РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 59443,97 грн., з яких : інфляційні втрати від суми боргу у розмірі 80699,00 грн. за час прострочення з 10.04.2014 р. по 14.07.2015 р. 56386,25 грн., три проценти річних від суми боргу у розмірі 80699,00 грн. за час прострочення з 10.04.2014 р. по 14.07.2015 р. 3057,72 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2014 р. у справі № 1522/12280/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.04.2014 р., з ОСОБА_3 стягнуто на його користь суму грошових коштів в розмірі подвійної суми забезпечувального платежу, сплаченого за укладеним між ними та нотаріально посвідченим попереднім договором від 20.12.2011 р. за р. № 2376, у сумі 79899,00 грн., а також судові витрати за сплату судового збору в розмірі 800,00 грн., але відповідач до теперішнього часу не виконав це судове рішення, що свідчить про невиконання ним свого обовязку з повернення грошових сум, що були визначені у вищевказаному судовому рішенні.

Позивач ОСОБА_2 веде дану справу в суді через свого представника адвоката ОСОБА_1, який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Направлена судом судова повістка відповідачу ОСОБА_3, за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач більше не проживає за такою адресою.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців, надсилається за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Судом установлені такі докази і відповідні їм правовідносини.

20 грудня 2011 року сторони уклали попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р. № 2376, за умовами якого

зобовязувалися в майбутньому в строк до 31.01.2012 року укласти договір купівлі-продажу квартири під № 35у будинку № 6 по вул. Пушкінській в м. Одесі, та під час підписання цього договору ОСОБА_2 передав представнику ОСОБА_3 забезпечувальний платіж у сумі еквівалентній 5000,00 дол. США.

Проте в подальшому основний договір купівлі-продажу вищевказаної квартири сторони не уклали з вини відповідача ОСОБА_3

Вказані обставини повністю підтверджуються рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2014 р. у справі № 1522/12280/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10.04.2014 р., відповідно до якого з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 суму грошових коштів в розмірі подвійної суми забезпечувального платежу, сплаченого за укладеним між ними та нотаріально посвідченим попереднім договором від 20.12.2011 р. за р. № 2376, у сумі 79899,00 грн., а також судові витрати за сплату судового збору в розмірі 800,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

Також судом установлено, що, на виконання вищевказаного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2014 р. у справі № 1522/12280/12, 22 травня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 1522/12280/12 та 05 серпня 2014 р. відкрито виконавче провадження в Київському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с.16).

Проте відповідач ОСОБА_3 до теперішнього часу не виконав згадані судове рішення та виконавчий документ.

Відповідно до п.п. 17, 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р., зобовязання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 601 604 609. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняю останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого у національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсацій (плати) від боржника за неправомірне користування безпідставно утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене та враховуючи, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.01.2014 р. у справі № 1522/12280/12 набрало законної сили 10.04.2014 р., тому суд доходить висновку, що сума інфляційного нарахування на суму боргу у розмірі 79899,00 грн. за час її прострочення з 11.04.2014 р. по 14.07.2015 р. становить 56370,18 грн. (79899,00грн.*170,55%=136269,18грн.-79899,00грн.=56370,18грн.), а три проценти річних від суми боргу у розмірі 79899,00 грн. за час її прострочення з 11.04.2014 р. по 14.07.2015 р. становлять 3020,84 грн. (79899,00грн.*3%/360д.*460д.=3020,84грн.), що разом становить 59391,02 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 593,91 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН : НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою : 65026, м. Одеса, площа КатерининськаАДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН : НОМЕР_2, що проживає за адресою : 65009, АДРЕСА_2) грошові кошти у розмірі 59391 (пятдесят девять тисяч триста сімдесят) грн. 02 коп. (з яких : сума інфляційних втрат 56370,18грн.; три проценти річних 3020,84грн.), та судові витрати в сумі 593 (пятсот девяносто три) грн. 91 коп.

У задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко