У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

У липні 2011 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку цієї квартири.

Спадкоємцем другої частки спадкового майна є онука спадкодавця ОСОБА_3 (мати якої - ОСОБА_5, яка була дочкою спадкодавця і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року).

У вересні 2012 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спірної квартири.

Вважає, що свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_3, є недійсним, оскільки з 2007 року відносини між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 припинились, відповідач не цікавилась станом здоров'я спадкодавця, не відвідувала його, не надавала ніякої допомоги, в той час як стан його здоров'я погіршився, він потребував постійного догляду та лікування. Догляд за хворим батьком здійснювала вона та її сини, ОСОБА_3 ж участі у догляді не приймала, ухилялась від утримання та надання допомоги своєму діду, який мав похилий вік, тяжко хворів, знаходився у безпорадному стані.

Просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 у зв'язку з ухиленням від надання допомоги спадкодавцеві. Також просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 вересня 2012 року на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, видане першою Павлоградською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами (судом) норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити поновні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, батько позивача та дід відповідача.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є його дочка - ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3, за правом представлення, відповідно до ст. 1266 ЦК України.

ОСОБА_2 наголошувала на тому, що спадкодавець був інвалідом І-ї групи, перебував у безпорадному стані, а також через свій похилий вік потребував сторонньої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, встановленню підлягає факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі саме цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти, як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази мають подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із даним позовом та в подальшому при розгляді справи ОСОБА_2 не надала суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог про ухилення відповідача від надання такої допомоги спадкодавцеві, а також чи потребував ОСОБА_4 допомоги саме від ОСОБА_3, з урахуванням отримання її від ОСОБА_2 (та її синів), а також чи мала відповідач матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином суди обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволені позову.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Перша Павлоградська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк