Номер провадження: 22-ц/785/2207/16
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 січня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, який уточнив та просив суд стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 5000,00 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилався на те, що 16.07.2010 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_5 на ґрунті того, що ОСОБА_3 словесно образив його батька ОСОБА_4 навмисно наніс позивачу удар ногою в область тулуба, коли той сидів на відрі, від чого останній впав на підлогу, а відповідач ОСОБА_5 з метою заподіяння шкоди здоров'ю наніс не менше 10 ударів руками і ногами в область тулуба позивача.

Крім того, коли ОСОБА_3 лежав на підлозі, до нього підійшов ОСОБА_4, який умисно, з метою заподіяння шкоди здоров'ю позивача, наніс йому ще декілька ударів ногою в область голови і тулуба.

Згідно висновку судового медичного експерта № 39/384-10 від 02.02.2011 року, у ОСОБА_3 встановлені наступні пошкодження: синці, садина обличчя, синець грудей, рана статевого члена, закриті переломи ребер. Зазначені ушкодження заподіяні тупими предметами, індивідуальні конструкційні особливості якого в пошкодженнях не позначилися. Пошкодження у ОСОБА_3 у вигляді синців, саден не тягнуть розлад здоров'я більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді рани статевого члена тягне розлад здоров'я більше 6 днів, але менше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Ушкодження у вигляді закритих переломів ребер не мають ознак тяжкого тілесного ушкодження у зв'язку з відсутністю небезпеки для життя, спричинили тривалий розлад здоров'я більше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм у відповідності з п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії середньої тяжкості.

За даним фактом СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області було порушено кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_3 визнано потерпілим.

Відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винними у скоєні злочину, цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. залишено без розгляду для пред'явлення його у цивільному судочинстві.

Таким чином, протиправними діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, погіршенні здоров'я, отримання психологічної травми.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 січня 2016 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2 500,00 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 125,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Інші сторони рішення суду не оскаржували.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2015 року було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відмовою потерпілого ОСОБА_3 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписку про невиїзд залишено продовженим до набрання ухвали законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 в сумі 5000,00 грн. залишено без розгляду для пред'явлення його у цивільному судочинстві.

Знято арешт з 60/100 житлового будинку АДРЕСА_1, що був накладений на підставі постанови слідчого СО Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 від 28.02.2011 року.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у тому, що 16.07.2010 року, приблизно о 12:00 годині в дворі будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 стався словесний конфлікт, з приводу проведення будівельних робіт, після чого ОСОБА_4 виїхав з вищевказаної адреси.

16.07.2010 року, приблизно о 14.00 годині ОСОБА_3 знаходився у приміщенні будинку АДРЕСА_2, де проводив будівельні роботи.

В цей час, у вказане місце з метою з'ясування стосунків з ОСОБА_3 приїхали 6-7 осіб, серед яких були ОСОБА_4 та ОСОБА_5

У вищевказаному приміщенні ОСОБА_5 на ґрунті того, що ОСОБА_3 словесно образив його батька ОСОБА_4 навмисно наніс ОСОБА_3 удар ногою в область тулуба, від чого останній впав на підлогу, а ОСОБА_5 з метою заподіяння шкоди здоров'ю наніс не менше 10 ударів руками і ногами в область тулуба ОСОБА_3, точну кількість яких не встановлено.

Крім того, коли ОСОБА_3 лежав на підлозі, до нього підійшов ОСОБА_4, який умисно, з метою заподіяння шкоди здоров'ю ОСОБА_3, наніс йому ще декілька ударів ногою в область голови і тулуба, точну кількість яких не встановлено.

Згідно висновку судового медичного експерта № 39/384-10 від 02.02.2011 року, у ОСОБА_3 встановлені наступні пошкодження: синці, садина обличчя, синець грудей, рана статевого члена, закриті переломи ребер.

Зазначені ушкодження заподіяні тупими предметами, індивідуальні конструкційні особливості якого в пошкодженнях не позначилися. Пошкодження у ОСОБА_3 у вигляді синців, саден не тягнуть розлад здоров'я більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді рани статевого члена тягне розлад здоров'я більше 6 днів, але менше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Ушкодження у вигляді закритих переломів ребер не мають ознак тяжкого тілесного ушкодження у зв'язку з відсутністю небезпеки для життя, спричинили тривалий розлад здоров'я більше 3-х тижнів (21 дня) і за цим критерієм у відповідності з п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За твердженням ОСОБА_3, він відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки останні зобов'язалися в добровільному порядку сплатити йому 5000,00 грн., чого не зробили до сих пір.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки внаслідок винних дій відповідачів позивачу були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я та останній зазнав незручності та інші негативні наслідки, що призвело до його моральних страждань, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення доведеної моральної шкоди в розмірі 2500,00 грн., врахувавши при цьому вимоги співмірності, розумності та справедливості. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева