Ухвала

іменем україни

4 лютого 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДьомінаО.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від

19 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Державна міграційна служба в Харківській області, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини з України в супроводі матері без згоди батька, надання дозволу на оформлення малолітній дитині документів для виїзду за кордон без згоди батька,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини з України в супроводі матері без згоди батька, надання дозволу на оформлення малолітній дитині документів для виїзду за кордон без згоди батька.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

У відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон.

У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли

16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що позивач фактично просила дозволити виїзд дитини за кордон без згоди батька до будь-якої країни на будь-який час до досягнення дитиною повноліття, однак зазначені вимоги позивача суперечать вищевказаним вимогам закону, і оскільки, позивач не визначила загальний термін надання дозволу, не зазначила часового проміжку перебування дитини у іноземній державі, судами було обґрунтовано відмовлено у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_2

Також, судами було вірно зазначено, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє для постійних виїздів дитини за кордон без згоди батька суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, чим фактично позбавляють батька можливості брати участь у вихованні дитини (сина) та можливості спілкування з ним.

Із поданої касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Державна міграційна служба в Харківській області, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини з України в супроводі матері без згоди батька, надання дозволу на оформлення малолітній дитині документів для виїзду за кордон без згоди батька, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна