У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, третя особа - служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 45 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування коштами в строк, передбачений умовами договору.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» і відповідачем 10 червня 2008 року укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, вартістю 240 154,77 грн, що в еквіваленті становило 30 300,00 доларів США.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 10 квітня 2013 року становила 47 326,43 доларів США, за відсотками - 6 830,31 доларів США, пеня - 1 414,20 доларів США.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними із боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Крім того, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора (стягувача) за договором від 10 червня 2008 року, позичальником згідно з яким є відповідач ОСОБА_1

На підставі наведеного, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 червня 2008 року № 2633/0608/45-002 станом на 10 квітня 2013 року в розмірі 444 178,52 грн, а саме: заборгованість за кредитом - 378 280,15 грн, за відсотками - 54 594,67 грн, пеня - 11 303,70 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 10 червня 2008 року № 2633/0608/45-002 звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 10 червня 2008 року у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 36,3 кв. м, житловою площею 17,5 кв. м, яка зареєстрована за ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів на підставі Закону України «Про виконавче провадження», на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки нерухомого майна. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позичальником належним чином не виконувалися умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, в рахунок погашення якої позивач обґрунтовано просив звернути стягнення на іпотечне майно, оскільки заміна кредитора була проведена з дотриманням вимог чинного на той момент законодавства, оскільки діяльність ТОВ «Кредитні ініціативи», як фінансової установи, яка здійснює факторингові операції, не підлягає ліцензуванню. Крім того, неповнолітня дитина відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована у спірній квартирі у 2009 році, тобто після укладення іпотечного договору, а тому звернення стягнення на заставлене майно не може вважатися порушенням прав неповнолітньої дитини по користуванню житловим приміщенням.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова