Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2016 Справа №607/26/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить визнати право власності на 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с. Драганівка Тернопільського району по вул. Карпенка,1, загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. в порядку спадкування по заповіту після померлого 24 жовтня 2013 року ОСОБА_4.

Згідно заяви від 03.03.016р. представник позивача просить справу розглядати без її участі з підтриманням позовних вимог. В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилається на те, що після смерті її батька ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з його частки власності 2/4 в будинковолодінні по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка. Вона є єдиним спадкоємцем по заповіту. Вказане будинковолодіння було колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_5 тітка батька ОСОБА_4. Інший спадкоємець ОСОБА_2 відмовилася від своєї обовязкової частки у майні померлого ОСОБА_4

Згідно довідки Драганівської сільської ради станом на 14.04.1991р. в будинку були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, проте ОСОБА_3 до колгоспного двору прибула з 1986 року і жодного дня за вказаною адресою не проживала та не брала участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства. Тому, станом на 15.04.1991р. членами колгоспного двору буди ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_1. Таким чином, ОСОБА_4 належала 2/4 частки будинковолодіння. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, однак, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що зумовило її звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_4 помер 24 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть №159156 від 24.10.2013р.

ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_1, що вбачається із свідоцтвом про народження №350309 від 02.05.19775р.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 29.11.1986р. будинок по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка Тернопільського району є колгоспним двором і головою двору є ОСОБА_5.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із Справа №64 за 1989 рік, Генплану забудови земельної ділянки, ОСОБА_4 була проведена добудова до житлового будинку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09.12.2009р. по справі №2-5865/09 було за ОСОБА_4 визнано право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Драганівський», що належала померлій 20.10.1999р. ОСОБА_5.

Згідно довідки Драганівської сільської ради станом на 01.01.1991р. по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка були зареєстровані ОСОБА_5 голова двору, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1.

На день смерті ОСОБА_5 20.10.1999р. в колгоспному дворі села Драганівка по вул. Карпенка,1, були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6.

Відповідно до довідки Драганівської сільської ради від 20.10.2015р. ОСОБА_3 прибула до колгоспного двору по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка з 1986 року, однак за вказаною адресою ОСОБА_3 не проживала.

Як підтверджується довідкою Драганівською сільською радою від 20.01.2016р. станом на 01.01.1991р. в колгоспному дворі по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка, були зареєстровані ОСОБА_5 (померла 20.10.1999р.), ОСОБА_3, ОСОБА_4 (помер 24.10.2013р.), ОСОБА_2 (від обовязкової частки відмовилася), ОСОБА_1.

21 серпня 2000 року секретарем Драганівської сільської ради був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_4, який на випадок своєї смерті все майно заповів ОСОБА_1.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 29.12.2015р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту після померлого батька ОСОБА_4 на його частку в будинковолодінні по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка, оскільки державна реєстрація власності була проведена за головою колгоспного двору без зазначення членів цього двору та їхніх часток у власності. ОСОБА_2 07.11.2013р. була подана заява про відмову від своєї обовязкової частки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. (ст. 1268 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті її батька ОСОБА_4

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

При дослідженні матеріалів справи, а саме довідки Драганівської сільської ради від 20.10.2015р. суд вважає, що ОСОБА_3 втратила право на майно, яке належало колгоспному двору у своїй частці, а тому, частки у майні між членами колгоспного двору розподілилися таким чином, ОСОБА_4 1/4 частки, ОСОБА_5 1/4 частки, ОСОБА_2 1/4 частки, ОСОБА_1 1/4 частки.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право на успадкування згідно заповіту ОСОБА_4 в її користь 1/2 частки спадкового майна, а саме житлового будинку по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка Тернопільського району, з яких 1/4 часки належала йому особисто, а іншу 1/4 частки він успадкував після померлої тітки ОСОБА_5, однак не здійснив її державну реєстрацію.

Згідно ст.ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.Власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, враховуючи прийняття позивачем спадщини, відсутність інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, яке є предметом справи, належність спадкового майна спадкодавцю ОСОБА_4, для реалізації набутих спадкових прав, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку в порядку спадкування по заповіту.

В частині заявлених позовних вимог щодо визнання права власності на іншу 1/4 частки власності в будинковолодінні в порядку спадкування слід відмовити у їх задоволенні, так як позивач ОСОБА_1 звернулася в даному випадку із позовом про захист та відновлення своїх спадкових прав, належна їй 1/4 частка власності у колгоспному дворі будинковолодінні по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка ніким не оспорюється, позивачем не подано доказів звернення до уповноважених на те органів про реєстрацію її 1/4 частки власності і відмови з цього приводу, а відтак права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 щодо стосується її 1/4 частки власності в будинку станом на дату звернення до суду і протягом розгляду справи не порушені.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1273 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

2.Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Карпенка,1, в с. Драганівка Тернопільського району загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. в порядку спадкування по заповіту після померлого 24 жовтня 2013 року ОСОБА_4.

3.В частині позовних вимог щодо визнання права власності на 1/4 частки житлового будинку в задоволенні відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_7