Справа № 299/2858/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Леска В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Виноградівського районного суду від 18 лютого 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) звернулося в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що 28.02.2011 між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг. що є договором приєднання.

Згідно умов цього договору Банк надав ОСОБА_1 кредитну картку «Універсальна», ліміт якої було встановлено у розмірі 2100 грн., зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Позичальниця не виконала своїх зобов'язань за вказаним договором, унаслідок чого в неї перед Банком утворилася заборгованість, яка станом на 31.07.2015 складає 13 555,66 грн., з яких 1995,05 грн. за кредитом; 7828,91 грн. за відсотками; 2610 грн. пеня та комісія; 500 грн. штраф (фіксована частина) і 621,70 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Виноградівського районного суду від 18.02.2016 у задоволенні позову Банку відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу Банк. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засіданні апеляційного не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 185). Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст 305 ЦПк України, справу розглянуто за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення місцевого суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів факту укладення договору між Банком і ОСОБА_1, за яким остання отримала кредитну картку зі встановленим кредитним лімітом, не довів розміру отриманого позичальником кредиту та на яких умовах надано кредит.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.02.2011 між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, що є договором приєднання (ст.634 ЦК України).

Вказаний договір про надання банківських послуг складається із анкети-заяви ОСОБА_1 від 28.12.20011, Памятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг і Тарифів. Згідно умов цього договору Банк надав ОСОБА_1 кредитну картку «Універсальна» максимальний кредитним ліміт було встановлено у розмірі 2100 грн., зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка ОСОБА_1 факт укладення кредитного договору між нею і Банком не заперечувала. За час розгляду справи в суді першої інстанції заперечень проти позову Банку не подавала, розмір обчисленої позивачем заборгованості не оспорювала.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11 Умов картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній. Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов).

Питання про застосування позовної давності відповідачем не порушувалося.

Із наданого Банком розрахунку заборгованості, а також виписки по виданій позичальнику кредитній картці № 581033 вбачається, що ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим її заборгованість станом на 31.07.2015 складає 13555,66 грн., з яких 1995,05 грн. за кредитом; 7828,91 грн. за відсотками; 2610 грн. пеня та комісія; 500 грн. штраф (фіксована частина) і 621,70 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4, 5, 67, 80).

Із виписки по кредитній картці також слідує, що останнє погашення (поповнення карткового рахунку) позичальником здійснено 25.10.2012, а останнє зняття позичальником готівкових коштів із цього рахунку вчинено з банкомату 17.12.2012 (а.с. 76).

Колегія суддів, оцінюючи такі докази у сукупності, вважає, що висновок місцевого суду про те, що позивач не довів наявність факту укладення між ним та ОСОБА_1 кредитного договору є помилковим і не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим Договором.

У відповідності до п. 2.1.1.7.6 при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів клієнт повинен сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору та неналежне виконання зобовязань позичальником, колегія суддів вважає, що позов Банку є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

За таких обставин рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Відповідно до ст. 88 ЦКП України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати; якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду із позовом та при поданні апеляційної скарги Банком було сплачено судовий збір в загальній сумі 2557,80 грн. (а.с. 1,150), які на користь Банку слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п.п.3, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду від 18 лютого 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 28.02.2011 в сумі 13 555 (тринадцять тисяч пятсот пятдесят пять) гривень 66 коп., з яких 1995 (одна тисяча девятсот девяносто пять) гривень 05 коп. заборгованість за кредитом; 7828 (сім тисяч вісімсот двадцять вісім) гривень 91 коп. заборгованість за відсотками; 2610 (дві тисячі шістсот десять) гривень пеня та комісія; 500 (пятсот) гривень штраф (фіксована частина) і 621 (шістсот двадцять одна) гривня 70 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 2557 (дві тисячі пятсот пятдесят сім) гривень 80 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча: Судді: