Ухвала

іменем україни

28 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі в період з 23 червня 2006 року по 11 серпня 2010 року, від шлюбу мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який проживає з нею. Зазначала, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Має змогу вивозити дитину за межі України на оздоровлення та відпочинок, однак, відповідач з незрозумілих їй причин дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не надає. Зазначала, що дитина навчається в спеціалізованому навчальному закладі з поглибленим вивченням англійської мови, і відвідування англомовних країн сприятиме її вивченню.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, належним чином дослідивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки чинним законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова