Справа №337-234/16-ц
Провадження №2-337-401/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Латій В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» Запорізької обласної ради, третя особа ОСОБА_6 про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» Запорізької обласної ради у якому просить суд скасувати наказ Комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» Запорізької обласної ради №127-к від 17.12.2015 р. та поновити на посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти і стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.12.2015 р. до дня поновлення на посаді.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона з лютого 2003 року працювала на посадах методиста та старшого викладача кафедри дошкільної освіти на умовах безстрокового договору. 15 вересня 2014 р. переведена на умови прийняття на роботу до проведення конкурсу на посаду старшого викладача цієї кафедри, а 24.12.2014 р. з нею як з обраною за конкурсом було укладено контракт на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти за №02-08/44 від 24.12.2014 р. терміном на 1 рік, з 24.12.2014 р. по 31.12.2015 р., чим погіршено становище як працівника порівняно з законодавством України про працю. Вона сумлінно виконувала свої обов'язки, зауважень, попереджень, доган не мала. Впродовж терміну контракту повністю виконала зобовязання, покладені на неї. Враховуючи на те, що з боку адміністрації її не було попереджено про розірвання контракту та контрактом не передбачено продовження терміну його дії, 22 грудня 2015 р. вона звернулася до ректора з проханням щодо переукладення з нею нового контракту, а у разі відмови, письмово повідомити про причини цього. У звязку із хворобою з 29.12.2015 р. по 06.01.2016 р. вона перебула на лікарняному, про що повідомила адміністрацію та звернулася із заявою від 30.12.2015 року про прохання в перенесенні вирішення питання щодо терміну дії контракту про призначення на посаду старшого викладача до одужання. Проте обидві заяви були проігноровані. 04.01.2016 р. вона поштою отримала листа від КЗ «ЗОІППО» ЗОР за № 545 від 31.12.2015 р. за підписом ректора ОСОБА_6, в якому зазначено, що у зв'язку із закінченням 31.12.2015 р. контракту №02-08/44 від 24.12.2014р. її запрошують отримати трудову книжку. 6 січня 2016 року, після закриття лікарняного листа, прийшла до інституту з метою оформлення документів щодо роботи в подальшому, але ректор ОСОБА_6В незаконно відмовив в працевлаштуванні. В приймальні нічого не пояснюючи запропонували розписатися в наказі за № 127-к від 17.12.2015 р. про звільнення з 31.12.2015 р., про який нічого не знала і з яким ознайомилася лише 06 січня 2016 р. Вважає, що переведення на контракт проведено в порушення вимог ст. 9 «Кодексу законів про працю України», яка наголошує, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Також інститутом порушено пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 р. за №170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», в якому встановлено, що контрактна форма трудового договору застосовується до працівників при прийнятті (найманні) на роботу, лише у випадках, прямо передбачених законами. На посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти вона з 10 січня 2007 року (наказ №7-к від 10.01.2007 р, запис в трудовій книжці за №26). Пунктом 5 Положення про порядок укладення контрактів при прийомі (найманні) на роботу працівників затвердженого вищезазначеною Постановою встановлено, що умови контракту, що погіршують становище працівника порівняно з чинним законодавством, угодами і колективним договором, вважаються недійсним. Суттєвим погіршенням її становища порівняно з чинним законодавством є наявність у контракті №02-08/44 від 24.12.2014 р. пункту 5.11. про обовязок «ЗОІППО» ЗОР звільнити науково-педагогічного працівника по закінченню строку контракту тобто 31.12.2015 р. Це свідчить про те, що її звільнення суперечить чинному законодавству, так як вона працювала на умовах безстрокового договору, у 2014 році трудові відносини з інститутом тривали і не переривалися (була переведена), тому зазначення у контракті дати звільнення та фактичного звільнення 31.12.2015 р. є безпідставним. Також своїми діями адміністрація інституту незаконно відмовила у прийнятті на роботу. Так, як вона ІНФОРМАЦІЯ_1, то має додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню. З 31.12.2015 р. вона не працює.

Також до суду ОСОБА_5 надала додаткові письмові пояснення, відповідно до яких вказала, що заяву з проханням щодо укладення строкового трудового договору (контракту) вона не писала. В її трудовій книжці записано: номер запису 34, 24.12.2014 р., як з обраною за конкурсом укладено контракт на посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти, наказ №131-к від 24.12.2014р. В наказі № 131 -к від 24.12.2014р. зазначено: як з обраною за конкурсом, укласти контракт з 24.12.2014р. по 31.12.2015р. на посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису інституту, надбавкою за вислугу років у розмірі 30% від посадового окладу. Підстава: протокол рішення Вченої ради № від 24.12.2014р., контракт №02-08/44 від 24.12.2014 року. В наказі та трудовій книжці жодним словом на сказано, що вона приймається на роботу, а записано, що з нею укладено контракт на посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти, тобто перебуваючи на посаді з нею уклали контракт, при цьому безстроковий трудовий договір не припинявся. Вважає, що безстроковий трудовий договір між роботодавцем КЗ «ЗОІППО» ЗОР та нею, як працівником, діяв аж до дня звільнення до 31.12.2015р. Зазначає, що контракт складено в довільній формі, не дотримано Типової форми контракту з працівником, яка затверджена наказом Мінпраці України від 15.04.1994р. № 23 та затвердженого в Мінюсті України 28 квітня 1994р. за №84/2. Вказує, що акредитованим за певним рівнем може бути визнаний вищий навчальний заклад, який проводить підготовку (перепідготовку) фахівців за напрямами і спеціальностями відповідних освітньо-кваліфікаційних рівні не менше ніж дві третини яких акредитовано за рівнем, не нижчим за заявлений рівень акредитації закладу. Відповідно до копії листа Міністерства освіти і науки України від 14.02.2015 року №1/10-520 щодо стану справ в комунальному закладі «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» зазначено, що комунальний заклад «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» не має сертифікату про акредитацію і його не можна відносити до вищих навчальних закладів. Згідно переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000р. № 963, зі змінами та доповненнями, до науково-педагогічних працівників віднесено тільки старших викладачів вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівнів акредитації. Старших викладачів Комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» ЗОР не можна відносити до науково- педагогічних працівників, а відтак, під час заміщення вакантних посад конкурсний відбір не передує укладенню трудового договору (контракту). Підписуючи контракт у січні 2015 року, а контракт вона отримала до підпису тільки у січні 2015 року, вона сподівалась на продовження трудових відносин, навіть не могла подумати, що буде звільнена так, як сумлінно виконувала свої обов'язки, зауважень, попереджень, доган не мала. Подала дві заяви на імя ректора щодо прохання в продовженні трудових відносин, а 6 січня 2016 року в кабінеті ректора особисто спілкувалась з ОСОБА_6 та зверталась із проханням не звільняти. Вважає доведеним факт того, що бажала працювати в КЗ «ЗОІППО» ЗОР.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов у яких вказано, що з позивачем було укладено 24 грудня 2014 р. контракт № 02-08/44 у звязку з обранням за конкурсом. За наказом «З особового складу» від 24.12.2014 р. № 131-К та умовами контракту, позивача призначено на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти на термін з 24 грудня 2014 р. по 31 грудня 2015 р. За пунктами 6.1. та 6.1.1. контракту, підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії. Позивача 31.12.2015 р. було звільнено за пунктом 2 статті 36 ОСОБА_7 України. Укладення з позивачем, який обійняв посаду науково-педагогічного працівника, контракту, як і проведення конкурсного відбору, є вимогою як чинного законодавства, так і законодавства, яке діяло під час укладання з позивачем контракту. Позивач, визнаючи це, 15.09.2014 р. подала заяву стосовно укладення з нею строкового трудового договору на час проведення конкурсу. Це було її волевиявлення так як заяву вона написала власноруч і з нею уклали строковий трудовий договір саме за її заявою. У подальшому, як з обраною за конкурсом, з нею було укладено контракт. Контракт вона підписала, а це свідчить, що вона погоджувалась на його умови. Контракт - різновид строкового трудового договору, а строковий трудовий договір підлягає розірванню у день закінчення його дії. Позивач, при укладенні контракту це усвідомлювала. Позивач у заяві від 22.12.2015 р. просила переукласти з нею контракт. Чинним законодавством не передбачено переукладання контракту. У заяві від 30.12.2015 р. позивач просила продовжити дію контракту до одужання. Чинним законодавством не передбачено, що у випадку закінчення терміну строкового трудового договору, в тому числі контракту, роботодавець повинен задовольнити вимогу працівника щодо продовження терміну. Позивач після звільнення не подавав заяви з проханням прийняти її на роботу із зазначенням на яку посаду, на який час тощо, вона тільки прохала продовжити її контракт. Звинувачення керівника відповідача в незаконній відмові у працевлаштуванні безпідставне. Коли особа бажає бути прийнята на роботу вона на імя керівника пише заяву у якій зазначає «Прошу прийняти мене на посаду», цього позивач не зробила. Крім того, згідно вимог пункту 12 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 р. № 1556-УІІ та пункту 2.7. Положення «Про організацію та проведення конкурсного відбору на заміщення посад та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників» КЗ «ЗОІППО» ЗОР», вакантні посади науково-педагогічних працівників можуть заміщуватись за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад в поточному навчальному році в окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками. Цієї потреби у відповідача немає. Позивач, вимагаючи скасувати наказ від 17.12.2015 р. № 127-к не оспорює законність свого звільнення за пунктом 2 ст. 36 ОСОБА_7 України. Просить відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову.

У судовому засіданні та у судових дебатах, позивач і представник позивача підтримали позовні вимоги просять їх задовольнити, пояснили, що безперечно підтверджується факт того, що ОСОБА_5 була звільнена незаконно. З січня 2007 року вона працювала на посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти на умовах безстрокового договору, у 2014 році трудові відносини з інститутом тривали і не переривалися. Заяв щодо звільнення її та прийняття (призначення) на посаду на умовах строкового трудового договору вона не писала. У 2014 році в наказах та трудовій книжці не зазначено, що ОСОБА_5 була звільнена та що вона приймається на роботу, а записано, що з нею укладено контракт на посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти, тобто перебуваючи на посаді з нею уклали контракт, при цьому безстроковий трудовий договір не припинявся. Вважають, що безстроковий трудовий договір діяв аж до дня незаконного звільнення 31.12.2015 року. Зловживаючи своєю владою ОСОБА_6 звільнив ОСОБА_5 під час лікарняного та в порушення чинного законодавства затримав остаточний розрахунок при звільненні на 48 днів. Комунальний заклад «Запорізький обласний інститут післядипломної педагогічної освіти» Запорізької обласної ради не відноситься до вищих навчальних закладів. Зазначають, що працівники в установах та закладах освіти здійснюють свою діяльність на постійній основі, умови їх роботи носять довгостроковий характер, тому достатніх обґрунтованих підстав вважати роботу працівників такою, яка має строковий характер, немає. В пункті 5.11 контракту №02-08/44 від 24 грудня 2014 р. записано, що у обовязки інституту входить звільняти науково-педагогічного працівника по закінченню строку контракту, достроково на його вимогу, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту, в тому числі закладом освіти. Тобто, порушує законодавство та умови контракту заклад освіти, а звільняють за це порушення науково-педагогічного працівника. Контракт укладено терміном на один рік з 24.12.2014 р. по 31.12.2015 р., в пункті 6.1.1. записано, що підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії. Ці умови суттєво погіршують становище працівника, а в статті 9 Кодексу законів про працю України зазначено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. В контракті в Розділі 6. Припинення, зміни та розірвання контракту зазначено: Підставами для розірвання контракту є: 6.1.1. Закінчення строку його дії. Тобто, з цього свідчить, що роботодавець КЗ «ЗОІППО» ЗОР визнає факт розірвання контракту 31.12.2015 року. А розірвання і припинення це різні факти закінчення дій трудових правовідносин працівника з роботодавцем, розірвання, згідно діючого законодавства - це дострокове припинення трудового договору. Чому ж, тоді в наказі про звільнення та в трудовій книжці написано про причини звільнення відповідно до п.2 ст.36 ОСОБА_7 України. При розірванні контракту працівників звільняють за іншими пунктами та статтями. Контракт №02-08/44 від 24 грудня 2014 р. укладено без відповідних заяв працівника, наказів про звільнення та призначення, зміст його спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Про порушення свого права при укладенні контракту та звільненні позивач дізналася тільки 20.01.2016 року на особистому прийомі у Директора Департаменту освіти та науки Запорізької облдержадміністрації де ОСОБА_5 було кваліфіковано розяснено про порушення трудового та іншого законодавства України роботодавцем. Також було наголошено, що при досягненні позивачем пенсійного віку Пенсійний фонд України не зможе призначити пенсію ОСОБА_5 у звязку з неправильними записами зробленими кадровою службою КЗ «ЗОІППО» ЗОР в трудовій книжці і треба буде звертатися до суду з проханням про скасування неправильних записів. Після цього та після звернення до Голови Запорізької обласної організації Профспілки працівників освіти і науки України 25.01.2016 року, де юрисконсультом цієї профспілки було сказано: «ОСОБА_8 зло пошутили», ОСОБА_5 звернулась з позовом до Хортицького районного суду м. Запоріжжя. Вважає, що перебіг позовної давності обчислюється з 20.01.2016 року. Вказує, що підтверджується факт необґрунтованої відмови у прийнятті ОСОБА_5 на роботу. 6 січня 2016 року в кабінеті ректора вона особисто спілкувалась з ОСОБА_6 та зверталась із проханням у працевлаштуванні. Після бесіди ОСОБА_6 вийшов у приймальну і в присутності свідків, особисто представнику позивача відповів, що не може прийняти на роботу. ОСОБА_5 подала дві заяви на імя ректора з проханням в продовженні з нею трудових відносин. Після 6 січня 2016 року позивач заяв не писав, адже перед тим як перейти до документального оформлення трудових відносин, необхідно з'ясувати ще ряд питань, а саме в який структурний підрозділ (цех, відділ, дільницю, кафедру та інше) і на яку роботу (посаду) приймається особа. В обговоренні цих питань ОСОБА_6В категорично відмовив. Відмова здійснена всупереч гарантіям, які надані ОСОБА_5 Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 р. за №5067-УІ.

Також ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона була звільнена за проукраїнську позицію на установі.

У судовому засіданні та у судових дебатах представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що укладення з позивачем, який обійняв посаду науково-педагогічного працівника, контракту, як і проведення конкурсного відбору, є вимогою як чинного законодавства, так і законодавства, яке діяло під час укладання з позивачем контракту, а саме: згідно статті 21 ОСОБА_7 України, сфера застосування контракту визначається законами України; у пункті 3 статті 54 Закону України «Про освіту» від 23.05.1991 р. № 1060-ХП зазначено, що науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття їх на роботу здійснюється на основі конкурсного відбору; у пункті 3 статті 48 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 р. № 1060-ХІІ (який діяв під час укладання з Позивачем контракту), зазначено, що науково-педагогічні працівники обираються за конкурсом; Положенням про обрання та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації (затверджене наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2002 р. № 774 та діюче на час укладення контракту) визначено, що відповідно до чинного законодавства з науково-педагогічними працівниками, яких обрано за конкурсом, можна укладати контракти; у акті перевірки Відповідача від 01.03.2013 р., яку проводила Державна інспекція навчальних закладів МОН України, зазначено, що Відповідач повинен, у відповідності до Закону України «Про вищу освіту», здійснювати обрання за конкурсом науково-педагогічних працівників; відповідно до пункту 11 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» від 1.07.2014 р. № 1556-УІ1, укладенню трудового договору зі старшими викладачами передує конкурсний відбір, порядок проведення якого затверджується вченою радою вищого навчального закладу; згідно Положення «Про організацію та проведення конкурсного відбору на заміщення посад та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників» КЗ «ЗОІППО» ЗОР» (затверджене Вченою радою - протокол № 1 від 03.01.2013 р.), з обраним за конкурсом науково-педагогічним працівником, ректор може укладати контракт. Вищевикладене свідчить, що: особа, яка претендує на роботу науково-педагогічного працівника, повинна пройти конкурсний відбір; укладання контракту з науково-педагогічними працівниками передбачено чинним законодавством. Позивач, визнаючи це, 15.09.2014 р. подала власноруч написану заяву стосовно укладення з нею строкового трудового договору на час проведення конкурсу. Це було її волевиявлення так як заяву вона написала власноруч і з нею уклали строковий трудовий договір саме за її заявою. У подальшому, як з обраною за конкурсом, з нею було укладено 24 грудня 2014 р. контракт № 02-08/44 контракт (наказ «З особового складу» від 24.12.2014 р. № 131-К). Строковий трудовий договір, укладений між позивачкою та відповідачем у формі контракту, був обумовлений характером роботи, а позивачку віднесено до категорії працівників, які працюють за контрактом, на підставі закону. За вищезазначеними наказом та умовами контракту, Позивача призначено на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти на термін з 24 грудня 2014 р. по 31 грудня 2015 р. За пунктами 6.1. та 6.1.1. контракту, підставою для розірвання контракту є закінчення строку його дії. Позивача 31.12.2015 р. було звільнено за пунктом 2 статті 36 ОСОБА_7 України. У будь-якому випадку, ці події відбулись в 2014 році, строк судового оскарження минув, а тому не підглядають розгляду та зясуванню у судовому засіданні. Строковий трудовий договір підлягає розірванню у день закінчення його дії. Позивач, при укладенні контракту це усвідомлювала. Позивач, вимагаючи скасувати наказ Відповідача від 17.12.2015 р. № 127-к не оспорює законність свого звільнення за пунктом 2 ст. 36 ОСОБА_7 України. Позивач у заяві від 22.12.2015 р. прохала Відповідача переукласти з нею контракт. Чинним законодавством не передбачено обов'язкове переукладання контракту за вимогою працівника. У заяві від 30.12.2015 р. Позивач просив продовжити дію контракту до одужання. Чинним законодавством не передбачено, що у випадку закінчення терміну строкового трудового договору, в тому числі контракту, роботодавець повинен задовольнити вимогу працівника щодо продовження терміну. Позивач після звільнення не подавав заяви Позивачу з проханням прийняти її на роботу із зазначенням на яку посаду, на який час тощо. Це підтверджується Журналами обліку документації, яка надійшла до інституту, а також поясненнями свідка по справі ОСОБА_9. Позивач тільки прохала продовжити її контракт. Звинувачення керівника Відповідача в незаконній відмові у працевлаштуванні безпідставне. Це означає, що відсутній предмет спору - відсутня незаконна відмова у працевлаштуванні. Крім того, згідно вимог пункту 12 статті 55 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 р. № 1556-VII та пункту 2.7. Положення «Про організацію та проведення конкурсного відбору на заміщення посад та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників» КЗ «ЗОІППО» ЗОР», вакантні посади науково-педагогічних працівників можуть заміщуватись за трудовим договором до проведення конкурсного заміщення цих посад в поточному навчальному році в окремих випадках, у разі неможливості забезпечення освітнього процесу наявними штатними працівниками. Цієї потреби у Відповідача немає.

У судових дебатах представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що наказом № 33-к від 01.02.2003 року ОСОБА_5 була прийнята на роботу на посаду методиста вищої категорії кафедри дошкільної освіти з 01.02.2003 року по переводу з міського управління освіти м. Запоріжжя. Наказом № 7-к від 10.01.2007 року вона була переведена на посаду старшого викладача (ставка) та методиста вищої категорії (0,5 ставки) кафедри дошкільної освіти з 10 січня 2007 року. Наказом № 351-К від 20 серпня 2008 року ОСОБА_5 була звільнена з посади методиста вищої категорії (0,5 ставки) з 27 серпня 2008 року за власним бажанням. З 25 лютого по 01 березня 2013 року Державною інспекцією навчальних закладів України було проведено планову перевірку Комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» Запорізької обласної ради за результатами якої складено Акт перевірки від 01.03.2013 року. Одним з недоліків в Акті було зазначено, що в ЗОІППО в порушення п.3 ст. 48 Закону України «Про вищу освіту», Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III - УІ рівнів акредитації, та п. 9.6. Статуту ЗОІППО здійснюється прийом та призначення на посаду без проведення конкурсу на посади викладачів, завідувач кафедр, проректорів. На усунення виявлених недоліків Наказом № 073-Д від 15.03.2013 року, були затверджені заходи щодо усунення недоліків виявлених Державною інспекцією навчальних закладів України, які були затверджені протоколом № 2 від 13.03.2013 року зборів трудового колективу ЗОІППО. Відповідно до плану заходів було вирішено, зокрема запровадити призначення науково-педагогічних працівників на заміщення вакантних посад на конкурсній основі відповідно до Положення затвердженого Вченою радою (від 31.01.2013 року). Укласти контракти з науково-педагогічними працівниками відповідно до Закону України «Про вищу освіту». 15.09.2014 року ОСОБА_5 було подано власноруч написану заяву про переведення її на умови прийняття на роботу до проведення в установленому законом порядку конкурсу на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти з 15.09.2014 року. Наказом № 101-К від 15.09.2014 року ОСОБА_5 на підставі її заяви було переведено на умови прийняття на роботу до проведення в установленому законом порядку конкурсу на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти з 15.09.2014 року. 24.12.2014 року ОСОБА_5 було обрано за конкурсом на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти (протокол № 9 засідання лічильної комісії щодо результатів таємного голосування про вибори кандидата на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти). Наказом № 131-К від 24.12.2014 року «З особового складу» було вирішено з ОСОБА_5 як обраною за конкурсом, укласти контракт з року по 31.12.2015 року. ОСОБА_5 була ознайомлена з наказом № 131-К від 24.12.2014 року. Будь-яких заперечень чи скарг з її сторони не надходило. 24.12.2014 року з ОСОБА_5 було укладено Контракт № 02-08/44 від 24.12.2014 року з терміном дії з 24.12.2014 року по 31.12.2015 року. Зазначений контракт було підписано ОСОБА_5 власноручно без будь-яких зауважень. Згідно з п. 6.1.1. Контракту підставами для розірвання Контракту є, зокрема, закінчення строку його дії. Відповідно до п. 5.11. Контракту КП «ЗОІППО» ЗОР зобовязується звільняти науково-педагогічного працівника по закінченню строку контракту, достроково на його вимогу, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту в тому числі закладом освіти. Враховуючи, що строк дії контракту закінчився 31.12.2015 року ОСОБА_5 була звільнена з посади старшого викладача кафедри дошкільної освіти з 31.12.2015 року. Трудові відносини з ОСОБА_5 після 31.12.2015 року продовжені не були. Виходячи з норми Закону України «Про освіту» форма трудового договору у виді контракту може застосовуватись при прийнятті на роботу педагогічних та науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів. Відповідно до п. 10 «Положення про обрання та прийняття на роботу науково- педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівня акредитації» затвердженого наказом Міністерства освіти та науки України № 744 від 24.12.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2003 року за № 600/7921 (діючий на момент укладення контракту № 02-08/44 від 24.12.2014 року) термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Відповідно до Постанови КМУ № 963 від 14.06.2000 року посада старший викладач відноситься до науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III - ІУ рівня акредитації. Відповідно до статті 27 Закону України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року № 1556-VII вищий навчальний заклад утворюється у формі державної, комунальної, приватної установи і працює на засадах неприбутковості. Юридична особа (крім наукової установи) набуває статусу вищого навчального закладу з моменту отримання ліцензії на провадження освітньої діяльності. Вищі навчальні заклади державної, комунальної та приватної форми власності мають рівні права у провадженні освітньої, наукової та інших видів діяльності. Вищий навчальний заклад діє на підставі власного статуту. Відповідно до п. 1.1. Статут Комунальний заклад «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» Запорізької обласної ради віднесено до вищих навчальних закладів III - ІУ рівнів акредитації. Відповідно до інформації з Єдиного реєстру виданих ліцензій Комунальний заклад «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» Запорізької обласної ради має ліцензію серії АЕ № 636133 видану Міністерством освіти України з терміном дії з 30.07.2014 до 01.07.2019 року. Отже укладення з ОСОБА_5 Контракту № 02-08/44 від 24.12.2014 року з терміном дії з 24.12.2014 року по 31.12.2015 року здійснено в повній відповідності до вимог закону. Зазначений контракт було підписано ОСОБА_5 власноручно без будь-яких зауважень. Згідно з п. 6.1.1. Контракту підставами для розірвання Контракту є, зокрема, закінчення строку його дії. Відповідно до п. 5.11. Контракту КП «ЗОІППО» ЗОР зобовязується звільняти науково-педагогічного працівника по закінченню строку контракту, достроково на його вимогу, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту в тому числі закладом освіти. Згідно з ст. 36 «Підстави припинення трудового договору» підставою припинення трудового договору є закінчення строку договору та з підстав передбачених контрактом. Враховуючи, що строк дії контракту № 02-08/44 від 24.12.2014 року закінчився 31.12.2015 року трудові відносини з ОСОБА_5 були припинені з 31.12.2015 року.

У судовому засіданні та у судових дебатах представник третьої особи, суду пояснив, що з позовом не згоден, також наголосив, що з ОСОБА_5 був укладений контракт з терміном дії до 31.12.2015 року, який був власноручно підписаний позивачкою. Строк дії контракту закінчився та позивачка була звільнена.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_5 не подавала заяви про прийняття на роботу після закінчення дії контракту. Вона приходила 06.01.2016 року до ректора, та свідок не памятає щоб ректор спілкувався з представником позивача. Ректор вийшов з позивачкою і свідок віддала позивачці її трудову книжку за яку та розписалась у журналі. Також свідок пояснила, що заява від ОСОБА_5 про продовження контракту за два місяці до його закінчення не подавалась.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідка, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що відповідно до копії наказу № 33-к від 01.02.2003 року ОСОБА_5 була прийнята на роботу на посаду методиста вищої категорії(ставка) кафедри дошкільної освіти з 01.02.2003 року по переводу з НМЦ міського управління освіти м. Запоріжжя(а.с.63).

Відповідно до копії наказу № 7-к від 10.01.2007 року ОСОБА_5 була переведена на посаду старшого викладача(ставка) та методиста вищої категорії (0,5 ставки) кафедри дошкільної освіти з 10 січня 2007 року(а.с.64).

Відповідно до копії наказу № 351-К від 20.08.2008 року ОСОБА_5 була звільнена з посади методиста вищої категорії (0,5 ставки) з 27.08.2008 року за власним бажанням ст. 38 ОСОБА_7 України(а.с.65).

Відповідно до копії статуту Комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» Запорізької обласної ради, затвердженого рішенням Запорізької обласної ради №35 від 27.09.2011 року, п. 1.1., Комунальний заклад «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» Запорізької обласної ради відноситься до вищих навчальних закладів III - ІV рівнів акредитації(а.с.83-105).

Відповідно до копії «Положення про організацію та проведення конкурсного відбору на заміщення посад та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників КЗ «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» ЗОР, воно затверджено Вченою радою, протоколом №1 від 31.01.2013 року(а.с.37-42).

Відповідно до копії витягу з Акту перевірки Комунального закладу «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» Запорізької обласної ради від 01.03.2013 року, зокрема встановлено, що в інституті на порушення п.3 ст. 48 Закону України «Про вищу освіту», «Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів III - ІV рівнів акредитації», та п. 9.6. Статуту КЗ «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» ЗОР здійснюється прийом та призначення на посаду без проведення конкурсу на посади викладачів, завідувач кафедр, проректорів. В інституті не затверджена конкурсна комісія(а.с.34-36).

Відповідно до копії протоколу № 2 від 13.03.2013 року зборів трудового колективу КЗ «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» ЗОР, ухвалено затвердити план заходів щодо усунення зауважень за результатами перевірки(а.с.67-68).

Відповідно до копії наказу № 073-Д від 15.03.2013 року, затверджені заходи щодо усунення недоліків виявлених комісією Державної інспекції навчальних закладів України(а.с.66).

Відповідно до копії додатку №1 до наказу № 073-Д від 15.03.2013 року затверджено запровадження призначення науково-педагогічних працівників на заміщення вакантних посад на конкурсній основі відповідно до Положення затвердженого Вченою радою (від 31.01.2013 року). Укласти контракти з науково-педагогічними працівниками відповідно до Закону України «Про вищу освіту»(а.с.69).

Відповідно до копії попередження про істотні зміни умов праці від 21.10.2013 року, ОСОБА_5 була попереджена про переведення на умови прийняття на роботу до проведення в установленому законом порядку конкурсу(а.с.16).

Відповідно до копії заяви від 15.09.2014 року ОСОБА_5 просила перевести її на умови прийняття на роботу до проведення в установленому законом порядку конкурсу на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти з 15.09.2014 року(а.с.43).

Відповідно до копії наказу № 101-К від 15.09.2014 року ОСОБА_5 на підставі її заяви, переведено на умови прийняття на роботу до проведення в установленому законом порядку конкурсу на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти з 15.09.2014 року(а.с.71-72).

Відповідно до копії протоколу № 9 засідання лічильної комісії щодо результатів таємного голосування про вибори кандидата на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти, ОСОБА_5 балотувалась на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти(а.с.70).

Відповідно до копії наказу № 131-К від 24.12.2014 року з ОСОБА_5 як обраною за конкурсом, вирішено укласти контракт з 24.12.2014 року по 31.12.2015 року на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти(а.с.44-46).

Відповідно до копії Контракту № 02-08/44 від 24.12.2014 року, ОСОБА_5 як науково педагогічний працівник та КП «ЗОІППО» ЗОР підписали контракт з терміном дії з 24.12.2014 року по 31.12.2015 року(а.с.11-15, 47-51).

Відповідно до п. 6.1.1. контракту № 02-08/44 від 24.12.2014 року, підставами для розірвання Контракту є закінчення строку його дії.

Відповідно до п. 5.11. Контракту № 02-08/44 від 24.12.2014 року, КП «ЗОІППО» ЗОР зобовязано звільняти науково-педагогічного працівника по закінченню строку контракту, достроково на його вимогу, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту в тому числі закладом освіти.

Відповідно до копії протоколу №11 засідання кафедри дошкільної освіти КЗ «Запорізький обласний інститут післядипломної освіти» ЗОР від 26.11.2015 року, ухвалено, зокрема, звіт про виконання умов контракту за 2015 рік ОСОБА_5 затвердити(а.с.73-78).

Відповідно до копії наказу № 127-к від 17.12.2015 року, ОСОБА_5 було звільнено з 31.12.2015 року за п.2 ст. 36 ОСОБА_7 України у звязку з закінченням строку дії контракту(а.с.62).

Згідно до власноручному напису у наказі, ОСОБА_5 не згодна зі звільненням.

Відповідно до копії заяви від 22.12.2015 року, ОСОБА_5 просила переукласти з нею контракт на новий термін у звязку з тим, що Контрактом № 02-08/44 від 24.12.2014 року не передбачено продовження терміну його дії(а.с.4, 52).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_5 від 30.12.2015 року, вона доводила до відома, що з 29.12.2015 року перебуває на лікарняному і просить перенести вирішення питання щодо дії контракту(а.с. 5, 53).

Відповідно до копії журналу обліку документації яка надійшла до інституту, заява отримана 30.12.2015 року(а.с.55-57).

Відповідно до копії листа від 31.12.2015 року, ОСОБА_5 було повідомлено про необхідність отримання трудової книжки у звязку із закінченням 31.12.2015 року контракту № 02-08/44(а.с.6).

Відповідно до копії листка непрацездатності, ОСОБА_5 з 29.12.2015 року по 31.12.2015 року звільнена від роботи(а.с.54).

Відповідно до копії книги обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, ОСОБА_5 отримала трудову книжку(а.с.79-81).

Відповідно до п. 7, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів №9 від 06.11.1992 року, згідно зі ст.24 ОСОБА_7 укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Контракт є особливою формою трудового договору і укладається він, коли його застосування відповідає законодавству (ст.21 ОСОБА_7). Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно з законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог може бути підставою для визнання відповідно до ст.9 ОСОБА_7 недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством(статті 36, 39-41 ОСОБА_7).

З приводу тверджень позивача відносно порушення вимог відповідачем ОСОБА_7 України та інших законів, щодо переведення на контракт.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 була ознайомлена з наказом відповідача № 131-К від 24.12.2014 року яким вирішено укласти з нею контракт з 24.12.2014 року по 31.12.2015 року на посаду старшого викладача кафедри дошкільної освіти. ОСОБА_5 було підписано Контракт № 02-08/44 від 24.12.2014 року з терміном дії з 24.12.2014 року по 31.12.2015 року, та вона усвідомлювала, що підставами для розірвання Контракту є закінчення строку його дії, та обовязок відповідача звільнити науково-педагогічного працівника по закінченню строку контракту, як передбачено у п. 5.11., п. 6.1.1. контракту.

Суду не надано доказів наявності будь-яких зауважень, заперечень, скарг зі сторони ОСОБА_5 з приводу переведення на контракт, укладення контракту, строків дії контракту, не внесення окремих пунктів до контракту, тощо.

Також суду не надано доказів того, що ОСОБА_5, у встановленому законом порядку, оскаржувала укладення, переведення її на контрактну форму, ставила питання про визнання недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

Позовних вимог з цього приводу ОСОБА_5 не заявлялося.

З приводу тверджень позивача відносно порушення вимог відповідачем ОСОБА_7 України та інших законів, щодо незаконної відмови відповідача у прийнятті на роботу, фактичну відмову у проханні щодо переукладення з нею нового контракту.

Суду не надано доказів наявності будь-яких заяв ОСОБА_5 про прийняття на роботу після закінчення строку дії контракту.

Чинним законодавством України не передбачено обовязковості переукладення контракту на новий строк.

Також позовних вимог щодо неправомірних дій з боку відповідача по відмові у прийнятті на роботу, відмову у переукладенні нового контракту, позивачем не висувалося.

З приводу тверджень позивача відносно порушення вимог відповідачем ОСОБА_7 України та інших законів, щодо її звільнення у період тимчасової непрацездатності.

Відповідно до наданих суду доказів, ОСОБА_5 було звільнено з 31.12.2015 року за п.2 ст. 36 ОСОБА_7 України у звязку з закінченням строку дії контракту, відповідно до наказу № 127-к від 17.12.2015 року. В матеріалах справи наявна копія листка непрацездатності, за яким ОСОБА_5 з 29.12.2015 року по 31.12.2015 року звільнена від роботи, наявна копія заяви ОСОБА_5 від 30.12.2015 року, в якому вона вказувала, що з 29.12.2015 року перебуває на лікарняному і просить перенести вирішення питання щодо дії контракту, наявна копія листа від 31.12.2015 року, яким ОСОБА_5 повідомлено про необхідність отримання трудової книжки у звязку із закінченням 31.12.2015 року контракту № 02-08/44.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів №9 від 06.11.1992 року, правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці(ч.3 ст.40 ОСОБА_7) стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) ОСОБА_7, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок(довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Суд вважає, що звільнення ОСОБА_5 на підставі наказу № 127-к від 17.12.2015 року, відбулося не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а за п.2 ст. 36 ОСОБА_7 України у звязку з закінченням строку дії контракту.

З приводу тверджень позивача відносно звільнення за її проукраїнську позицію на установі.

Суду не надано належних та допустимих доказів, що звільнення ОСОБА_5 на підставі наказу № 127-к від 17.12.2015 року, за п.2 ст. 36 ОСОБА_7 України відбулося та було причиною її громадської проукраїнської позиції.

З огляду на викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог.

Куруючись ст. ст.10, 11, 57, 60, 61, 88, 212-218 ЦПК України, ст. 21-24, 36, 232, 233 ОСОБА_7 України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про скасування наказу №127-к від 17.12.2015 року, поновлення на посаді старшого викладача кафедри дошкільної освіти, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: