Справа № 621/242/16-ц
Провадження № 2/621/378/16
РІШЕННЯ

іменем України

16.03.2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

за участю секретаря - Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, третя особа - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2016 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до територіальної громади Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, третя особа - ОСОБА_3, в якому вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який був сторонньою особою для позивачів. Останнім місцем проживання ОСОБА_4 є АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 був власником 1/2 частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. Іншим співвласником будинку була дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5. Спадщину після смерті ОСОБА_5 одноособово прийняв ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, за яким ОСОБА_4 успадкував 1/2 частину будинку по АДРЕСА_2, а предметом даного позову є будинок по АДРЕСА_1. Враховуючи, що спадщина приймається спадкоємцями взагалі, то позивачі вважають, що ОСОБА_4 прийняв спадщину і на будинок по АДРЕСА_1. Земельна ділянка для обслуговування будинку - не приватизована, оскільки ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_5 не отримували Державного акту на землю. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, згідно умов якого заповідав все своє майно, яке буде належати йому на час смерті, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

На момент смерті ОСОБА_4 у вказаному вище будинку зі спадкоємців за заповітом ніхто не був зареєстрований та не проживав. Спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_4 - не існує. У встановлений законом шестимісячний термін з дня відкриття спадщини позивачі звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а ОСОБА_3 звернулася із заявою про відмову від спадщини на ім'я позивачів. Після звернення до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна померлого було повідомлено про те, що необхідно надати правовстановлюючі документи на майно - Свідоцтво про право власності на будинок. Однак, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказали на те, що надати такого документу вони не можуть, так як ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_5 за життя не оформили Свідоцтва, а станом на момент побудови будинку (1965 рік) необхідності такої не було і будинки реєструвалися у сільській раді. На такі твердження нотаріус рекомендував звернутися до суду з позовом та надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.11.2015 року. На підставі викладеного, позивачі просили визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 66,9 кв. м, житлова площа 42,9 кв. м) з відповідною частиною надвірних будівель. Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 66,9 кв. м, житлова площа 42,9 кв. м) з відповідною частиною надвірних будівель.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, обставини, викладені в позовній заяві, підтримали, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надійшов лист Шелудьківського сільського голови ОСОБА_7 від 02.03.2016 року вих. № 02-19/101 про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Заперечень проти позову з боку Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області не було заявлено.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, обставини, викладені в позовній заяві, підтвердила, позовні вимоги вважала законними та не заперечувала проти їх задоволення.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в ній, дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - копія Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_1 актовий запис №11 /а.с. 13/.

Дружиною ОСОБА_4 була ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - копія Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2, актовий запис № 18 /а.с. 21/.

За життя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були співвласниками, по 1/2 частині кожний, житлового будинку НОМЕР_3, розташованого по АДРЕСА_1, на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської Райради народних депутатів від 21.08.1990 року № 289. Свідоцтво про право власності не видавалося, оскільки власники не зверталися із заявою про його видачу /а.с. 14, 15/.

Після смерті ОСОБА_5 її чоловік - ОСОБА_4 оформив свої спадкові права та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом, на підставі якого зареєстрував своє право власності на 1/2 частину житлового будинку, з відповідною часткою надвірних будівель, що розташовані за адресою АДРЕСА_3 /а.с. 18, 19/.

Крім того, відповідно до копії рішення виконавчого комітету Шелудьківської сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області від 30.05.1996 року № 22 ОСОБА_4 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 /а.с. 20/.

За інформацією Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 26.11.2015 року вих. № 02-23/350, у житловому будинку НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_4 ніхто не був зареєстрований /а.с. 16/.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є сторонніми особами для ОСОБА_4, однак, на випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, яким все своє майно, яке до дня смерті виявиться йому належним, де б воно не було і з чого б воно не складалося і на що він за законом матиме право, останній заповідав ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 /а.с. 17/.

Спадкоємці ОСОБА_4 за заповітом звернулися до приватного нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини, а ОСОБА_3 - із заявою про відмову від спадщини на користь позивачів. Позивачі мали намір оформити свої права на спадщину у вигляді житлового будинку НОМЕР_3, розташованого по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що 1/2 частина вказаного будинку належала померлому на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської Райради народних депутатів, а 1/2 частину ОСОБА_4 успадкував після своєї дружини ОСОБА_5, однак, Свідоцтво про право на спадщину на дане майно не отримав.

Постановою приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. від 02.11.2015 року у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок НОМЕР_3, розташований по АДРЕСА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, оскільки позивачами не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно /а.с. 22/.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно наказу Мінрегіонбуду № 95 від 19.03.2013 року, щодо порядку прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомого майна, збудованих до 05.08.1992 року, одним із документів, що свідчать про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, відповідно до вимог законодавства, є технічний паспорт на житловий будинок.

Крім того, відповідно до законодавства колишнього СРСР реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягали лише індивідуальні будинки у містах та селищах міського типу Української РСР (Інструкція про порядок реєстрації будинків та будівель у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, який втратив чинність 13.12.1995 року). Отже, в сільській місцевості оформлення індивідуальних будинків здійснювалось так: після закінчення будівництва у господарській книзі сільської ради робився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало.

В матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на житловий будинок НОМЕР_3, який розташований за адресою АДРЕСА_1, з якого вбачається, що власниками, по 1/2 частині кожний, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с. 23-29/.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, судом встановлений факт належності ОСОБА_4 житлового будинку НОМЕР_3 разом із надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 (1/2 частина - на підставі рішення виконавчого комітету Готвальдівської Райради народних депутатів, а 1/2 частина - в результаті спадкування після своєї дружини ОСОБА_5.), померлий заповідав все своє майно ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні звернулися до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, у встановлений законом шестимісячний строк, однак, ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки у спадщині на користь позивачів. Отже, враховуючи, що позивачі не мають можливості пред'явити нотаріусу Свідоцтво про право власності на вказаний вище будинок, у зв'язку з його відсутністю, а отже позбавлені можливості оформити своє право на спадщину, суд вбачає підстави для задоволення позову та визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом, на вищевказаний житловий будинок із надвірними спорудами в рівних частинах.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1235 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 197, 209, 212-218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до територіальної громади Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, третя особа - ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 66,9 кв. м, житлова площа 42,9 кв. м) з відповідною частиною надвірних будівель.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вигляді 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (літ. А-1, загальною площею 66,9 кв. м, житлова площа 42,9 кв. м) з відповідною частиною надвірних будівель.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: