АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2874/16 Справа № 185/5556/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гаврилов В. А. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення пені та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом по вищевказаній справі, в обґрунтування якого посилався на те, що 30 липня 2012 року стався страховий випадок, внаслідок ДТП загинув ОСОБА_3, який отримав травми від транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». 04 червня 2013 року позивач звернувся до відповідача с заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 26600 грн. ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», з порушенням вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після спливу 90 днів не сплатив страхове відшкодування. Відповідачем страхове відшкодування було сплачено лише 20 березня 2015 року, після ухвалення рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 21100,00 грн. страхового відшкодування та 756,92 грн. пені нарахованої за період з 05 вересня 2013 року по 15 січня 2014 року. Вважаючи, що з відповідача необхідно стягнути пеню за період з 15 січня по 20 березня 2015 року, позивач звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь позивача пеню у розмірі 4011,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 6109,55 грн. та 3% річних у розмірі 604,00 грн.

Рішенням Півлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року у задоволення позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просив стягнути пеню нараховану на суму, яка вже була визначена та стягнута судом як відшкодування завданої шкоди, вважаючи що ця сума не є узгодженою з відповідачем сумою страхового відшкодування та не є грошовим зобов'язанням за договором страхування, а тому стягнення вказаних коштів не підлягає задоволенню.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2012 року, внаслідок ДТП загинув ОСОБА_3, який отримав травми від транспортного засобу «Мерседес-Бенс», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

04 червня 2013 року позивач звернувся до відповідача с заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 26600 грн., однак страхове відшкодування ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» не виплатила, внаслідок чого ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом на захист своїх прав.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2014 року по справі №680/95/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування заподіяної шкоди позовні вимоги було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 21100,00 грн. страхового відшкодування та 756,92 грн. пені нарахованої за період з 05 вересня 2013 року по 15 січня 2014 року.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 16 липня 2014 року рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2014 року по справі №680/95/14-ц було змінено та ухвалено нове, яким стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 17210,00 грн. страхового відшкодування та 731,09 пені нарахованої у зв'язку з несвоєчасною сплатою страхового відшкодування.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 16 липня 2014 року було виконано ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» 20 березня 2015 року, шляхом сплати на користь позивача стягнутих судовим рішенням коштів.

Оскільки позивач звертався з позовом про сплату страхового відшкодування та пеня за прострочення сплати страхового відшкодування в період з 05 вересня 2013 року по 15 січня 2014 року, а відповідач виконав дане зобов'язання лише 20 березня 2015 року, то ОСОБА_2 на підставі ст. 625 ЦПК України звернувся з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Статтею 625 ЦПК України, також передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» сплатила страхове відшкодування 20 березня 2015 року, а тому позивачем цілком обґрунтовано було нараховано прострочені пеню у розмірі 4011,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 6109,55 грн. та 3% річних у розмірі 604,00 грн. в період з 15 січня 2014 року по 20 березня 2015 року.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині віднесення нарахованої позивачем пені до негрошового зобов'язання за договором страхування, аналізуючи наступні положення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Отже, договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Тобто, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

У ч. З ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить укладений сторонами договір про надання послуг, оскільки ним установлена ціна договору - страхова сума.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до висновку Верховного Суду України викладеного в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування від 30 червня 2011 року зазначено, що правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов'язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов'язання страховиків у разі страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Аналогічна правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України( Постанова ВСУ від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12).

Також дана правова позиція викладена в пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищено небезпеки», де зазначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ст.526, ч.2 ст. 625 ЦК).

З огляду на викладене та згідно розрахунку, який додано до матеріалів справи та перевірено судом, на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 4011,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 6109,55 грн. та 3% річних у розмірі 604,00 грн.

За таких обставин, з'ясувавши в повному обсязі обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення пені та інфляційних втрат підлягають задоволенню, а рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року - скасуванню, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_2судові витрати за сплату судового збору у розмірі 244,00 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення пені та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_2 пеню у розмірі 4011,08 грн., інфляційні втрати у розмірі 6109,55 грн. та 3% річних у розмірі 604,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на користь ОСОБА_2судові витрати за сплату судового збору у розмірі 244,00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова