Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Мовчан О.Г. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 321/1483/15
24 березня 2016 року Справа № 22ц/778/1539/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 01.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитина, яка навчається, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, посилалась на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем, їх син ОСОБА_3 (третя особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом Запорізького авіаційного коледжу де навчається за контрактом. На даний час дитина проживає разом з нею (позивачем) і в міру можливостей вона надає сину матеріальну допомогу. Сплатила за перший семестр навчання сина 3120 грн.. Відповідач не бере участі у фінансуванні навчання дитини. Тому просила стягнути на її користь аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно до закінчення навчання але не менше 30% від прожиткового мінімуму.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 01.02.2016 року позов задоволено частково. На утримання дитини, суд стягнув на користь заявника аліменти у розмірі 450 грн. щомісячно до закінчення навчання. Решта вимог була відхилена.

У скарзі відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на необґрунтованість висновків суду та неправильного застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

Судом установлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, який на дату звернення до суду досяг повноліття.

З 1 вересня 2015 року ОСОБА_3, на підставі договору навчається в Запорізькому авіаційному коледжі на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює та не отримує стипендії, а позивач сам не має можливості утримувати його самостійно. Термін навчання з 1 вересня 2015 року по 01 липня 2018 року (а.с.6,7).

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Норми ст.199,200 СК України вказують на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, позивач має право на отримання аліментів у зв'язку з навчанням сина до досягнення ним 23 років, такий обов'язок поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Обґрунтовано встановивши наявність у заявника потребу у матеріальній допомозі, у зв'язку із навчанням сина у коледжі та вказавши на обов'язок відповідача разом із позивачем його утримувати, суд першої інстанції дійшов по суті правильного висновку про задоволення позову та стягнення аліментів на повнолітнього сина в період навчання у розмірі визначеному у рішенні суду.

При цьому, визначаючи суму щомісячних аліментів, суд виходив і із того, що відповідач має іншу сім'ю, інших дітей, сплачує аліменти та не працевлаштований.

Втім, відповідач є особою працездатного віку та може працювати, а отже повинен приймати участь у витратах, що пов'язані із навчанням повнолітньої дитини у навчальному закладі, так як для забезпечення нормальної матеріальної умови для життя дитини є участь батьків у витратах на навчання.

Оскільки утримання дитини віком до 23 років у навчанні є обов'язком батьків і нормами права не передбачено повне звільнення одного із батьків від участі у витратах на дитину, яка продовжує навчання, тому судом правомірно стягнуто аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі щомісячно з 09.11.2015 року.

Суд також наголошує, що існування інших дітей та заборгованості зі сплати аліментів не звільняє батька дитини від згаданого обов'язку.

Ці обставини судом справедливо прийняті до уваги при вирішенні. Дійсність фактів встановлених судом не підлягає сумніву. При цьому суд правильно з'ясував обставини справи, провірив докази, які надані в підтвердження позову і заперечення відповідача, правильно застосував норму матеріального права і ухвалив законне рішення.

Беручи до уваги наведене, колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 01.02.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: