Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/357/16-ц

Номер провадження: 2/511/288/16

22 березня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

при секретарі - Песчанській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до виконавчого листа №2-785, виданого 01.12.1996 року Роздільнянським районним судом Одеської області, відповідач був зобов'язаний сплачувати на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.11.1996 року по 31.08.2012 року. На момент звернення до суду виконавче провадження не закрито, з відповідача стягується заборгованість по аліментам, яка станом на 25.12.2015 року складає 14 363 грн. 07 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з травня 2006 року по серпень 2012 року в сумі 8931,47 грн.

Позивачка ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали. Пояснили суду, що вимушені звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки дочка позивачки ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи та потребує постійного лікування, на яке сім'я витрачає великі кошти.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував, що має заборгованість по аліментах, які не сплачував, оскільки не працював та не мав доходу. Просить суд в стягненні пені відмовити за пропуском річного строку позовної давності, а також врахувати, що йому потрібно робити операцію на лівому оці, про що надав довідку.

Заслухавши пояснення сторін, представників позивачки, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.12.1996р. з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21.11.1996р. і до 31.08.2012р.

Виконавчий лист №2-785 від 01.12.1996р. по примусовому стягненню аліментів з відповідача виданий Роздільнянським районним судом Одеської області та на теперішній час перебуває на виконанні у Відділі ДВС Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. (а.с.6).

Заборгованість ОСОБА_2 по аліментах згідно розрахунку, здійсненого державним виконавцем на вимогу позивачки, станом на 25.12.2015р. складає 14 363 грн. 07 коп. (а.с.6).

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.12.2012р. ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Судом при розгляді кримінального провадження було встановлено, що будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за несплату аліментів при наявності заборгованості більш ніж за 6 місяців, в період з 15.09.2006 року по 01.04.2011 року злісно ухилявся від сплати аліментів на користь неповнолітньої дочки, заходів для добровільного виконання рішення суду не приймав, не працевлаштовувався. (а.с.11).

Згідно ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи зі змісту ст.196 СК України суд, відповідно, повинен встановити факт заборгованості за аліментами, наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду в її виникненні та, залежно від цього, вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Суд вважає, що в діях відповідача ОСОБА_2 наявна вина в несплаті аліментів за період з травня 2006 року по серпень 2012 року. Його вина підтверджується вироком суду та довідкою державного виконавця про наявність заборгованості по аліментах за цей період. Доводи відповідача про наявність поважних причин - відсутність роботи та заробітку - не заслуговують на увагу.

Так, відповідач за вказаний період часу був здоровим та працездатним, за його твердженням утримує себе, свою цивільну дружину, з чого суд робить висновок, що він мав дохід, але свій дохід приховував, рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини не виконував без поважних причин.

Таким чином, аліменти з травня 2006 року по серпень 2012 року взагалі відповідачем не сплачувались, доказів відсутності вини відповідача у вказаний період суду не надано.

Доводи відповідача про врахування судом необхідності оперативного лікування ока хоч і заслуговують на увагу, але не звільняють його від обов'язку сплатити пеню за своєчасну несплату аліментів.

Крім того, суд враховує, що дочка ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи (а.с.7) і потребує витрат на лікування, які несе її матір ОСОБА_1

Відповідно до ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується.

Тому заява відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені на прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ст. 61 ЦПК передбачає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15, в постанові від 25.11.2015 року по справі №6-2022цс15, в постанові від 16.12.2015 року по справі 6-2696цс15, в постанові від 03.02.2016 року по справі №6-1477цс15.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, пеня по аліментах за травень 2006р. складає 49,29 грн. (159,25 грн. х 1% х 31 день), за червень 2006р. - 47,7 грн. (159,25 х 1% х 30 днів), за липень 2006р. - 49,29 грн., за серпень 2006р. - 49, 29 грн., за вересень 2006р. - 47,7 грн., за жовтень 2006р. - 49,29 грн., за листопад 2006р. - 47,7 грн., за грудень 2006р. - 49, 29 грн., а всього за 2006 рік пеня складає 389 грн. 55 коп.

Суд не погоджується з розрахунком пені позивачки за травень місяць 2006 року, оскільки заборгованість за цей місяць по аліментам складає 159, 25 грн., а не 2367, 88 грн., як вказує позивачка.

Пеня по аліментах за 2007 рік складає 684 грн. 70 коп. При цьому суд не нараховує пеню за січень 2007 року у зв'язку із вчасною сплатою аліментів за цей період згідно розрахунку державного виконавця.

Пеня по аліментах за 2008 рік складає 980 грн. 88 коп.

Пеня по аліментах за 2009 рік складає 1430 грн. 80 коп.

Пеня по аліментах за 2010 рік складає 1543 грн. 95 коп.

Пеня по аліментах за 2011 рік складає 1744 грн. 70 коп.

Пеня по аліментах за 2012 рік складає 1410 грн. 32 коп.

Таким чином, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача співмірна з розміром заборгованості по аліментах (14 363 грн. 07 коп.) і складає 8184 грн. 90 коп.

Також, з відповідача ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України слід стягнути судовий збір за розгляд вказаної справи в мінімальному розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати такого збору при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10,11,79,88,209,212,214-215 ЦПК України, ст.196 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Виноградар Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 8184 грн. (вісім тисяч сто вісімдесят чотирі) грн. 90 коп. за період з травня 2006 року по серпень 2012 року включно.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Бобровська