Справа № 143/1633/15-ц Провадження № 22-ц/772/915/2016Головуючий в суді першої інстанції Бойко А. В.
Категорія 47 Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої судді Шемети Т.М.,

суддів: Сопруна В.В., Матківської М.В.,

при секретарі Сніжко О.А.,

з участю: ОСОБА_2, представника Головного управління Держгеокадастру Вінницької області Цибка В.В., прокурора Рудницького В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру Вінницької області, за участю третіх осіб: Адамівської сільської ради, Розкопанської сільської ради, Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про надання земельної частки (паю),

за апеляційною скаргою Черемошненської сільської ради на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом та просив поновити йому процесуальний строк для звернення до суду за захистом прав на земельну частку (пай), яка перебувала у постійному користуванні в САТ «Погребищенське» м. Погребище, Вінницької області в розмірі 4, 34 умовних кадастрових гектарів, також просив зобов'язати Головне управління Держгеокадастру Вінницької області надати йому зазначену земельну частку (пай) із земельної площі виділеної для паювання САТ «Погребищенське», а при неможливості надати вказану земельну частку (пай) із земельної площі, виділеної для розпаювання САТ «Погребищенське» через відсутність необхідної для цього землі, надати її відповідно до п.7 Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» із земель запасу резервного фонду Адамівської, Розкопанської, Черемошненської сільських рад.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року позов задоволено в повному обсязі: поновлено ОСОБА_2 процесуальний строк для звернення до суду за захистом прав на земельну частку (пай), розміром 4,34 умовних гектарів, яка перебувала у постійному користуванні в САТ "Погребищенське", м. Погребище, Вінницької області. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру Вінницької області надати ОСОБА_2 зазначену земельну частку (пай) із земельної площі, виділеної для паювання САТ "Погребищенське", а при неможливості надання зазначеної земельної частки (паю) через відсутність необхідної для цього землі, надати її відповідно до п.7 Указу Президента України № 720 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», - із земель запасу та резервного фонду Адамівської, Розкопанської, Черемошненської сільських рад.

Не погодившись з таким рішенням суду, Черемошненська сільська рада Погребищенського району Вінницької області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування, недоведеність обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду встановленим обставинам по справі, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує наступним: паювання земель САТ «Погребищенське» проводилось у 2003 році, коли ОСОБА_2 і повинен був дізнатися про порушення свого права на земельну частку (пай), однак з позовом до суду звернувся лише у 2015 році пропустивши строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Також зазначає, що 30.04.2003 року на загальних зборах трудового колективу САТ «Погребищенське» були затвердженні списки членів САТ «Погребищенське», які мають право на одержання сертифікатів на земельну частку (пай). Розпорядженням Погребищенської РДА № 133 від 08.05.2003 року зобов'язано провести приватизацію земель САТ «Погребищенське» з визначенням земельної частки (паю) на кожного працюючого цього підприємства та пенсіонерів з їх числа. Як зазначає сам позивач, на посаді директора Погребищенського цукрокомбінату, куди на праві структурного підрозділу входив цукрорадгосп, на базі якого було створено САТ «Погребищенське», він працював з 25 квітня 1990 року по 26 лютого 2001 року, що підтверджується витягом з його трудової книжки. Тобто в період роздержавлення та розпаювання ОСОБА_2 на даній посаді вже не працював, він був звільнений наказом № 12 від 26.02.2001 року, що підтверджується витягом з його трудової книжки. Суд не звернув уваги на те, що проводилось розпаювання державного підприємства, а не колективного сільськогосподарського підприємства.

В судове засідання апеляційного суду представники третіх осіб: Адамівської сільської ради, Розкопанської сільської ради, Черемошненської сільської ради не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що суд першої інстанції повно і об'єктивно дослідив усі обставини справи та прийняв вірне рішення, яке він просить залишити без змін. Представник відповідача Цибко В.В. та прокурор Рудницький В.О. подану апеляційну скаргу визнали, вважають що вона підлягає до задоволення, так як судом першої інстанції було порушено ряд норм матеріального права, неповно встановлено обставини, які мають значення у справі, викладене в апеляційній скарзі повністю відповідає дійсності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_2 досі залишається керівником трудового колективу САТ «Погребищенське», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому йому повинна бути виділена земельна частка (пай).

Однак такий висновок суду не відповідає нормам матеріального права, які слід застосувати до даних правовідносин та постановлений з неповним з'ясуванням фактичних обставин, які мають значення для справи.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Позивач з 25 квітня 1990 року по 26 лютого 2001 року працював на посаді директора ВАТ «Погребищенський цукровий завод», про що свідчать записи в трудовій книжці (а.с. 39).

20.10.1995 року ОСОБА_2 отримав сертифікат НОМЕР_1 на прості іменні акції ВАТ «Погребищенське» (а.с.21).

30.07.1997 року було проведено державну реєстрацію сільськогосподарського акціонерного товариства «Погребищенське» відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків (скорочена назва: САТ «Погребищенське»), про що було 31.03.2000 року внесено запис до Єдиного державного реєстру за № 1 000405 (Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на а.с.18 - 20). Цим же Витягом доведено, що керівником САТ «Погребищенське» на час внесення відомостей до Реєстру був ОСОБА_2: а.с.18 на звороті. Одночасно слід зазначити, що твердження суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що ОСОБА_2 досі залишається керівником САТ «Погребищенське», є абсурдним та безпідставним: 31.10.2012 року було внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи на підставі рішення господарського суду Вінницької області від 27.12.2011 року, про що зазначено на сторінці 3 з 5 Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.19).

06.11.2003 року було прийнято розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області № 350 (а.с.24 - 32), яким було затверджено розрахунок вартості земельної частки (паю) САТ «Погребищенське» та вирішено видати сертифікати на право на земельну частку (пай) членам САТ «Погребищенське» (Додатки: № 2 (Розкопанська сільська рада), № 3 ( Адамівська сільська рада), № 4 (Черемошненська сільська рада).

Архівною довідкою від 15.01.2016 року № 8 (а.с.80) доведено, що по липень 2000 року накази по САТ «Погребищенське» м. Погребище з особового складу велися разом із наказами ВАТ «Погребищенський цукровий завод» м. Погребище, де головою правління значиться ОСОБА_2, який візував документи САТ «Погребищенське» м. Погребище.

Отже, ВАТ «Погребищенське», власником простих іменних акцій якого є позивач ОСОБА_2, та САТ «Погребищенське» - це різні юридичні особи.

10 вересня 2014 року після отримання довідки №06-15/2668 (а.с. 17), як зазначає позивач, йому стало відомо про те, що його помилково не було включено до списку членів трудового колективу САТ «Погребищенське», які мали право на отримання земельної частки (паю) при паюванні землі. Твердження позивача, що САТ «Погребищенське» (колишній цукрорадгосп) - це структурний підрозділ Погребищенського цукрокомбінату, - не підтверджено жодним доказом та не має будь-якого значення для вирішення даного спору.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі буличленами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. 3 Закону від 19 вересня 1991 р. N 1576-XII "Про господарські товариства" до членів АТ належать особи, які є власниками його акцій (акціонерами).

Таким чином, при вирішення питання про те чи вправі позивач був отримати земельну частку (пай) при паюванні земель САТ «Погребищенське», суд повинен з'ясувати чи був позивач членом акціонерного товариства (власником простих іменних акцій САТ) та чи внесений він до реєстру власників цінних паперів зазначеного товариства як на час передачі землі в колективну власність, так і на момент одержання товариством державного акта на землю.

Однак при вирішенні справи суд першої інстанції вказаних обставин не з'ясував та хибно витлумачив п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95, помилково пов'язуючи право на земельний пай позивача з наявністю у нього трудових правовідносин із товариством до 26.02.2001 року. Насправді право на земельний пай у членів сільськогосподарського АТ виникає не з цієї підстави, а у зв'язку з їх членством у даному товаристві на час паювання. При цьому список осіб, які мають право на земельний пай у сільськогосподарському АТ, що затверджується на час паювання, має відповідати реєстру власників акцій товариства на той же час.

Отже, оскільки позивач ОСОБА_2 не був членом САТ «Погребищенське», а лише перебував у трудових відносинах з цим товариством, будучи, як зазначено в Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, його керівником, тому він не мав права на отримання земельної частки (паю) при розпаюванні земель САТ.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про поновлення ОСОБА_2 процесуального строку для звернення до суду за захистом прав на земельну частку (пай), розміром 4,34 умовних гектарів, яка перебувала у постійному користуванні в САТ "Погребищенське", м. Погребище, Вінницької області, - допустив грубе порушення норм матеріального та процесуального права і виявив низький рівень знань з цього питання:

позовна давність - це не процесуальний строк в розумінні статті 67 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу(стаття 356 ЦК України), наслідки пропуску такого строку закріплені в статті 267 ЦК України. В разі визнання судом причин пропуску строку позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту (частина 5 статті 267 ЦК України), поновлення строку на звернення до суду діючим законодавством не передбачено, звернення до суду - це право сторони і воно не обмежене будь-яким строком ( стаття 3 ЦПК України, частина 2 статті 267 ЦК України, ).

Застосування наслідків пропуску строку позовної давності - це самостійна підстава для відмови в задоволенні позову та застосовується в разі, коли суд встановить факт порушення прав чи свобод позивача. Як уже зазначалося вище, доказів порушення прав позивача в справі що розглядається не здобуто, а тому, не вирішуючи питання поважності пропуску строку позовної давності та поважності причин його пропуску, в задоволенні позову слід відмовити через його безпідставність та недоведеність.

Оскільки помилкове тлумачення судом норм закону призвело до неправильного вирішення спору, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а подана апеляційна скарга, - задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру Вінницької області, за участю третіх осіб: Адамівської сільської ради, Розкопанської сільської ради, Черемошненської сільської ради Погребищенського району Вінницької області про надання земельної частки (паю).

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис В. В. Сопрун

підпис М. В. Матківська

З оригіналом згідно: Т. М. Шемета