Справа №493/148/16-ц
Провадження № 2/493/176/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2016 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В:

02.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 01 грудня 1999 року помер його батько ОСОБА_4, внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Одеська область, м. Балта, вул. Радянська, 64, котрий згідно свідоцтва про право власності від 02.08.1899 року виданого Балтською міською радою на підставі рішення виконкому Балтської міської ради від 19.07.1988 року за № 210 є власником будинку.

Спадкоємцями за законом першої черги є позивач та відповідач.

В установлений законом строк позивач звернувся, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто фактично спадщину прийняв, але не оформив її до цього часу, свідоцтва про право на спадщину не отримав.

Відповідач ОСОБА_3 спадщину після смерті чоловіка прийняла, так як на час його смерті постійно проживала з ним.

Відповідач хоч і прийняла спадщину, але в даний час на неї не претендує.

У вересні 2015 року позивач звернувся до нотаріальної контори про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус йому відмовила, в звязку з тим, що відповідач вчасно не відмовилась від спадщини, крім того позивач не міг надати оригінал свідоцтва про право власності на спірний будинок, а тому позивач змушений звернутися до суду, оскільки він не має змоги оформити право власності на будинковолодіння в позасудовому порядку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та підтвердив викладене.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала та просила його задовольнити.

Суд, ознайомившись з доводами сторін, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер 01 грудня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 201331 виданим Переймівською сільською радою Балтського району Одеської області 03 грудня 1999 року.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Балта, вул. Радянська, 64.

ОСОБА_2, який народився 05 травня 1964 року являється сином сином ОСОБА_4, померлого 01.12.1999 року, та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІV-КА № 558539.

Окрім позивача спадкоємицею за законом першої черги є відповідач ОСОБА_3, яка в судовому засіданні відмовилась від частки у спадковому майні, просила про задоволення позову.

Так, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р. у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 помер 01.12.1999 року, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року.

Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Статею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

За змістом розд. VІІ вказаного Кодексу прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчать про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 553 ЦК України (в ред 1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь із спадкоємців закликаних від спадкоємства за законом або заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Відповідно до п.4.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №296 від 22.02.2012 р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Із копії спадкової справи № 1019/2000 р. видно, що ОСОБА_2, звернувся із заявою про прийняття спадщини 11.05.2000 р.

ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та оскільки відповідач вчасно не відмовилась від спадщини.

Відповідно до діючої на часі смерті ОСОБА_4 - Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства від 18 червня 1994 р. №18/5, прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Прийняття спадщини по закону в частині - не допускається.

Судом встановлено, що згідно даних копій технічного паспорту житловий будинок за адресою м. Балта, вул. Радянська, 64, Одеської області побудований в 1978 р.

Згідно довідки виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 07.09.2015 року № 3559 ОСОБА_2 дійсно зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Технічний паспорт на будинок виготовлено 15.10.2015 року.

З оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи житловий будинок придатний до проживання. Самочинного будівництва не виявлено, технічний стан будинку відповідає нормативним вимогам ДСНС України.

Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 29.06.1998 року за № 121. Таким чином, права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

Відповідно до п. 10 додатку № 1 до п. 2.1. «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Таким чином, оскільки спадкоємець звернувся із заявою про прийняття спадщини у встановлений строк, та фактично прийняв спадщину, оскільки користується будинком та постійно сплачує комунальні платежі суд приходить до переконання про успадкування позивачем житлового будинку за адресою: Одеська область, м. Балта, вул. Радянська, 64.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже позовні вимоги позивача грунтуються на вимогах закону, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, тому суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1216-1223, 1261, 1268-1269 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 як за спадкоємцем за законом першої черги право власності на житловий будинок (на плані - А), загальною площею 75,4 кв.м., житловою площею 44,1 кв.м., камяний погреб з шийкою (на плані - а1), навіс (на плані а4), камяна літня кухня (на плані - К), камяний сарай (на плані Л), гараж (на плані - М), який розташований за адресою: м. Балта, вул. Радянська, 64, Одеської області, який раніше належав ОСОБА_4, померлому 01.12.1999 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів

С У Д Д Я