АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/7702/15-ц Номер провадження 22-ц/786/101/16Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області у складі :

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів : Акопян В.І., Абрамова П.С.,

при секретарі : Ткаченко Т.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" та ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, вихідної та матеріальної допомоги, відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким

поновити його на роботі на посаді начальника управління контрольно-ревізійної роботи Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з 13 серпня 2015 року;

визнати протиправними дії в.о. директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" ОСОБА_3 при незаконному звільненні його з роботи;

стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 серпня 2015 року до дня поновлення на роботі, який на день предявлення позову до суду становить 14 790 грн. 87 коп.;

стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на його користь вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати, яка станом на 01 серпня 2015 року становила 27 919 грн. 83 коп., матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати, яка становить 27 919 грн. 83 коп., та 10 000 грн. моральної шкоди.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що звільнення позивача проведено з порушенням діючого законодавства, а саме вимог ст.42, ст.43, 492, 494 КЗпП України.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь ОСОБА_2 матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати у сумі 27 919,83 грн. та вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 27 919,83 грн. Вирішено питання судового збору. В решті позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, представник ДП "Укрспирт", посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд дав неправильну оцінку фактичним обставинам, а саме тим, якими підтверджується відсутність фінансової можливості у підприємства для здійснення виплати, передбачених колективним договором. Окрім того, всупереч нормам трудового законодавства суд неправильно вирахував розмір середньомісячного заробітку для визначення сум вихідної та матеріальної допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції у частині відмовлених позовних вимог скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд дав неправильну оцінку наданим сторонами доказам, а тому зробив помилковий висновок про правомірність звільнення позивача.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу ДП "Укрспирт" слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі змінити рішення суду першої інстанції у разі виявлення неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2014 року відповідно до наказу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» №101-к позивач призначений на посаду начальника управління контрольно-ревізійної роботи (т.1 а.с.83).

Листом №01-5-2/3 від 14 січня 2015 року за підписом в.о. генерального директора-першого заступника генерального директора ДП «Укрспирт» повідомлено голову ООПП АПК в ДП «Укрспирт» і голову профкому апарату управління ДП «Укрспирт» щодо проведення робіт з аналізу ефективності функціонування апарату управління ДП «Укрспирт», розроблення нової організаційної структури апарату, штатного розпису та попереджено про можливі майбутні звільнення працівників (т.1 а.с. 115).

Листом №01-5-2/31 від 04 лютого 2015 року за підписом заступника директора ДП «Укрспирт» повідомлено голову ООП АПК ДП «Укрспирт» про фінансовий стан підприємства на початок 2015 року, неефективність роботи центрального апарату підприємства та прийняте на підставі доручення Міністра аграрної політики та продовольства України рішення про розроблення нової структури управління підприємства, попереджено про майбутні скорочення чисельності працівників апарату управління і проведення консультацій щодо кандидатур осіб, які підлягають звільненню (т.1 а.с.116-117).

10 лютого 2015 року в.о. директора ДП «Укрспирт» направив на імя голови ООП АПК ДП «Укрспирт» лист №01-5-2/37 аналогічного змісту (т.1 а.с.118).

13 лютого 2014 року Міністерство аграрної політики та продовольства України (уповноважений орган управління) з метою зменшення адміністративних витрат звернулося до керівника ДП «Укрспирт» з листом № 37-32-3-13/1976 щодо проведення оптимізації кадрів ДП «Укрспирт» шляхом їх скорочення (т.1 а.с.121).

Наказом № 95 від 05 березня 2015 року затверджена нова редакція штатного розкладу апарату управління ДП «Укрспирт» у кількості 125 одиниць (т.1 а.с.17-20). У новій редакції штатного розкладу не передбачалося управління контрольно-ревізійної роботи та, відповідно, посади начальника цього управління.

Наказом №165 від 17 квітня 2015 року створена комісія по здійсненню організаційних заходів зі скорочення штату ДП «Укрспирт», до складу якої включені також голова ООП АПК ДП «Укрспирт» і голова та секретар профкому апарату управління ДП «Укрспирт» (т.1 а.с.119).

18 травня 2015 року відбулося засідання вказаної комісії, яка за результатами роботи погодила штатний розклад апарату управління ДП «Укспирт» (т.1 а.с.120).

20 травня 2015 року наказом №197 затверджена нова редакція штатного розкладу апарату ДП «Укрспирт» у кількості 134 одиниці (т.1 а.с.21-24). У новій редакції штатного розкладу не передбачалося управління контрольно-ревізійної роботи та, відповідно, посади начальника цього управління.

За станом на 01 червня 2015 року фактична чисельність працівників апарату ДП «Укрспирт» складала 199 осіб (т.1 а.с.191).

09 червня 2015 року ОСОБА_2 повідомлено під розпис про майбутнє звільнення та про відсутність у апараті ДП «Укрспирт» вакантних посад, що відповідають його кваліфікації, а також вакантних нижчих або менш оплачуваних посад (т.1 а.с.49).

13 липня 2015 року на адресу профкому апарату ДП «Укрспирт» направлено подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.122).

Рішенням профкому апарату ДП «Укрспирт» від 23 липня 2015 року (протокол № 275) відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку з невиконанням роботодавцем вимог ст.49-4 КЗпП України і ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» (ненадання у встановлений строк інформації про причини звільнення, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, терміни проведення звільнень, а також непроведення консультацій із профспілкою) (т.1 а.с.147-152). Під час засідання профкому, на якому був присутній ОСОБА_2, йому представником роботодавця був наданий для ознайомлення перелік вакантних посад за станом на 23 липня 2015 року, проте він не заявив про згоду на переведення на одну з цих посад.

Листом №08-2-1/302 від 12 серпня 2015 року ОСОБА_2 запропоновані вакантні посади за станом на 06 серпня 2015 року (а.с.35).

Наказом № 207 від 12 серпня 2015 року ОСОБА_2 звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (у звязку із скороченням штату) (т.1 а.с.16).

При звільнені ОСОБА_2 нараховано і сплачено вихідну допомогу у сумі 15 251 грн. 72 коп., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1 431 грн. 20 коп., заробітну плату за серпень 2015 року у сумі 2 356 грн. 70 коп., а всього 19 039 грн. 62 коп. (т.1 а.с.146).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 за червень-липень 2015 року склала 709 грн. 38 коп., середньомісячна 15 251 грн. 72 коп. (т.1 а.с.145).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог закону, проте за наявності фінансової можливості відповідач не виплатив позивачу передбачені умовами колективного договору вихідну допомогу при звільнені і допомогу на оздоровлення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом частини другої ст.49-4 КЗпП України, частини третьої ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Аналогічна норма закріплена у п.3.2.4 Колективного договору на 2013 2015 роки ДП «Укрспирт».

Таким чином, законом на роботодавця покладений обовязок не менше ніж за три місяці до запланованих звільнень працівників проінформувати профспілковий орган про А) причини наступних звільнень, Б) кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, В) терміни проведення звільнень.

При цьому такому обовязку роботодавця згідно ст.19, ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» кореспондує право і обовязок профспілкового органу представляти інтереси та здійснювати захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки; пропонувати заходи щодо соціального захисту членів профспілок, які вивільняються в результаті реорганізації або ліквідації підприємств, установ, організацій, здійснювати контроль за виконанням законодавства про зайнятість; вносити пропозиції державним органам, органам місцевого самоврядування, роботодавцям, їх об'єднанням про перенесення термінів, тимчасове припинення або скасування заходів, пов'язаних з вивільненням працівників, які є обов'язковими для розгляду.

У постанові ВСУ №703цс15 від 01 липня 2015 року сформульована правова позиція, згідно якої суд при вирішенні спору про поновлення на роботі має здійснити перевірку і дати юридичну оцінку рішенню профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення, яке відповідно до вимог ст.57, ст.212 ЦПК є одним із доказів у справі і не має для суду наперед встановленого значення.

Як вбачається з протоколу №275 від 23 липня 2015 року засідання профспілкового комітету ДП «Укрспирт» єдиним аргументом на користь відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_2 є невиконання, на думку профспілкового комітету, вимог закону щодо завчасного його інформування у встановленій формі про заплановані звільнення працівників (т.1 а.с.150-152).

Проаналізувавши надані у справу докази, зокрема листи від 14 січня 2015 року від 04 лютого 2015 року, від 10 лютого 2015 року (т.1 а.с.115 - 118), наказ №165 від 17 квітня 2015 року (т.1 а.с.119), протокол засідання комісії (т.1 а.с.120), колегія суддів приходить до висновку, що ДП «Укрспирт» виконало зазначені вище вимоги закону, оскільки у листах профспілковий орган проінформовано про обєктивну необхідність і причини запланованих звільнень, у подальшому з метою узгодження заходів щодо майбутніх звільнень створена спільна комісія, до складу якої увійшли керівники профспілкових організацій. Як слідує зі змісту протоколу засідання цієї комісії, представники профспілкових організацій були ознайомлені з новим штатним розкладом апарату ДП «Укрспирт» і погодили його. Отже, є очевидним те, що профспілкові організації (їхні керівники щонайменше) були ознайомлені з даними про кількість і категорії працівників, запланованих до звільнення, і про терміни проведення звільнень. Твердження профспілкових керівників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про те, що на засіданні комісії питання щодо кандидатур працівників, які підпадають під звільнення, не було розглянуто суперечить логіці, так як саме на засіданні вивчався і був погоджений новий штатний розклад, порівняння якого з існуючим на той час давало чітке уявлення щодо кількості і категорії працівників, які заплановані до звільнення (т.1 а.с.40-41, т.2 а.с.132-133).

При цьому у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували те, що профспілкові органи, використовували надані їм законом повноваження і вимагали від роботодавця певну інформацію, яка стосувалася майбутніх звільнень, а останній відмовив у наданні такої інформації.

З огляду на наведене слід визнати необґрунтованими доводи апеляційної скарги про порушення ДП «Укрспирт» вимог ст.43, ст.49-4 КЗпП України, ст.22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

З досліджених судом письмових доказів штатних розкладів (т.1 а.с.18-20, 22-24, 28-34) та наказів №95 від 05 березня 2015 року і №197 від 20 травня 2015 року (т.1 а.с.17,21), вбачається, що з березня 2015 року для апарату ДП «Укрспирт» затверджений новий штатний розклад, у якому не передбачалося такого структурного підрозділу як контрольно-ревізійне управління та, відповідно, посада начальника цього управління. Кількість працівників зменшена із 186 одиниць до 125 одиниць. У подальшому після проведення консультацій і засідання комісії по здійсненню заходів із скорочення штату ДП «Укрспирт» 20 травня 2015 року затверджена нова редакція штатного розкладу у кількості 134 одиниць, при цьому в останній редакції знову ж таки відсутній такий структурний підрозділ як контрольно-ревізійне управління і, відповідно, посада його начальника. Отже, наведені докази підтверджують фактичне скорочення чисельності працівників апарату ДП «Укрспирт» зі 186 осіб до 134 осіб.

Та обставина, що з 05 березня по 20 травня 2015 року ОСОБА_2 продовжував працювати на раніше займаній посаді і отримувати заробітну плату не має правового значення, оскільки цей факт не призвів до порушення трудових прав позивача.

Відповідно до частини третьої ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації за відповідною професією чи спеціальністю.

Стверджуючи про незаконність свого звільнення, ОСОБА_2 наполягав на тому, що відповідач не запропонував йому іншу роботу. Таке твердження спростовується дослідженим судом відеозаписом засідання профкому від 23 липня 2015 року (т.1 а.с.202), а також листом голови профкому апарату ДП «Укрспирт» від 29 січня 2016 року (т.2 а.с.135). ОСОБА_2 всупереч приписам ст.10, ст.60 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів по конкретним особам чи посадам про порушення відповідачем вимог ст.42 КЗпП України. Окрім того, позивачем не доведена та обставина, що він у період з 09 червня 2015 року по 12 серпня 2015 року за наявності у нього відповідної кваліфікації та придатності до виконання певних посадових обовязків виявив бажання зайняти ту чи іншу вакантну посаду, а йому у цьому було відмовлено та прийнято на роботу інших працівників. Відсутні також дані про те, що після звільнення відповідач провадив прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації (ст.42-1 КЗпП України).

