АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Свистунова О.В., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій, з урахуванням уточнень, просив визнати неправомірними дії державного виконавця Сивокозова О.М. щодо складення акту опису ї арешту майна від 25 березня 2015 року та скасувати даний акт (а.с. 1-2, 134-138).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року скаргу було задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо складання акту опису й арешту нерухомого майна боржника: приміщення, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 118, приміщення №169, поз. 1-31, яке знаходиться в іпотеці.

Скасовано акт опису й арешту нерухомого майна боржника від 22 травня 2015 року, складений старшим державним виконавцем відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо приміщення, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 118, приміщення №169, поз. 1-31, яке знаходиться в іпотеці (а.с.175).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року внесено виправлення в ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2015 року, а саме: по тексту ухвали вірно читати особу дії та документи якої оскаржуються «старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління державної виконавчої служби у Дніпропетровській області ОСОБА_4» замість помилково вказаного «старший державний виконавець відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3» (а.с. 191).

На ухвалу суду про виправлення описки відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що судом порушені норми процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

За змістом вказаної статті під опискою слід розуміти випадкову граматичну помилку, що тягне за собою неточний виклад змісту судового рішення чи перекручування його суті (наприклад, пропуск літери, цифри, їх перестановка, описки у написанні складних прізвищ або складних чисел тощо); арифметична помилка - це помилка у підрахунках (арифметичних діях).

Як розяснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Зі змісту уточненої скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржував дії державного виконавця Сивокозова О.М. та просив скасувати акт опису й арешту нерухомого майна від 25 березня 2015 року, складений державним виконавцем Сивокозовим О.М (а.с. 134-138).

Разом з тим, ухвалою суду визнано неправомірними дії державного виконавця Сивокозова О.М. та скасовано акт опису й арешту нерухомого майна від 22 травня 2015 року та складений державним виконавцем Сивокозовим О.М.

В матеріалах справи міститься акт опису й арешту майна від 22 травня 2015 року, складений старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління державної виконавчої служби у Дніпропетровській області ОСОБА_4, проте вимоги щодо його скасування з скарзі не зазначені (а.с.172).

Крім того, суд вирішив дане питання за відсутності осіб, що беруть участь у справі, в тому числі, апелянта.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 219 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання; їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Районний суд зазначені вимоги закону не врахував, будь-які відомості про повідомлення сторін про розгляд судом питання про виправлення описки у відповідності до вимог зазначеної норми та ст. ст. 74-76 ЦПК України, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові витрати понесені апелянтом за подання апеляційної скарги на даний час стягненню не підлягають, оскільки в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року судам розяснено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді