АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2049/16 Справа № 180/3278/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі вказаним позовом в обґрунтування якого зазначав те, що він знаходився у трудових відносинах з ПАТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат. За час роботи на даному підприємстві позивач отримав професійне захворювання, яке обумовлено умовами в яких він працював. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, відсутність денного освітлення, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза сприяли розвитку професійних захворювань. Крім того, за час роботи на виробництві ним було отримано травму. Згідно виписок із акту огляду МСЕК йому визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках 60% та встановлено третю групу інвалідності. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач вважав, що у нього наявна моральна шкода, оскільки він втратив професійну працездатність; перестав бути повноцінною людиною; постійно відчуває наслідки травми; стан його здоровя незадовільний; змушений вживати лiкарськi препарати; йому протипоказано займатися всіма видами фізичної праці; стало фактично неможливо займатися домашніми справами, що потребують навіть незначних фізичних зусиль; через захворювання багато часу знаходиться на стаціонарному лікуванні. Оскільки, відповідач в передбаченому законом прядку не виплатив йому страхову суму за завдану у звязку з отриманням професійного захворювання та травмою моральну шкоду, позивач просив стягнути з відповідача страхову виплату за моральну шкоду в сумі 60 000 грн.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23.12.2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з ПАТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Також, суд стягнув з ПАТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач частково втратив працездатність внаслідок отриманої травми на виробництві при виконанні трудових обовязків, а також у звязку з отримання за час роботи професійних захворювань, а тому у звязку з внесеними до Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності змінами від 23.02.2007 року, відшкодувати завдану позивачу втратою працездатності моральну шкоду повинен роботодавець, який не створив безпечних умов праці.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 04.04.1994 року по 01.10.2015 року та працював гірничим робочим очисного забою 5 роз., що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-6).

03.03.1998 року з позивачем стався нещасний випадок, повязаний з виробництвом, що підтверджується копією акту про розслідування нещасного випадку №7/3 від 05.03.1998 року (а.с.9-10).

Висновком МСЕК від 16.10.2008 року позивачу внаслідок цієї травми встановлено безстроково 10% втрати професійної працездатності.

Крім того, за час роботи на ПАТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується копією медичного висновку №958 від 09.07.2015 року (а.с.14-15) і актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.07.2015 року (а.с.11).

Висновком МСЕК від 15.09.2015 року позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з втратою 60% стійкої втрати професійної працездатності, з них первинно: 50 % (30% вібраційна хвороба, 10% по радикулопатії, 10% по ХОЗЛ), повторно: 10% трудове каліцтво (а.с.7-8).

Відповідно до ч.1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 даної статті покладено на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розяснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що моральна шкода завдана позивачу в наслідок втрати ним працездатності у звязку з виконанням трудових обовязків та дії шкідливих факторів виробництва на підприємстві відповідача, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування відповідачем моральної шкоди, спричиненої позивачу.

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків (професійних захворювань) на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообовязкова соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до закону, право на встановлення факту спричинення особі моральної шкоди у вказаних правовідносинах покладено на суд, у звязку із чим суд дав належну оцінку висновку МСЕК щодо наявності факту спричинення моральної шкоди ОСОБА_2

Доводи ПАТ Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат в апеляційній скарзі стосовно відсутності висновку судово-психологічної експертизи щодо наявності моральної шкоди є безпідставними, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004 громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Як вбачається з п.4.1. рішення Конституційного Суду України №1-рп/2004 від 27.01.2004 року щодо офіційного тлумачення положення ч.3 ст. 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні та фізичні страждання.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір суми на відшкодування моральної шкоди не повністю відповідає встановленим обставинам справи, вимогам розумності та справедливості, а також ступеню втрати професійної працездатності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині розміру моральної шкоди, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з 20 000 грн. до 5 000 грн., частково задовольнивши апеляційну скаргу. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат задовольнити частково.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року змінити у частині розміру моральної шкоди, зменшивши розмір моральної шкоди з 20 000 грн. до 5 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: