Справа № 639/9700/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд позбавити останнього батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Харкова.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона та відповідач у справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3, батьками якої є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1

На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір'ю у м. Самара Російської Федерації, яка самостійно займається її вихованням та матеріальним забезпеченням.

Відповідач ОСОБА_2 надав нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дитини ОСОБА_3 на постійне місце проживання за кордон до Російської Федерації.

Крім того, що відповідач не виконує обов'язки щодо утримання дитини, він не виконує і інші батьківські зобов'язання: не піклується про духовний і фізичний розвиток дитини, нічого не знає про її стан здоров'я, інтереси, не піклується про неї.

Позивач вважає, що в інтересах дитини вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх доньки ОСОБА_3.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Єршов В.М., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 30.12.2015 року, в судовому засіданні позов підтримали та пояснили, що до 2005 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька, ОСОБА_3. Після того, як сторони розлучилися, позивач разом з дитиною стала проживати в будинку своєї матері в с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області. З 2013 року позивач разом з дитиною, з нотаріально посвідченого дозволу її батька ОСОБА_2, проживає у м. Самара Російської Федерації. Починаючи з 2005 року і по теперішній час батько дитини не приймає участі у її вихованні, духовному розвитку, матеріально не забезпечує, з нею не спілкується. Позивач вважає, що відповідач є формально батьком дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що після того, як вони перестали проживати однією сім'єю з позивачкою, він відправляв грошові перекази на утримання дитини на ім'я матері позивачки, оскільки дитина проживала з нею, коли остання стала проживати в Росії. Останній час він не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, з нею не спілкується, її життям не цікавиться. Останній раз бачив доньку в літку 2015 року, коли оформляв дозвіл на її постійне проживання в Російській Федерації, однак з нею не спілкувався.

Представник 3-тьої особи Служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу за їх відсутності, ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім*ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров*я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В судовому засідання було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3, батьками якої є: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1. ( а.с. 9)

15.06.2012 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 у зв'язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_1. ( а.с. 10)

Як пояснила в судовому засіданні позивач, і це не було спростовано відповідачем, до 2013 року, поки дитина не виїхала проживати до м. Самара Російської Федерації, вона проживала у с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області.

З довідок Краснопавлівського навчально-виховного комплексу Лозівської райради Харківської області за №8 від 28.09.2015 року, Краснопавлівського багатопрофільного ліцею Лозівської райдержадміністрації Харківської області за № 152 від 14.09.2015 року вбачається, що під час знаходження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у їх виховальному та навчальному закладах, батька участі у вихованні дитини не приймав, з вчителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. ( а.с. 21-22)

З довідки середньо загальноосвітньої школи №129 м. Самара від 11.09.2015 року за №55 та характеристики даного навчального закладу вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається у даному закладі з 4 класу, зараз є ученицею 7 класу, мама підтримує стосунки з класними керівником та іншими вчителями. ( а.с. 23-24)

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.03.2005 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання їх доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини усіх видів його заробітку, починаючи з 26.01.2005 року і до досягнення дитиною повноліття, про що також було видано виконавчий лист. ( а.с. 17-18)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, батько дівчини ніколи не приймав участі у її матеріальному забезпеченні, аліменти не сплачував.

Відповідач ОСОБА_2 не погодившись з таким ствердженням позивачки надав суду копії квитанції про здійснення ним грошових переказів на утримання дитини, яки він відправляв с початку на ім'я відповідачки, а згодом, коли вона виїхали проживати до Російської Федерації, на ім'я її матері.

Як вбачається з копій квитанцій, дійсно на протязі з січня 2011 року по травень 2014 року, періодично на ім'я ОСОБА_1, с. Краснопавліка були відправлені грошові перекази.

Відповідно до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими.

Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що малолітня ОСОБА_3 починаючи з 2013 року і по теперішній час разом з матір'ю постійно проживає у м. Самара Російської Федерації, у зв'язку з чим не могла отримувати грошові перекази на утримання дитини, суд не приймає до уваги докази відповідача щодо його участі у матеріальному забезпеченні доньки у цей період.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що відповідач з донькою тривалий час не спілкується, не займається її вихованням, не дбає про стан її здоров'я, духовний розвиток тощо.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Під час слухання справи було встановлено, що 23.06.2015 року ОСОБА_2 надав нотаріально засвідчену заяву про те, що він не заперечує проти того, що його малолітня донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та колишня дружина ОСОБА_1, виїхали на постійне проживання за кордон до Російської Федерації та повідомив про те, що вони не мають по відношенню до нього невиконаних зобов'язань та майнових обов'язків, передбачених законодавством України, а також неврегульовані аліменти і договірні зобов'язання між ними відсутні. ( а.с. 20)

Відповідач ОСОБА_2 пояснив суду, що дійсно ним була підписана така заява, при цьому від ОСОБА_1 він отримав розписку про те, що нібито їм сплачені всі аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Насправді аліментні зобов'язання ними виконані не були.

Позивач ОСОБА_1 підтвердила дані обставини та додатково пояснила, що нею за підписання даної заяви відповідачем, останньому було заплачено 1000 грн. Також вона зазначила, що при підписанні даної заяви у нотаріуса була присутня їх донька ОСОБА_3, з якою ОСОБА_2 не поспілкувався, не поцікавився її справами.

Опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що сторони вона знає тривалий час, є подругою позивачки. В літку 2015 року вона разом з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх донькою ОСОБА_3 була в нотаріальній конторі при складанні відповідачем заяви про надання дозволу про виїзд на постійне проживання за кордон дитини. В її присутності позивач заплатила відповідачу 1000 грн. за підписання такої заяви, та надала розписку про те, що їм нібито сплачені аліменти на утримання дитини. Крім того, свідок зазначила, що при даній зустрічі дитини з батьком, останній ніякої уваги до дівчини не проявив, з нею навіть не поспілкувався, не поцікавився її життям.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 також зазначила про те, що зараз дівчина навчається в школі в м. Самара, в наступному році їм необхідно буде здавати незалежне оцінювання, а у зв'язку з тим, що вона не є громадянкою Росії, у зв'язку з тим, що батька не дає на це згоду, у дитини не буде можливості пройти це оцінювання та продовжити навчання.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та забезпеченню своєї малолітньої доньки: не піклується про фізичний і духовний розвиток дівчини, стан її здоров'я, матеріально не забезпечує, перешкоджає у здобутті дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно Висновку Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 23.10.2015 року за № 12-42/1001, вони вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 19)

Даючи оцінку вищезазначеному, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та вважає необхідним їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 10, 57- 60, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 150, 164-166, 180 СК України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа служба у справах дітей Лозівської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Харкова.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович