АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6626/16 Справа № 185/4012/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Палюх Т. Д. Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2016 рік серпень 11 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Посунся Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства фірми «Половний» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства фірми «Половний» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, -

В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Малого приватного підприємства фірми «Половний» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного перебування в АТО, посилаючись на те, що з 01.07.2000 року по 04.05.2006 року він працював електрозварювальником у МПП «Віола» без офіційного оформлення трудових відносин.

04.05.2006 року ОСОБА_1 офіційно прийнятий на роботу до МПП «Віола» на посаду слюсаря по ремонту автомобілів, згідно наказу № 5.

01.03.2011 року, у зв`язку з реорганізацією МПП «Віола» у Мале приватне підприємство фірму «Половний» /далі по тексту МПП фірма «Половний»/, позивач за наказом № 3 переведений до фірми «Половний» на посаду слюсаря по ремонту автомобілів.

04.09.2014 року, на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» позивач мобілізований на військову службу і безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою та копією військового квитка.

Ще до мобілізації, 09.07.2014 року позивач звертався до відповідача із заявою про надання відпуски у відповідності до вимог Закону України «Про відпустки», зазначаючи про те, що за період роботи з 04.05.2006 року по 09.07.2014 року відпустка йому не надавалась, і наказом № 16/1 від 10.07.2014 року позивачеві така відпустка тривалістю в 24 календарних дні з 10.07.2014 року була надана.

30.07.2014 року позивач знову звертався до відповідача з заявою про надання йому відпустки з тих підстав, що з 09.09.2014 року в якості добровольця він знаходився у військовій частині 25 ОПД Бр.в/ч НОМЕР_1 селище «Гвардійське» Новомосковського району.

15.09.2015 року, на підставі Указу Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015, позивач звільнений у запас, що підтверджується довідкою військового комісара від 15.09.2015 року.

08.04.2016 року позивачеві вручено копію наказу № 17/1 від 06.08.2014 року про звільнення за прогули з 06.08.2014 року.

Посилаючись таким чином на зазначені обставини, а також на те, що він був відсутній на робочому місці з поважної причини, так як знаходився у військовій частині у селищі «Гвардійському» в якості добровольця, у зв`язку з чим і просив надати йому відпустку, що підтверджується копіями його заяв, позивач вимушений був звернутись з даним позовом до суду.

В уточнюючому позові ОСОБА_1 просив визнати наказ № 17/1 від 06.08.2014 року, виданий відповідачем про його звільнення з роботи за прогули незаконним, поновити його на посаді слюсаря по ремонту автомобілів та стягнути на його користь середній заробіток за період з 04.09.2014 року по 04.09.2015 року у розмірі 24 000 гривень, із розрахунку розміру середнього заробітку за місяць, який становить 2 000 гривень, за період, який становить 12 місяців.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з роботи слюсаря по ремонту автомобілів Малого приватного підприємства фірми «Половний», згідно наказу № 17/1 від 06.08.2014 року та поновлено його на вищевказаному місці роботи з 06.08.2014 року. Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання. Також, цим же рішенням суду з Малого приватного підприємства фірми «Половний» на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто середньомісячний заробіток за період з 04.09.2014 року до дня фактичної мобілізації 15.09.2015 року включно, як працівнику призваному на військову службу за призовом під час мобілізації, у розмірі 24 092 гривень 18 копійок. Стягнуто з Малого приватного підприємства фірми «Половний» на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі МПП фірми «Половний», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та допущених порушень норм матеріального і процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга МПП фірми «Половний» підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Доводи МПП фірми «Половний» про те, що знаходження позивача у розташуванні військової частини НОМЕР_1 в селищі «Гвардійське» Новомосковського району Дніпропетровської області в якості добровольця без мобілізації до 06.08.2014 року на підставі Указу Президента України № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року, у відповідності до діючого на той час трудового законодавства України, не є поважною причиною не виходу його на роботу після закінчення відпустки, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в силу того, що діючим законодавством не визначено переліку обставин за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, у зв`язку з чим у справах про звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суд повинен вирішувати питання щодо поважності причин відсутності працівника на роботі виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи подані сторонами докази, з яких факт того, що позивач ОСОБА_1 у липні 2014 року дійсно був прийнятий до майстерні взводу спеціальних робіт в/ч НОМЕР_2 спочатку як доброволець, де як професіонал ремонтував військову техніку, виконував електрозварювальні роботи, риштовку та поновлення вузлів і деталей, за матеріалами справи підтверджується.

З огляду на це, та приймаючи до уваги послідуючу мобілізацію позивача ОСОБА_1 для участі в антитерористичній операції, в якій безпосередньо приймав участь для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, і що судом першої інстанції також було прийнято до уваги при вирішенні спору по суті, судова колегія вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об`ємі з`ясував обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

За викладених обставин, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи МПП фірми «Половний» про необґрунтованість стягнення на користь позивача ОСОБА_1 за рішенням суду середньомісячного заробітку з 04.09.2014 року по день фактичної мобілізації 15.09.2015 року включно без наданого позивачем розрахунку, оскільки за довідкою ТВО Військового комісара Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату майора ОСОБА_2 № 4/1366 від 15.09.2015 року ОСОБА_1 був призваний Павлоградським ОМВК на військову службу у Збройні Сили України при частковій мобілізації на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» 04.09.2014 року та звільнений в запас (демобілізований) 15.09.2015 року на підставі Указу Президента України від 12.06.2015 року № 328/2015 «Про часткову мобілізацію» наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 15.09.2015 року № 240, а за рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року заробітна плата позивача за два останніх місяці перед звільненням, а саме за червень та липень 2014 року складала 2 000 гривень, що також було вірно враховано судом першої інстанції при вирішенні спору по суті.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання МПП фірми «Половний» про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки як видно з матеріалів справи і на що позивач вказував у своєму позові до суду, копія наказу про звільнення йому була вручена особисто лише 08.04.2016 року, а в трудовій книжці його запису про звільнення не має.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства фірми «Половний» відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :