________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1710/16-ц
Провадження № 2/520/2141/16
УХВАЛА

про розгляд заяви про забезпечення позову

29.02.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про захист порушеного права споживача та визнання договорів недійсними, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 /при застосуванні ануїтентної схеми погашення/ від 27.02.2008 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 під впливом обману з боку банку; визнати недійсним Додаток № 1 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту від 27.02.2008 року; визнати недійсним додаток № 2 «Тарифи Банку» до кредитного договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.02.2008 року; визнати недійсним іпотечний договір від 27.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_2; скасувати заборону № 81 відчуження нерухомого майна, накладену на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладену приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 надали заяву про забезпечення позову, а саме просять заборонити ПАТ "УкрСиббанк" здійснювати обробку та передачу персональних даних ОСОБА_1 по договору про надання споживчого кредиту № 0 третім особам. Мотивуючи заяву тим, що відповідач як власник прав вимоги на підставі первинних договорів має можливість укласти з третіми особами договір факторингу, що призведе до ускладнення даної справи, та зокрема, ускладнить витребування даних у відповідача щодо позивача.

Представник відповідача ПАТ "УкрСиббанк" ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви сторони позивача про забезпечення позову, оскільки пояснив, що Банк не має наміру передавати кредитний портфель щодо позивача третій стороні.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, так як необґрунтована і недоведена, оскільки стороною позивача відповідно до положень постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» не надано жодних доказів на підтвердження вимог, заявлених у заяві про забезпечення позову, а саме посилання на потенційну можливість відповідача відчужити кредитний портфель щодо позивача третій стороні, суд вважає не достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали особою без участі якої її було постановлено.

Суддя Васильків О. В.