Справа № 161/9812/14-ц
Провадження № 2/161/370/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі : Турук І.Р.

з участю : представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Красневича Олександра Анатолійовича про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Красневича О.А. про визнання заповіту недійсним.

Свій позов обгрунтовує тим, що після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року відкрилась спадщина на усе належне спадкодавцеві майно, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є вона, як дочка померлого.

Зазначає, що в строки передбачені чинним законодавством звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак дізналась, що 05.05.2014 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. була відкрита спадкова справа на підставі поданої ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини та заповіту, складеного її батьком у переддень своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за умовами якого він заповів належну йому квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 ОСОБА_6

Вказує, що у батька не було жодних підстав, причини, мотивів чи внутрішніх переконань складати заповіт на користь ОСОБА_6, з якою у шлюбних чи інших родинних відносинах не перебував, вона не утримувала батька матеріально та не доглядала за ним.

Тому вважає , що заповіт, якщо і був складений, то під впливом обману, помилки або ж в момент його вчинення ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дії та (або) не міг керувати ними оскільки батько зловживав спиртними напоями, протягом останніх п'яти років проходив курс лікування з приводу змішаного цирозу печінки в стадії декомпенсації та вірусного гепатиту С, в зв'язку з чим в подальшому до кінця життя в нього спостерігалися порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалось відношення до життя, суспільства та самого себе, які в сукупності могли вплинути на усвідомлення значення своїх дій або ж керування ними.

Покликаючись на викладені обставини, просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_7, посвідчений ІНФОРМАЦІЯ_1 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 55506472.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 18.08.2015 року проведено заміну відповідача ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року на спадкоємця ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечили. Просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. ОСОБА_2 заперечив факт зловживання ОСОБА_7 алкоголем та нездатність його усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Повідомив суду також, що під час коли провідував його при останній госпіталізації, останній був здоровим, жартував.

Відповідач приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Красневич О.А. в судовому засіданні 11.11.2015 року проти задоволення позову заперечив. Суду пояснив, що стану ОСОБА_7 не пам'ятає, проте впевнений, що його стан відповідав такому, коли можна було вчиняти нотаріальну дію, оскільки належно виконує відповідну процедуру, запобігаючи конфліктам. З лікуючим лікарем хворого щодо його стану не спілкувався, не вбачаючи в цьому потреби. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 1233,1234 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу та підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є дочкою спадкодавця ОСОБА_7, якому на підставі договору дарування від 27.04.2012 року належала квартира в АДРЕСА_1 (а.с.9,39,82).

Згідно заповіту від 18.12.2013 року ОСОБА_7 на випадок своєї смерті належну йому на праві приватної власності квартиру в АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_6 Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3189, в Спадковому реєстрі - за №55506472 (а.с.37,38).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, актовий запис №1901 від 20.12.2013 року (а.с.8).

Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення відповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За загальними правилами, встановленими ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Підставами визнання заповіту недійсним позивач вказувала, що волевиявлення спадкодавця на час складення заповіту не було вільним, не відповідало його внутрішній волі та, що ОСОБА_7 на час складення заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок зловживання спиртними напоями та тяжкого захворювання, в зв'язку з чим у нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, емоцій, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самого себе.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

З довідки Комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» від 16.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_7 знаходився на лікуванні у відділенні детоксикації з 15.12.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року з діагнозом: змішаний цироз печінки в стадії декомпенсації, клас «С» за Чайльдом, асоційований з вірусним гепатитом С; гепатоцелюлярна недостатність III. Портальна гіпертензія. Варикозне розширення вен стравоходу III ст., ускладнене кровотечею. Асцит. Спленомегалія. Полісерозит. Енцефалопатія. Бронхоектатична хвороба з розташуванням бронхоектазів переважно в правій легені. Правобічний гідроторакс. Поступив у важкому стані. У відділенні стан хворого важкий, в свідомості. Наростали ознаки печінкової недостатності та енцефалопотії. ІНФОРМАЦІЯ_1 хворий помер. Безпосередня причина смерті: печінкова недостатність (а.с.6).

Позивач ОСОБА_4 суду пояснила, що її батько зловживав спиртними напоями, що стало причиною припинення відносин між батьками, пізніше вживав наркотичні засоби, при зустрічах з ним відмічала дивну його поведінку та незрозумілий стан. При відвідуванні батька за декілька днів до смерті відмітила, що він був майже непритомний, не одразу її впізнав, плутав її ім'я, не був при розумі, наче спав і прокидався лише коли його торкали, переписував належні йому кошти на дядька сам, але під диктовку дядька, не міг давати належну оцінку своїм діям.

Пояснення позивача підтверджуються показаннями свідків:

-ОСОБА_9, про те, що спостерігала хворого під час свого чергування в ніч з 16 на 17 грудня 2013 року, стан ОСОБА_7 був тяжким, що обумовлено захворюванням на змішаний цироз печінки, який включає в себе печінкову енцефалопатію - зміни мозку, викликані впливом на нього токсичної речовини білірубіну, яка отруює клітини мозку. Тяжкий стан хворого спостерігався останні 2-3 місяці, останній почав вмирати вже з 17 грудня, 18 та 19 грудня стан хворого був вкрай тяжким. На час її чергування хворий був в свідомості, розмовляв, бачив оточуючих, правильно називав їх імена. Як лікар сумнівається в ясності його свідомості та адекватності хворого в такому тяжкому стані та при наявних на той час лабораторних показниках білірубіну крові. Причиною розвитку у ОСОБА_7 цирозу печінки, який розвивався протягом тривалого часу, вважає зловживання ним алкоголем, оскільки токсичного впливу інших чинників зафіксовано не було. Свідок вказала також, що ОСОБА_6 повідомлялося, що хворий безнадійний;

-ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7, який був його двоюрідним братом, постійно зловживав алкоголем, випивав ліки матері на спирту, скандалив з батьками, вів себе неадекватно, після знайомства із ОСОБА_6 пили обоє. При спілкуванні з ним повідомляв, що квартира буде дочці. Під час останньої госпіталізації приймав сильнодіючі ліки, при тому, коли він його відвідав, не розмовляв;

- ОСОБА_10, який суду пояснив, що брат ОСОБА_7 зловживав алкоголем тривалий час, до дочки відносився відмінно. При відвідуванні брата в лікарні 15 грудня 2013 року оцінив стан брата як дуже тяжкий, останній впізнав його з другого чи третього разу, не може стверджувати, що при переоформленні коштів він все розумів;

- ОСОБА_11 про те, що знав про вживання ОСОБА_7 наркотичних засобів з 1994 року, який мав проблеми з цього приводу та лікувався. Через тривалий час при зустрічі з ним ОСОБА_7 мав поганий вигляд, на його думку алкоголем він зловживав останніх 6 років. При періодичному спілкуванні з ним був нетверезим. При відвідуванні його під час останньої госпіталізації стан хворого був тяжким, не відреагував на нього, не знає чи впізнав його. Повідомив також, що ОСОБА_7 дуже любив дочку і не втрачав до неї інтерес після розлучення з дружиною;

- ОСОБА_12 про те, що при складанні та посвідченні 18.12.2013 року заповіту ОСОБА_7 мав неважний вигляд, оскільки був дуже хворий, до нього була під'єднана трубка, з ліжка не вставав. Бути свідком при посвідченні заповіту їй запропонувала ОСОБА_6, нотаріусом була жінка, яка зачитувала текст заповіту;

Свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що бути свідком при посвідченні заповіту їй також запропонувала ОСОБА_6, посвідчувала заповіт нотаріус - жінка.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що зловживання алкоголем ОСОБА_7 не бачив, при відправленні хворого на останнє стаціонарне лікування він усе розумів, йому забороняли стояти в зв'язку з внутрішньою кровотечею, щоденно відвідував хворого, який був у свідомості, при посвідченні заповіту присутнім не був.

Свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що про обставини посвідчення заповіту їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що в 2013 році поступила в лікарню в один день з ОСОБА_7, який був на візку, на запитання відповідав, про його стан взнала від ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_17 суду повідомив, що бачив ОСОБА_7 за 3-4 тижні до смерті, він був у важкому стані, йому було не до розмов, він мав запаморочення та сильну слабкість.

Пояснення позивача та показання зазначених свідків об'єктивно підтверджуються висновком комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи №6 від 19.01.2016 року та даними відповідних медичних документів.

Так, згідно висновку комісійної посмертної судово-психіатричної експертизи №6 від 19.01.2016 року протягом останніх п'яти років життя ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності та шкідливими наслідками; органічного психосиндрому змішаного генезу. На час посвідчення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 виявляв ознаки зміненої свідомості непсихотичного характеру у вигляді синдрому оглушення внаслідок важкої поєднаної неврологічно-соматичної патології, внаслідок чого не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними(а.с.2-8).

Згідно наданої суду медичної карти хворого Волинського обласного наркологічного диспансера м.Луцька ОСОБА_7 останній проходив курс лікування з приводу вживання наркотиків, в січні 2003 року мав діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності, в 2013 році лікувався стаціонарно з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, наступне стаціонарне лікування в 2013 році - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, змішаний цироз печінки, портальна гіпертензія; синдром залежності від опіоїдів з ремісією більше десяти років; купіровано абстиненцію, пройшов дезінтоксикаційну терапію, отримував психотропні, гепатопротектори, снодійні.

Згідно медико-експертної справи міської МСЕК Луцької МКЛ ОСОБА_7 у 2010 році лікувався тричі, визнаний інвалідом 3 групи, після повторного огляду 31.01.2012 року - попередній діагноз та 3 група інвалідності, призначено черговий переогляд 31.01.2014 року.

Згідно оглянутої в судовому засіданні медичних карт стаціонарного хворого в 2011-2013 роках ОСОБА_7 лікувався чотири рази в Луцькій МКЛ, поступав в тяжкому стані та стані середньої важкості. 15 грудня 2013 року був доставлений каретою швидкої допомоги у важкому стані, в свідомості, дещо некритичний(ознаки енцефолопатії). ІНФОРМАЦІЯ_1 року - загальний стан хворого важкий, скарги на загальну слабкість, в свідомості, контактний, періодично сонливий, виражені набряки та пастозність нижніх кінцівок. 19 грудня 2013 року - стан хворого важкий, в свідомості, ознаки енцефалопатії, не критичний, скарги на загальну слабкість, кашель, здуття живота, відчуття страху, о 14.20 год. у хворого наступила зупинка серцево-судинної діяльності і дихання, констатована біологічна смерть.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що оскільки на час посвідчення заповіту ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 не був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, позов слід задовольнити та визнати недійсним заповіт, укладений ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом О.А. 18 грудня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 3189, номер у Спадковому реєстрі 55506472.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину судом зроблений перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Висновок судово-психіатричної експертизи у справі є лише одним із доказів у справі і йому надана оцінка в сукупності з іншими доказами у справі. Разом з тим суд враховує, що будь-які зовнішні обставини (пояснення сторін, їх представників, показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Крім того суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 слід стягнути 243,60 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст.203, 215, 225, 1233,1234, 1247,1248,1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Заповіт, укладений ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичом Олександром Анатолійовичом 18 грудня 2013 року та зареєстрований в реєстрі за № 3189, номер у Спадковому реєстрі 55506472 - визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк