Справа № 522/8671/15-ц
Провадження № 2/522/565/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради та просить визнати за нею право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52, 2 кв. м., житловою площею 36, 3 кв. м., в порядку спадкування за заповітом від 15 жовтня 2004 року після смерті ОСОБА_3, яка померла 10 квітня 2014 року.

Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому ОСОБА_2 міської ради народних депутатів від 11 січня 1994 року. 15 жовтня 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого на випадок її смерті право власності на вищевказану квартиру переходить до ОСОБА_1

Також позивачка зазначила, що 10 квітня 2014 року ОСОБА_3 померла, та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю в позивачки оригіналу заповіту від 15 жовтня 2004 року. У звязку з цим, ОСОБА_1 звернулась до суду з дійсним позовом.

Представник позивачки ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 В останнє судове засідання представник відповідача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про отримання представником судової повістки.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому ОСОБА_2 міської ради народних депутатів від 11 січня 1994 року.

15 жовтня 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт, що був посвідчений державним нотаріусом Четвертої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим №1-1919, згідно якого на випадок її смерті право власності на вищевказану квартиру переходить до ОСОБА_1

ОСОБА_3 померла 10 квітня 2014 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії І-ЖД №375477. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

12 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю в позивачки оригіналу заповіту від 15 жовтня 2004 року, що вбачається з відповіді №2525/02-14 від 19 листопада 2014 року.

У судовому засіданні також доведено, що оригінал вищевказаного заповіту в позивачки відсутній, у звязку з чим вона зверталась до відповідних правоохоронних органів.

Згідно відповіді Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 14 березня 2015 року до ЄРДР була внесена заява ОСОБА_1 від 01 грудня 2014 року з приводу викрадення документів на квартиру АДРЕСА_1, а саме: технічного паспорту, свідоцтва про право власності, оригіналу заповіту, та свідоцтва про смерть ОСОБА_3 Однак, кримінальне провадження по вказаній заяві було закрито, оскільки зібраних даних не достатньо для подальшого досудового розслідування, та з матеріалів вбачаються цивільно-правові відносини.

На виконання ухвали суду від 28 грудня 2015 року про витребування доказів до суду було надано ОСОБА_4 з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть ОСОБА_3, яка померла 10 квітня 2014 року; належним чином завірену копію свідоцтва про право власності виданого Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому ОСОБА_2 міської ради народних депутатів від 11 січня 1994 року; відповідь Четвертої ОДНК від 19 січня 2016 року про те, що 15 жовтня 2004 року вказаною конторою був посвідчений заповіт від імені ОСОБА_3 за №1-1919.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У свою чергу, ст. 1297 ЦК України встановлює обовязок спадкоємця звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 12681270 ЦК.

У випадках відсутності правовстановлюючих документів у звязку з їх втратою та відсутності реєстрації обєкта нерухомості за спадкодавцем (на імя спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Тому, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на вказану квартиру.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись Листом ВССУ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ст. ст. 638, 1216, 1217, 1223, 1235, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 73, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52, 2 кв. м., житловою площею 36, 3 кв. м., в порядку спадкування за заповітом від 15 жовтня 2004 року після смерті ОСОБА_3, яка померла 10 квітня 2014 року.

Рішення після набрання ним законної сили є підставою для реєстрації Реєстраційною службою ОСОБА_2 міського управління юстиції за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.