 липня 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто по день смерті, також в квартирі була зареєстрована позивачка ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією довідки ОСББ «Гайдара, 1Б» від 20 листопада 2014 року (а.с.22).

Після смерті батька ОСОБА_4 у встановлений законом шестимісячний строк 05 грудня 2014 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Давньої О.І. з заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа щодо майна ОСОБА_4 за № 56863317, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та копіями інформаційних довідок з Спадкового реєстру (а.с.66-68). 15 травня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Давньою О.І. було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не було надано правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на майно спадкодавця ОСОБА_4 (копія на а.с.69), так як ним як членом ЖБК, в даний час ОСББ «Гайдара 1 Б», в 1984 році були виплачені всі пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 і він набув права власності на квартиру, однак ним не було отримано свідоцтво про право власності на цю квартиру і не проведено державну реєстрацію цього права власності відповідно до вимог чинного законодавства. У зв'язку з цим ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно і рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 червня 2015 року було задоволено її позовні вимоги, визнано за нею право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4, яке складається з квартири АДРЕСА_1 загальною площею 39,8 кв.м, в тому числі жилою площею 26,0 кв.м, дане рішення ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року залишено без змін.

Згідно зі ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2)матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом вказаної норми, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , щодо відсутності підстав для зміни черговості одержання позивачкою ОСОБА_1 права на спадкування за законом спадщини після смерті ОСОБА_4, оскільки надані позивачкою докази, не дають підстав стверджувати, що померлий ОСОБА_4 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво знаходився в безпорадному та лежачому стані і потребував сторонньої допомоги, а інші доказів, які б з достовірністю стверджували ці обставини в матеріалах справи відсутні.

У силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази дійшов правомірного висновку, що спадкодавець ОСОБА_4 був особою похилого віку, однак не страждав на тяжку хворобу чи каліцтво, він не був у безпорадному стані і не потребував сторонньої допомоги тривалий час, позивачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу не опікувалася ним, а лише за декілька днів до його смерті проживала разом з ним, у зв'язку з чим не знайшов підстав для зміни черговості одержання права на спадкування за законом і надання їй права на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги відповідачкою ОСОБА_3 та визнання за нею права власності на спадкове майно на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, тому правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 січня 2016 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: