Дата документу 09.03.2016
Справа № 501/1982/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 р. Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Ледньової Т.В.

при секретарі Левицькій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллічівську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення коштів за вкладом та стягнення неустойки, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до відділення №11 філії «Одеське РУ» АТ Банк «Фінанси та кредит » (а.с. 2-7).

Під час судового розгляду позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги (а.с. 40,66).

В судове засідання позивач не зявлялась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с. 65).

На підставі позовної заяви від 04.09.2015 р. (а.с. 40) судом винесено ухвалу про заміну відповідача на ПАТ « Банк« Фінанси та Кредит».

Із позовної заяви від 30.11.2015 р. (а.с. 66) вбачається, що ОСОБА_1 просить :

- стягнути на її користь з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит » готівкою одноразовою операцією через касу банку суму вкладу в розмірі 100000 грн. згідно договору заяви № 328823/17809/370-14 (з відрахуванням сплаченої 09.11.2015 р. суми);

-стягнути на підставі ст. 625 ЦК України на її користь з відповідача індекс інфляції 3% річних згідно розрахунку на а.с. 67;

-стягнути з відповідача на її користь відсотки, нараховані до дня фактичного повернення коштів вкладнику;

посилаючись на ті обставини, що нею 25.03.2014 р. були внесені 300000 грн. на депозитний рахунок, однак відповідач у порушення договору не повернув вклад у повній сумі, заборгованість - 100000 грн. і не сплатив відсотки.

Представник відповідача до суду не зявився, надавши письмові заперечення (а.с. 51-53,58 , 76-77, 84-85,92-93,101-102), із яких слідує , що здійснюється процедура ліквідації банку і що стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неможливе.

Зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі фактичні обставини та правовідносини.

25.03.2014 р. між сторонами було укладено договір № 3288823/17809/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» (а.с.8), відповідно до якого банк прийняв кошти у сумі 300000 грн. на строк з 25.03.2014 р. по 30.03.2015 р. (на 370 днів).

Із доказів на а.с. 9-12 вбачається, що позивач звернулась до відповідача з проханням про повернення їй грошових коштів, проте кошти на час звернення до суду з позовом не повернуто.

Виписка по особовому рахунку на а.с. 81-82 підтверджує що станом на 10.11.2015 р. заборгованість банку перед позивачем складає 100000,08 грн.

Копії наказу та рішення на а.с. 54, 59, 79-80, 87-89 свідчать, що з 18.09.2015 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку на підставі постанови правління Національного банку України від 17.09.2015 р. №612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

Правлінням Національного банку України 17.12.2015 р. прийнята постанова № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 90).

Згідно з п. 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Вказана правова позиція визначена у Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 р. (а.с. 95-97, 105-110), яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів загальної юрисдикції.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому суд бере до уваги, що стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неможливо; що зазначеним законом та відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України встановлено обмеження щодо розпорядження грошовими коштами на рахунку позивача.

Керуючись ст.1074 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом 10 дня з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В.Ледньова