РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/12785/15-ц

Пров. №2/668/281/16

01.02.2016 року Суворовський районний суд м. Херсона

у складі: головуючого судді - Гонтар Д.О.

з участю секретаря - Остапенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати відповідача виплатити заборгованість по аліментам. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 19.08.2015 року спеціалістами служби у справах дітей та начальником КМСДТВМ Суворовського РВ у справах дітей було обстежено умови проживання дитини та встановлено, що дитина виснажена, голодна та недоглянута. ОСОБА_3 вилучений та поміщений в обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей м. Херсона. Зазначає, що станом на 01.11.2015 року заборгованість по сплаті аліментів складає 29 753,98 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на підставах викладених в позовній заяві просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Пояснив, що син проживав з ним останні три роки, він піклувався про нього, в зв'язку невиплатою заробітної плати на роботі, не міг належним чином забезпечувати достатні умови для проживання сина.

Представник виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, про що надала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши висновки органу опіки і піклування, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його народження виданого 05.05.2009 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис № 189.

Мати дитини - ОСОБА_4,є інвалідом першої підгрупи А, потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою Міської МСЕК №1 від 24.02.2014 року.

З довідки Херсонського ясла-садка №1 санаторного типу для ослаблених дітей Херсонської міської ради, №43 від 20.01.2014 року, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не відвідує садок з 30.01.2013 року.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.11.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх доходів починаючи з 03.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки від 23.11.2015 року № 16 виданої Головним територіальним управлінням юстиції у Херсонській області Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_2 станом на 01.11.2015 року складає 29 753,98 грн.

Рішенням Виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради №84 від 16.05.2014 року, визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2

З листа КЗ ХОР «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» «01-18/316 від 19.08.2015 року вбачається, що 19.08.2015р. СКМСД Таврійського ВМ до закладу було доставлено малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Причиною влаштування зазначено - дитина залишилась без батьківського піклування.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради № 168 від 11.12.2015 року встановлено, що відповідач є батьком дитини - ОСОБА_2, якого 19.08.2015 року було вилучено із сім'ї за адресою: АДРЕСА_1 та влаштовано до комунального закладу Херсонської обласної ради «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей», у зв'язку з тим, що батько залишив дитину з хворим дідусем, не забезпечивши їх продуктами харчування. Зі слів хлопчика, він був голодним уже третю добу. В центрі ОСОБА_3 перебуває по теперішній час. 07.10.2015 року спеціалістами служби у справах дітей було відвідано родину ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, та встановлено, що малолітній мешкає з батьком в спільній кімнаті, в якій створено часткові умови для виховання та розвитку дитини, а саме: відсутній письмовий стіл, іграшки, книжки та інші необхідні речі для виховання та розвитку дитини. Санітарний стан помешкання задовільний. На кухні відсутній холодильник, із продуктів харчування тільки пачка солі. З 28.10.2015 року малолітній перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка проживає в сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Батько постійної роботи та заробітку не має. ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про життя та здоров'я сина, матеріально не забезпечує, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, в зв'язку з чим ствердили доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина.

З акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, вбачається, що умови проживання задовільні, для дитини умов для виховання та розвитку не створено.

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» вказав, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16).

Як роз'яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, що означає можливість застосування цієї міри судом лиш тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо дитини батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, який має рекомендаційний характер та є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, оцінивши докази по справі, суд вважає, що відповідач має бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у його вихованні, не умисно, а через невиплату заробітної плати не мав змоги належним чином створювати умови для виховання та розвитку дитини, забезпечення належного харчування дитини, що не заперечувалося в судовому засіданні.

Судом встановлено, що умови проживання для дитини у позивача також не створені.

Таким чином, за відсутності доказів про наявність підстав для застосування крайніх мір відносно ОСОБА_2 у вигляді позбавлення батьківських прав відносно його сина, суд, на час вирішення справи законних підстав для задоволення позову не вбачає, скрутне матеріальне становище відповідача не може бути єдиною підставою для позбавлення його батьківських прав, у зв'язку із чим у задоволенні цієї позовної вимоги має бути відмовлено, що не позбавляє зацікавлених осіб звернутися до суду із позовом про відібрання дитини від батька без позбавлення їх батьківських прав, відповідно до вимог ст.170 СК України.

Позовна вимога про зобов'язання виплатити заборгованості по аліментам, також задоволенню не підлягає.

Так, позивач, як бабуся малолітнього ОСОБА_3, звернулась до суду з позовною вимогою про зобов'язання відповідача виплатити заборгованість по аліментам, стягнутих Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.11.2010 року.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.11.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх доходів починаючи з 03.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. В матеріалах справи відсутні відомості про визнання ОСОБА_4 недієздатною, які б давали право позивачу звертатись до суду з даною позовною вимогою. Так з даною позовною вимогою може звернутись тільки одержувач аліментів - ОСОБА_4, або її представник, шляхом подання позову до суду. Доказів того, що ОСОБА_1 є одержувачем аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, суду не надано, тому позивач на теперішній час не є особою, яка має право на звернення до суду з даною позовною вимогою.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 150, 152, 155, 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 159, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення заборгованості по аліментам - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяД. О. Гонтар