У Х В А Л А

25 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2014 року, позов задоволено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України від 25 лютого 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанції залишені без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 256, 257, 261, частини четвертої статті 559, статей 512-516, 526, 553, частини першої статті 554, 631, 651, 654, 656, частини другої статті 1050, 1054, 1080 ЦК України;

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статті 360-7 ЦПК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року у справах № 6-12959ск15 та № 14294ск15, 16 грудня 2015 року у справах № 6-20109ск15 та № 6-18452ск15, а також постанову Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 25 лютого 2015 року, щодо якої подано заяву про перегляд, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, які на підставі статей 525, 526, 530, 553, 554, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України та умовами укладених між сторонами договорів, виходили із доведеності й обґрунтованості вимог позивача.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року у справі 12959ск15, що надана заявницею для порівняння, залишено без змін судове рішення суду апеляційної інстанції, яким задоволено позов про припинення договору поруки. У вказаній справі суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції згідно з яким відповідач звернувся до суду в квітні 2013 року, останній платіж за кредитом було здійснено позивачем у січні 2012 року, а пеня за вказаним кредитом почала обчислюватись банком 27 червня 2012 року, тому відповідачем пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя. Суд вважав поруку припиненою з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості протягом шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року у справі № 14294 ск15, що надана заявницею для порівняння, залишено без змін судове рішення суду апеляційної інстанції, яким у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В указаній справі суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про припинення зобов'язання відповідача за договором поруки, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, зокрема умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором, також кредитор протягом шести місяців від дня порушення позичальником встановленого строку для дострокового повернення кредиту, не пред'явив позову до поручителя.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року у справі № 20109ск15, що надана заявницею для порівняння, залишені без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими відмовлено в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. В указаній справі суд касаційної інстанції погодився із висновками судів попередніх інстанцій про визнання спірного договору поруки припиненим, оскільки зміни умов кредитного договору щодо збільшення процентної ставки були здійснені без згоди відповідача. Крім того, позивач набув право вимоги до відповідача у березні 2011 року, натомість звернувся із позовом у липні 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, встановленої законом.

Надана заявницею для порівняння ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року у справі № 6-18452ск15, якою судове рішення суду апеляційної інстанції скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судом порушення норм процесуального права, невстановлення всіх обставин, що мають значення для справи, недослідження доказів та ненадання їм оцінки, тому вказана ухвала не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвала суду касаційної інстанції від 25 лютого 2015 року, про перегляд якої подана заява, постановлена, зокрема, відповідно до вимог статті 337 ЦПК України про відхилення касаційної скарги, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Проте вказана ухвала не може бути предметом перегляду з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, оскільки вона не належить до судових рішень, перегляд яких передбачений пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, заява ОСОБА_4 у частині про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути прийнята Верховним Судом України для перегляду у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України, та підлягає поверненню.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановою Верховного Суду України від 2 вересня 2015 року, що надана заявницею для порівняння, скасовано судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій, залишено в силі рішення суду першої інстанції про припинення зобов'язань позивача за договором поруки, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, зокрема умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором, також кредитор протягом шести місяців від дня порушення позичальником встановленого строку для дострокового повернення кредиту, не пред'явив позову до поручителя.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року відмовити.

ОСОБА_4 у частині про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 лютого 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 1 статті 355 ЦПК України, повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко