Справа № 462/7718/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 лютого 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача 44656 грн. 31 коп. за договорами позики. Свої вимоги мотивує тим, що 18.01.2014 р. між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив ОСОБА_2 7500 грн., які остання зобовязувалась повернути до 01.04.2014 р. Окрім цього між сторонами 10.07.2014 року укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив ОСОБА_2 10200 грн., які остання зобовязувалась повернути до 01.08.2014 р. Також 20.01.2015 р. між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого позивач позичив ОСОБА_2 17000 грн., які остання зобовязувалась повернути до 01.06.2015 р. На даний час кошти відповідачем позивачеві не повернуто. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача, остання ухиляється від повернення коштів. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу у заочному режимі без відповідачки, яка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України:

1. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 18.01.2014 року позичила у ОСОБА_1 7500 грн., які зобовязувалась повернути до 01.04.2014 року /а.с.3/.

Крім цього відповідачка ОСОБА_2 10.07.2014 року позичила у ОСОБА_1 10200 грн., які зобовязувалась повернути до 01.08.2014 року /а.с.4/.

Також відповідачка ОСОБА_2 20.01.2015 року позичила у ОСОБА_1 17000 грн., які зобовязувалась повернути до 01.06.2015 року /а.с.5/.

Проте, відповідачка не виконала взятих на себе зобовязань, позичені гроші позивачу у визначений строк не повернула.

Також, з відповідачки слід стягнути інфляційні витрати, в розмірі 4787,35 грн. за позикою від 18.01.2014 р., 5168,96 грн. за позикою від 10.07.2014 р. згідно з розрахунку, наведеного позивачем у позові, оскільки відповідачка не надала ніякого іншого розрахунку на спростування вимог позивача.

Таким чином, суд вважає, що відповідачка порушила взяте на себе зобов'язання, а тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідачки заборгованість з врахуванням індексу інфляції станом на 22.10.2015 р., що становить 44656,31 грн., що складається з суми основного боргу у розмірі 7500 грн. та інфляційних витрат у розмірі 4787,35 грн. по договору позики від 18.01.2014 року; суми основного боргу у розмірі 10200 грн. та інфляційних витрат у розмірі 5168,96 грн. згідно договору від 10.07.2014 року; суми боргу у розмірі 17000 грн. згідно договору від 20.02.2015 р.

Крім того, з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,209,212-215,218,224-227 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44656 (сорок чотири тисячі шістсот пятдесят шість) гривень 31 коп. боргу та 487 гривні 20 коп. судового збору. Всього стягнути 45143 (сорок пять тисяч сто сорок три) гривні 51 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Боровков Д.О.