Ухвала іменем україни
23 березня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Агат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітку і відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Агат» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що з 23 лютого 2012 року наказом від 22 лютого 2012 року № 38 його призначено виконуючим обов'язки голови правління Відкритого акціонерного товариства «Агат» (далі - ВАТ «Агат»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Агат» (далі - ПАТ «Агат»).

З 20 березня 2012 року наказом від 19 березня 2012 року № 40 ОСОБА_6 звільнено з посади виконуючого обов'язки голови правління ВАТ «Агат» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Проте при звільненні з вини відповідача з ним не було проведено повний розрахунок.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2014 року стягнуто з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_6 заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі

1 954 грн 79 коп. за різні періоди роботи позивача у відповідача. Зокрема, за період роботи з 23 лютого 2012 року по 20 березня 2012 року заборгованість із заробітної плати склала 255 грн 48 коп.

Також позивач вказував, що у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінив у 20 тис. грн.

На підставі наведеного вище ОСОБА_6 просив суд стягнути з ПАТ «Агат» на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 32 525 грн 49 коп.; компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 30 грн 66 коп.; моральну шкоду у розмірі 20 тис грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 29 425 грн 49 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 05 січня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_6 26 382 грн 39 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Агат» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги та стягнувши з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 29 425 грн 49 коп., виходив із того, що відповідач порушив право позивача щодо строків розрахунку при звільненні, що передбачені ст. 116 КЗпП України, тому відповідно до ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 березня 2012 року по 11 липня 2014 року в розмірі 32 525 грн 49 коп.

Однак з урахуванням примусового виконання заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2014 року та фактично стягнутими з відповідача на користь позивача середнього заробітку - 3 100 грн, компенсації в розмірі 30 грн 66 коп., моральної шкоди у розмірі 400 грн, суд зменшив загальний розмір нарахованого відшкодування на суму фактичного проведеного стягнення до 29 425 грн 49 коп.

Апеляційний суд, з урахуванням фактичного виконання заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2014 року про стягнення 3 100 грн за затримку розрахунку при звільненні, дійшов висновку щодо стягнення належить сума у розмірі 26 382 грн 39 коп.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають матеріалам справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 з 23 лютого 2012 року по 20 березня 2012 року працював виконуючим обов'язки голови правління ВАТ «Агат» за сумісництвом (а. с. 4, 5).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2014 року стягнуто з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_6 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 1 954 грн 79 коп.

Фактичний розрахунок проведено 11 липня 2014 року.

У лютому 2012 року позивач пропрацював 5 днів. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що сума заробітку позивача за лютий 2012 року становить 255 грн 48 коп., тобто середньоденний заробіток складає 51,096 грн (255,48 : 5), що за 577 днів затримки розрахунку при звільненні складає 29 482 грн 39 коп.

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження від 05 травня 2015 року було фактично виконано заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2014 року, яке в подальшому скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року, про стягнення з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3 100 грн (а. с. 162).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, праводиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органом належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Передбачений частиною першою статті 117 КЗпП Україниобов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, з урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що з позивача на користь відповідача з урахуванням стягнутої за рішенням суду суми середнього заробітку у розмірі 3 100 грн підлягає стягненню 26 382 грн 39 коп.

Що стосується доводів касаційної скарги щодо того, що на сьогодні є два рішення, які набрали законної сили про стягнення з ТОВ «Агат» на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зокрема: рішення апеляційного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року та рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2014 року, вони є необґрунтованими, оскільки стосуються різних періодів роботи позивача на займаних посадах.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду не вбачається, що судом при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Агат» відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур В.А. Нагорняк Т.О. Писана