АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Калиновського А.Б.,

за участі секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися з позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідно до договору № K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року відповідач ОСОБА_3 отримав кредит на суму 19 575,61 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2015 року. В порушення умов договору свої зобов'язання належним чином ОСОБА_3 не виконував. Вимоги до ОСОБА_3, що випливають з кредитного договору № K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки №167 від 20 жовтня 2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом, тому просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року у розмірі 11 132,96 доларів США, що еквівалентно 88 952 грн. 30 коп., та стягнути з ПАТ «Акцент-банк», ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 000 грн., стягнути з ОСОБА_3 витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн., та судові витрати.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року в сумі 88 952 грн. 30 коп., та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 10 000 грн., а всього заборгованість у сумі 98 952 грн. 30 коп., що еквівалентно 12 384,52 доларів США та складається з: заборгованість за кредитом -

9 672,54 доларів США; заборгованість по процентам за корисутвання кредитом - 1 328,89 доларів США; заборгованість по комісії за корисутвання кредитом - 377,07 доларів США; пеня за несвоєчасність викоанння зобов'язань за договором - 386,48 доларів. США; штраф (фіксована частина) - 62,55 доларів США, штраф (процентна сладова) - 1 883,09 доларів США. Стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір у розмірі 989 грн. 52 коп. В іншій частині позову відмовлено (а.с.33, 34).

13 березня 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду від 26 вересня 2013 року (а.с.36).

Ухвалою суду від 25 березня 2015 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було скасовано (а.с.42).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3

було укладено кредитно-заставний договір № K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 19 575,62 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2015 року (а.с.9-17).

Також, сторонами було укладено та підписано додаток №1 до кредитно-заставного договору №K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року, а саме графік погашення кредиту (а.с.18).

В якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежувався сумою, зазначеною у додатку-1 до цього договору в розмірі 10 000 грн. (а.с.7, 8).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 20 травня 2013 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором становить 12 384,52 доларів США, з яких: 9 672,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 328, 89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 377,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 087 грн. 97 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 588,25 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.4, 5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції посилався на те, що заявлені позивачем вимоги є недоведеними та не підтверджуються матеріалами справи, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є, зокрема, повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до кредитно-заставного договору №K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 19 575,62 доларів США, зі сплатою за користування відсотків у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2015 року. Предметом застави є автомобіль марки CHERY TIGGO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с.9-17).

В якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежувався сумою, зазначеною у додатку-1 до цього договору в розмірі 10 000 грн. (а.с.7, 8).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору та, як вбачається з матеріалів справи, автомобіль, що є предметом застави, відповідно до Акту від 28 грудня 2011 року, було передано позичальником ОСОБА_4 в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 94, 130).

Згідно Довідки-рахунку від 31 травня 2012 року автомобіль марки CHERY TIGGO, який є предметом застави, було реалізовано банком за 7 944,95 доларів США та вказана сума була перерахована ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором (а.с.124, 125-128, 129).

Після реалізації вказаного автомобіля, відповідно до розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 20 травня 2013 року, заборгованість ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором повністю погашена не була та становить загальну суму - 12 384,52 доларів США, з яких: 9 672,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 328, 89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 377,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 087 грн. 97 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 588,25 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.4, 5).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що у ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Приватбанк» існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується та складається із: 9 672,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 328, 89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 377,07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стосовно розміру пені - 386,48 доларів США, що еквівалентно на час звернення банку з позовними вимогами до суду - 3 087 грн. 97 коп. (а.с.6), слід зазначити, вирішуючи питання про розмір такої заборгованості, судова колегія виходить із її розрахунку, наданого банком, однак, вважає за можливе зменшити розмір пені, як її складової частини, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобов'язання, а саме: пеня за прострочення оплати.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

З матеріалів справи вбачається, строк повернення кредитних коштів за вказаним кредитним договором - 28 серпня 2015 року, автомобіль, що є предметом застави, в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 передав 28 грудня 2011 року, останній платіж за договором ОСОБА_3 було здійснено у червні 2012 року, а із зазначеними позовними вимогами до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 01 серпня 2013 року, тобто більше ніж через один рік з дати реалізації автомобіля та останнього платежу, що свідчить про те, що своїми діями ПАТ КБ «ПриватБанк» сприяв збільшенню розміру пені, а тому розмір пені за вищевказаним договором має бути зменшений з 386,48 доларів США, що в еквіваленті на час звернення банку з позовними вимогами до суду становив - 3087 грн. 97 коп., до 1 000 грн. та стягнення суми пені має відбуватися у гривні, про що в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет №15-93).

Враховуючи те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Проте, фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов'язання у гривні.

Стосовно стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафів: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 588,25 доларів США - штраф (процентна складова), слід зазначити, відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Тобто, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така ж правова позиці висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Отже, враховуючи вищезазначене в частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором слід відмовити.

Щодо вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на їх користь 3 200 грн. за надання юридичних послуг слід зазначити, граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із правовою допомогою, передбачені ст.84 ЦПК України, та передбачені Законом України від 01 січня 2012 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», де у ст.1 зазначено, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Доказів на підтвердження того, що вищевказана сума була перерахована ПАТ КБ «ПриватБанк» за надання юридичної допомоги у даній цивільній справі, а також участі осіб, які б надавали правову допомогу, у судовому засіданні матеріали справи взагалі не містять, а тому вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 3200 грн. за надання юридичної допомоги є недоведеними та не відповідають вищезазначеним вимогам закону.

Стосовно вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ПАТ «Акцент-Банк» за договором поруки слід зазначити, згідност. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Такий же висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-745ц15.

Виходячи з того, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості, рішення суду в цій частині на підставі ст. ст. 205, 310 ЦПК України необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, повідомивши позивача, що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитно-заставним договором № K2X6AN23990033 від 29 серпня 2008 року, яка складається із: 9 672,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 328,89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 377, 07 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1 000 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 989 грн. 52 коп.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості - закрити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді