АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/559/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Кравчук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівКорнієнко Н. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Кредитної спілки - «Кредит - Союз» - Матюшенка Олександра Михайловича на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Кредитної спілки «Кредит-Союз» про визнання права власності, заслухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_7. звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 жовтня 2010 року він придбав у відповідача ОСОБА_8. автомобіль ВАЗ 21214, легковий універсал В, 2007 року випуску, шасі VIN-НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в РП РЕГ 5-го МВ ДАІ м. Шпола ВДАІ УМВС у Черкаській області 14.09.2007 року.

На підтвердження укладення угоди купівлі-продажу ОСОБА_8 надав позивачу розписку про отримання від нього 50000 грн. за придбаний автомобіль та того ж дня оформив довіреність на його ім'я, якою надав позивачу право експлуатувати та розпоряджатися автомобілем.

У зв'язку з тим, що п'ятирічний термін на який було видано довіреність спливав 12 жовтня 2015 року він звернувся в ДАІ Шполянського району, щоб зареєструвати автомобіль на своє ім'я.

Йому було повідомлено, що зареєструвати автомобіль він не може, так як відділом ДВС Шполянського РУЮ 10 вересня 2015 року було накладено арешт на все майно відповідача ОСОБА_8, в тому числі на вказаний автомобіль.

Вказує, що не зміг зареєструвати автомобіль раніше, оскільки стан його здоров'я не дозволяв розпоряджатися власним часом. Вважає, що автомобіль ВАЗ 21214 належить йому на праві власності, так як він сплатив відповідачу кошти за продаж автомобіля в повному обсязі, відповідач до нього ніяких претензій не мав і не має, він тривалий час розпоряджався автомобілем на власний розсуд, відповідач його права власності не оспорював.

Враховуючи вказані обставини, просив суд визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 21214, легковий універсал В, 2007 року випуску, шасі VIN-НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в РП РЕГ 5-го МВ ДАІ м. Шпола ВДАІ УМВС у Черкаській області 14.09.2007 року.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням, представник Кредитної спілки - «Кредит - Союз» - Матюшенко О.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам права рішення суду першої інстанції не відповідає.

Встановлено, що 12.10.2010 року відповідач надав позивачу довіреність на право експлуатації та розпорядження належним на праві власності автомобілем ВАЗ 21214, легковий універсал В, 2007 року випуску, шасі VIN-НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований в РП РЕГ 5-го МВ ДАІ м. Шпола ВДАІ УМВС у Черкаській області 14.09.2007 року, посвідчену приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. (а.с. 7)

Право власності в установленому законом порядку позивач на цей автомобіль не оформив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що позивач набув право власності на автомобіль на законних підставах та виходив з того, що ОСОБА_8 надав розписку від 12.10.2010 року про отримання ним коштів за продаж вищевказаного автомобіля, а також видав на ім'я позивача довіреність. (а.с. 8) Крім того, виходив з того, що сторони не мають взаємних претензій, обставини визнані сторонами і доказуванню не підлягають.

Арешт на спірний автомобіль був накладений 10.09.2015 року, тобто на момент укладення угоди купівлі-продажу автомобіль відповідача в арешті не перебував.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на момент накладення арешту на автомобіль, він фактично вже належав іншій особі - позивачу по справі, який користувався і розпоряджався ним на підставі довіреності.

Разом з тим, ч. 1 ст. 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно норм цивільного законодавства України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, що є одною із основних вимог його чинності. Якщо законом визначена конкретна форма, в якій обов'язково має вчинятися правочин, то її необхідно дотримуватися.

Відповідно до статті 208 ЦК України правочини укладені фізичними особами між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (у даному випадку сума коштів вказана у розписці значно перевищує встановлені законодавством межі) належить вчиняти у письмовій формі. Це вказує, на те, що правочин по купівлі-продажу автомобіля позивачем може вважається таким, що вчинений, якщо його зміст зафіксований у договорі купівлі-продажу.

Сторонами не було належним чином оформлено договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля у обов'язковій для цього письмовій формі, як того вимагають вимоги цивільного законодавства.

При цьому, довіреність та домовленість за розпискою, самі по собі не свідчать про укладення між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу автомобіля, а розписка свідчить про можливу передачу певної суми коштів відповідачу, не замінює та не має сили договору купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами, письмового договору купівлі-продажу автомобіля між сторонами укладено не було.

Натомість, ОСОБА_8 було видано на ім'я ОСОБА_7 довіреність, яку позивач вважає підтвердженням факту укладення договору купівлі-продажу.

Згідно ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони , яку вона представляє.

Відповідно до ст. 240 ЦК України представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передавати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації здійснюється відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200 з відповідними змінами та доповненнями.

Видачу довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Таким чином, оскільки довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, то колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими та такими, що не узгоджуються з фактичними обставинами справи та суперечать вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищевказане, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими і вона підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог .

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки - «Кредит-Союз» - Матюшенко Олександра Михайловича- задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2015 року у даній справі - скасувати.

Ухвалити нове рішення .

ОСОБА_7 у позові до ОСОБА_8, Кредитної спілки «Кредит-Союз» про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :