Провадження № 2/761/5892/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Кривошиї Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач), в особі свого представника, 01 червня 2016 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Відповідач) про повернення банківського вкладу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та Відповідачем 23 вересня 2014 року було укладено договір банківського строкового вкладу (далі - Договір) на суму 16 000 доларів США, зі встановленою процентною ставкою 13,20% річних, строком дії до 28 вересня 2015 року. Зауважив, що по закінченню строку дії Договору, Позивач звернувся до банку із письмовою заявою про отримання вкладу разом із нарахованими відсотками. Однак, Відповідач вищезазначену вимогу Позивача не виконав. Вважає вказані дії Відповідача такими, що порушують умови Договору, законодавство та права Позивача як споживача фінансових послуг. За підрахунками Позивача у Відповідача виникла заборгованість перед ним у розмірі 8 526 доларів США 29 центів. Просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на його користь заборгованість у розмірі 8 526 доларів США 29 центів, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

У судовому засіданні представник Позивача позов, з урахуванням уточнень, підтримав. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Водночас, представник Відповідача через загальну канцелярію суду подав заперечення проти позову, в яких свою правову позицію обґрунтовував тим, що Постановою Правління Національного банку України № 612 від 17 вересня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних та з 17 вересня 2015 року у вказаному банку було запроваджено тимчасову адміністрацію. Крім того, постановою Національного банку України № 898 від 17 грудня 2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Зазначив, що процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації, а також ліквідації банку регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Посилаючись на статтю 36 Закону України «про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначив, що діючим законодавством заборонено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку у зазначений Позивачем у позовній заяві спосіб. Крім того, представник Відповідача зауважив, що Позивач отримав гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000 грн. 00 коп. Однак, вимога про включення ОСОБА_1 із заявленими вимогами відповідно до частини статті Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до числа кредиторів не підлягає задоволенню, оскільки вона подана особою, яка не мала відповідних прав. Вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Суд вбачає за можливе розглядати справу за відсутності представника Відповідача, враховуючи той факт, що Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності сторони Відповідача.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 23 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір-заяву № 300937/58246/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті (далі - Договір), за умовами якого ОСОБА_1 вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок НОМЕР_1 у сумі 16 000 доларів США на строк з 23 вересня 2014 року до 28 вересня 2015 року. Процентну ставку встановлено в розмірі 13,20% річних (а.с. 5).

Відповідно до пункту 1 Договору, вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок у порядку та на умовах, визначених Договором та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua (а.с. 5).

Згідно з меморіальним ордером № 14236475 від 23 вересня 2014 року, виданого Відділенням № 15 Філії «Центральне РУ» АТ Банк «Фінанси та Кредит» Позивач вніс на вкладний рахунок, передбачений Договором, суму вкладу в розмірі 16 000 доларів США (а.с. 6).

Відповідно до частини 3 статті 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до частини другої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Крім того, на підставі вищезазначеної постанови Правління Національного банку України, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно якого у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській Олені Степанівні строком на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року.

Відповідно до вимог статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», 17 грудня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит»» та делегування повноважень ліквідатора Банку.

Вищезазначена інформація зазначена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (www.fg.gov.ua) та є загальновідомою обставиною.

Згідно зі статтею 110 Цивільного кодексу України, особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

За змістом частини 6 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відповідно до абзацу першого частини першої, пунктів першого, другого, п'ятого частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

За змістом пункту першого частини шостої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Судом встановлено, що Позивач отримав гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, у разі ліквідації банку отримання вкладниками коштів понад гарантовану суму здійснюється у черговості, визначеній цією статтею за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, та пунктом 54 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом частини п'ятої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Таким чином, у спірних правовідносинах Позивач виступає кредитором, а Відповідач - боржником і, оскільки, Позивач звернувся до Відповідача з вимогою повернути банківський вклад у період запровадження у банку тимчасової адміністрації/ліквідації банку, виконання зазначеної операції банком обмежується положеннями пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що Позивачем невірно обрано спосіб захисту порушених прав, оскільки порядок ліквідації банків та отримання вкладниками коштів понад гарантовану суму відшкодування, врегульовано Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, що є спеціальним законом у даних правовідносинах, таким чином, позов є таким, що задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 110, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, статті 2, 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, статей 1, 26, 36, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року, керуючись статтями 10, 11, 13, 60, 61, 209, 212-215, 3607 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :