Провадження № 2/522/3421/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.

при секретарі - Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів, в якому, з урахуванням уточнень, просять стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 544, 43 доларів США, що станом на дату звернення з уточненим позовом еквівалентно 279 427 грн. 40 коп., на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10 544, 43 доларів США, що станом на дату звернення з уточненим позовом еквівалентно 279 427 грн. 40 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 656 грн.

Позивач мотивує вимоги тим, що 25 вересня 2012 року між КП «Одеська пересувна механізована колона № 8» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 був укладений попередній договір №20 за яким відповідач (продавець) зобовязався а позивачі (покупці ) зобовязалися купити обєкт нерухомості, а саме: одну кімнатну квартиру № 3 (1б), загальною площею 43,7 кв.м., яка розташована на 2-ому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку із вбудованими приміщеннями та паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Мечнікова, 82, на умовах, встановлених цим договором. Згідно п. 2.1 Договір купівлі продажу обєкту нерухомості має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше четвертого кварталу 2013 року. Суму вказаного договору встановлено в розмірі, еквівалентному 42 700 доларів США, що на день укладення складає 341 301 грн. (по курсу 7 грн. 90 коп. за 1 долар США), за підпунктом 2.7 договору встановлений порядок здійснення платежів при умові змінення курсу долара США відносно гривні, додатком до договору затверджений графік внесення платежів, в якому усі належні платежі визначені в доларах США. У відповідності до підпункту 3, 4 Покупці зобовязались перерахувати на розрахункових рахунок Продавця першій авансовий платіж у розмірі 20% від суми договору та здійснювати наступні платежі за затвердженим графіком. У серпні 2013 року позивачами було встановлено, що будинок в якому останні придбали квартиру не почав будуватись та відповідач не зможе виконати свої зобовязання у встановлений договором строк, у звязку з чим звернулися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивачі та їх представник в судове засідання зявились, уточненні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти задоволення уточненого позову заперечував, посилаючись на свої заперечення, які містяться в матеріалах справи. Зазначив, що на виконання попереднього договору від 25 вересня 2012 року позивачі перерахували на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 168500 гривень і у разі визнання судом правочину недійсним відповідно до ч.2 ст.216 ЦК України відповідач зобовязаний повернути позивачам саме цю суму грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що уточненні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 25 вересня 2012 року між КП «Одеська пересувна механізована колона № 8» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 був укладений попередній договір №20 за яким відповідач (продавець) зобовязався а позивачі (покупці ) зобовязалися купити обєкт нерухомості, а саме: одну кімнатну квартиру № 3 (1б), загальною площею 43,7 кв.м., яка розташована на 2-ому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку із вбудованими приміщеннями та паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Мечнікова, 82, на умовах, встановлених цим договором. Згідно п. 2.1 Договір купівлі продажу обєкту нерухомості має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше четвертого кварталу 2013 року.

Суму вказаного договору встановлено в розмірі, еквівалентному 42 700 доларів США, що на день укладення складає 341 301 грн (по курсу 7 грн 90 коп за 1 долар США), за підпунктом 2.7 договору встановлений порядок здійснення платежів при умові змінення курсу долара США відносно гривні, додатком до договору затверджений графік внесення платежів, в якому усі належні платежі визначені в доларах США. У відповідності до підпункту 3, 4 Покупці зобовязались перерахувати на розрахункових рахунок Продавця першій авансовий платіж у розмірі 20% від суми договору та здійснювати наступні платежі за затвердженим графіком.

Договір не був затверджений нотаріально, при цьому Відповідач у тексті договору в підпункті 2.2 зазначив, що і додаткові угоди до договору також мають бути укладатися у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Передбачені договором та графіком платежі в іноземній валюті були зроблені позивачами у національній валюті за курсом долара США на день платежу (який на період з 25 вересня 2012 р. по 29 липня 2013 р. дорівнювався 7,99 грн. за 1 долар США), що відповідає вимогам законодавства, а саме приписам ч.2 статті 533 Цивільного кодексу України.

Окрім цього було встановлено, що позивачами на виконання попереднього договору внесено на рахунок КП «Одеська пересувна механізована колона № 8» грошову суму у розмірі 168 500 грн., що еквівалентно 21 088,86 доларів США, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Факт отримання КП «Одеська пересувна механізована колона № 8» зазначених коштів сторонами не спростований та не заперечується, що в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доведенню.

У серпні 2013 року позивачами встановлено, що будинок в якому останні придбали квартиру не завершений будівництвом, в звязку з чим зупинили платежі.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що будинок до цього часу не збудований.

Також судом встановлено, що укладений 25 вересня 2012 року попередній договір №20 за формою не відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, у письмовій формі.

Нормами ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

З аналізу зазначеної норми статті убачається, що перед державною реєстрацією укладеного договору передує його нотаріальне посвідчення. Підписаний сторонами договір нотаріально посвідчений не був, однак на його виконання позивачем були сплачені грошові кошти у розмірі 168 500 грн., що еквівалентно 21 088,86 доларів США, що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У відповідності до ч.2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За ч.1 статті 236 ЦК нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

За таких обставин, підписаний сторонами попередній договір №20 є недійсним (нікчемним), оскільки не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та реєстрації.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Оскільки факт отримання КП «Одеська пересувна механізована колона № 8» грошових коштів у розмірі 168 500 гривень сторонами не заперечується, натомість, підтверджується квитанціями банківської установи, а договір є нікчемним, тому суд вважає за необхідне застосувати у даному випадку реституцію, тобто повернути все одержане за попереднім договором №20 від 25 вересня 2012 року.

Статтями 524, 533 ЦК України передбачені загальні правила, згідно з якими зобов'язання повинно бути виражено та виконано виключно в гривнях. Можливість проведення розрахунків в іноземній валюті є винятком і передбачає наявність певних умов, установлених у законодавстві. Сторони зобов'язання можуть тільки визначити його грошовий еквівалент в іноземній валюті. Це жодним чином не впливає на валюту виконання зобов'язання, яке за законом має бути виконано в гривнях, однак обсяг виконання цього зобов'язання в гривнях прив'язуватиметься до офіційного курсу іноземної валюти на день платежу. Таким чином, ціна договору (зобов'язання) фактично фіксується в іноземній валюті та прямо залежить від її курсу, що законодавством не заборонено. Частина 2 ст. 533 ЦК установлює порядок розрахунку суми, що підлягає оплаті за договором, у разі, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті. Тобто визначальним є сам факт наявності такого еквівалента, а не черговість згадування валют у тексті договору. Згідно до листу Держпідприємництва від 21.12.2007 № 9563 визначення грошового еквівалента в зобов'язанні в іноземній валюті дозволяє учасникам цивільного обороту уникнути впливу інфляційних процесів.

Позивачі на виконання попереднього договору № 20 від 25 вересня 2012 року здійснювали відповідачу платежі відповідно до ціни договору, зафіксовану в доларах США. Так сторонами було укладено графік внесення платежів у доларах США.

В звязку з чим суд приходить до висновку, що законним буде стягнення в порядку реституції переданої суми відповідно до курсу долара США, у якій було визначено грошовий еквівалент ціни договору, в результаті чого сторони недійсного договору будуть фактично повернути саме до того майнового стану, в якому позивачі перебували до його укладення, без необґрунтованого погіршення чи поліпшення їх стану. Такий підхід цілком відповідає таким визначеним ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність.

Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі, який з урахуванням курсу на час здійснення переказів був еквівалентним 21 088, 86 доларам США, підтверджується відповідними квитанціями, копії яких надані до цього позову.

Так як позивачі знаходяться у фактичних сімейних відносинах, мешкають разом та ведуть спільне господарство, вони вважають усі кошти, що були виплачені ними відповідачу на виконання договору, сумісними коштами подружжя, які належать їм в рівних долях, незалежно від того, хто саме фактично здійснював платежі, тому вважають, що повернення цих грошей має бути зроблено з урахуванням цієї обставини.

Відповідно до квитанцій, які містяться в матеріалах справи, позивачі сплатили судовий збір у розмірі 3 656 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», ст. ст. 79, 88 ЦПК України, підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення судового збору, а саме у розмірі 3 656 грн.

Керуючись ст. ст. 215, 216, 220, 533, 625, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» (ідентифікаційний код юридичної особи 05529142, м. Одеса, вул. Мечнікова, 84) на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, грошові кошти у сумі 279 427 (двісті сімдесят девять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 40 копійок, що еквівалентно 10 544, 43 доларів США. Стягнути з Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» (ідентифікаційний код юридичної особи 05529142, м. Одеса , вул. Мечнікова, 84) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, грошові кошти у сумі 279 427 (двісті сімдесят девять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 40 копійок, що еквівалентно 10 544, 43 доларів США.

Стягнути з Колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» (ідентифікаційний код юридичної особи 05529142, м. Одеса , вул. Мечнікова, 84) на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1 та ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2, в рівних частках судовий збір у розмірі 3 656 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Чернявська

16.03.2016