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність звільнення ОСОБА_2

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ДП «Укрспирт», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.3.2.6 Колективного договору ДП «Укрспирт» у разі розірвання трудового договору у звязку із скороченням чисельності структурного підрозділу або реорганізацією підприємства роботодавець зобовязався виплачувати вихідну допомогу працівникам, для ОСОБА_2 у розмірі середньомісячної заробітної плати (т.1 а.с.53). Пунктом 7.2.3 цього ж договору встановлено право працівників на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати при наданні відпустки тривалістю не менше 14 календарних днів (т.1 а.с.61). За змістом наведених локальних норм, у тому числі і додатку №4 до колективного договору (т.1 а.с.133) перелічені виплати є одноразовими виплатами і відносяться до категорії інших компенсаційних, заохочувальних виплат, які виплачуються за наявності фінансової можливості підприємства.

За змістом ст.10, ст.13 КЗпП України, ст.1, ст.5, ст.7 ЗУ «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі його сторони закріплюють взаємні зобовязання щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, які передбачені трудовим законодавством. Колективний договір може містити додаткові порівняно з чинним законодавством гарантії, соціально-побутові пільги. Відповідно до пункту 3.2.6 Колективного договору ДП «Укрспирт» на 2013-2015 року (т.1 а.с.53) для вивільнюваних на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України працівників, які мають безперервний стаж у спиртовій галузі до пяти років, встановлена мінімальна передбачена ст.44 КЗпП України соціальна гарантія у виді виплати вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку, для інших працівників, які мають більший стаж роботи у спиртовій галузі, передбачена додаткова соціальна гарантія у виді підвищеного розміру вихідної допомоги. При цьому у пункті 3.2.6, а також у Розділах V, VII Колективного договору відсутня норма про те, що усі передбачені у ньому гарантії, компенсації та пільги є додатковими і виплачуються роботодавцем одночасно з виплатою таких же гарантій, компенсацій і пільг, які передбачені КЗпП України.

Згідно п.2 Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року середня заробітна плата обчислюється з дванадцяти останніх місяців роботи для оплати відпусток або розрахунку компенсації за невикористану відпустку. В усіх інших випадках середній заробіток обчислюється виходячи із сум, сплачених за два останні місяці роботи.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення і вихідної допомоги, суд першої інстанції погодився із розрахунком позивача та стягнув кошти, обраховані виходячи із заробітку за дванадцять останніх місяців роботи, що суперечить зазначеним положенням Постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року.

Згідно довідок ДП «Укрспирт» середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 при звільненні складала 15 251 грн. 72 коп. (т.1 а.с.145), при звільненні ОСОБА_2 нараховані і сплачені кошти у сумі 19 039 грн. 62 коп., у тому числі і 15 251 грн. 72 коп. вихідної допомоги при звільненні (т.1 а.с.146).

Надані ДП «Укрспирт» докази (т.1 а.с.134-144,174-189) не спростовують висновки суду першої інстанції про незаконність відмови ОСОБА_2 у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі одного середньомісячного заробітку, але обрахованого виходячи із сум, сплачених за два останніх місяці.

Оскільки вихідна допомога виплачена ОСОБА_2 у складі розрахункових коштів при звільненні, то рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, а саме про стягнення із ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_2 15 251 грн. 72 коп. матеріальної допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає зменшенню розмір судового збору, який слід стягнути з відповідача на користь Держави.

Керуючись ст.303, ст.307, ст.309 п.4, ст.316, 319 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2015 року у частині стягнення з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь ОСОБА_2 матеріальної допомоги на оздоровлення у сумі 27 919,83 грн. та вихідної допомоги у сумі 27 919,83 грн. скасувати, ухваливши нове рішення.

Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь ОСОБА_2 15 251 грн. 72 коп. матеріальної допомоги на оздоровлення. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь Держави 152 грн. 51 коп. судового збору.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: О.А.Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_7

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов