АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 672/1140/15-ц
Провадження № 22-ц/792/266/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Карпусь С.А., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю : представника позивача Москалюк С.А. та відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 672/1140/15ц за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Городоцького районного суду від 24 листопада 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ПАТ "ПриватБанк", звертаючись до суду з позовом, вказувало, що 17 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № HMGWGA00009008, на суму 61928,57 грн., строком повернення до 15 квітня 2016 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 17 квітня 2008 року укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався виконати зобов'язання ОСОБА_3 по вказаному кредитному договору. Позивач зазначав, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Однак, відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконувала: здійснювала погашення заборгованості за кредитом з порушенням порядку і строків, визначених договором, у зв'язку з чим станом на 10 липня 2015 року утворилась заборгованість. Тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь заборгованість в сумі 320231,75 грн., яка складається з : 58574,30 грн. заборгованості за кредитом; 71821,93 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1968,66 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 172379,63 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 250 грн. штрафу (фіксована частина), 15237,23 грн. штрафу (процентна частина), а також судові витрати по справі.

Рішенням Городоцького районного суду від 24 листопада 2015 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким задоволити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вказує, що подачі позову були надані підтверджуючі позовні вимоги письмові документи. Однак, на думку апелянта, суд дав невірну оцінку письмовим доказам. Зокрема, розрахунку заборгованості позичальника за кредитним договором. При цьому, суд не навів мотивів, чому наданий розрахунок не є ______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Сакенов Ю.К. провадження № 22-ц/792/266/16

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 19, 27

належним доказом. Крім того, при вирішенні спору, відповідачі не спростували надані письмові докази. Вважає помилковим висновок суду про погашення кредитної заборгованості позичальником. Також вважає неналежними надані ОСОБА_2 копії квитанцій та платіжних доручень. Крім того, апелянт вказує, що є невірним висновок суду

про неправомірне одностороннє підняття відсоткової ставки. Суд безпідставно не взяв до уваги, що відповідач була повідомлена про збільшення відсоткової ставки, а також здійснювала погашення кредиту уже за новою ставкою.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмови в позові до ОСОБА_2 скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Так судом встановлено що 17 квітня 2008 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № HMGWGA00009008, за умовами якого банк надає позичальнику кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 67757 грн. 13 коп. на наступні цілі : у розмірі 60000 грн. на споживчі цілі, у розмірі 1200 грн. на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 428 грн. 57 коп. страхування майна, 300 грн. особисте страхування, а також 5828 грн. 56 коп. на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбаченому п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,38% місячних на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надається терміном на вісім років з кінцевим поверненням всього кредиту 15 квітня 2016 року. Погашення кредиту здійснюється шляхом внесення позичальником банку щомісячних платежів в період з 17 по 22 число кожного місяця згідно графіку погашення кредиту, який є додатком до даного кредитного договору. Сукупна вартість кредиту згідно графіку погашення складає 116761 грн. 80 коп.(п. 8.1 договору, графік)

За умовами договору банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. При цьому банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи днів з дня вступу в чинність зміненої процентної ставки. (п.2.3.1 договору).

Згідно умов договору позичальник доручає банку щорічно перераховувати на оплату чергових страхових платежів кредитні кошти з непоновлювальної кредитної лінії (п.п. 2.1.3, 8.1. договору).

В разі порушення позичальником умов договору щодо повернення кредиту у встановлені строки згідно графіку платежів банк має право достроково стягнути кредит в повному обсязі. (п.п. 2.3.7, 8.1 договору).

У випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки, але не менше 1 грн., при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні за кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову ( п.п. 5.1, 5.3, 8.4 договору).

17 квітня 2008 року з метою забезпечення повернення кредитних коштів по вищевказаному кредитному договору між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № HMGWGA00009008 від 17 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3, а саме повернення кредиту у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 67757 грн. 13 коп. та сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,38% місячних від суми заборгованості. У випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед банком разом з позичальником. Порука припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Зміни і доповнення до договору поруки вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Банк свої зобов'язання кредитним договором виконав і видав відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, а в послідуючому на виконання умов договору п.п. 2.1.3, 8.1 в рамках непоновлювальної кредитної лінії сплачував чергові страхові платежі по договорам особистого страхування та договорам страхування майна.

З 23 жовтня 2008 року та з 1 лютого 2009 року банком у відповідності до умов кредитного договору в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом відповідно до 17,64% річних та до 29,04% річних.

До 2009 року ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором виконувала в повному обсязі, в тому числі і сплачувала кредит по підвищеним відсоткам, однак в послідуючому позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала. Сплачувала кредит частково. Останній платіж був здійснений в 2011 році.

Внаслідок цього станом на 10 липня 2015 року виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договору в розмірі 58574 грн. 30 коп. заборгованості по тілу кредиту, 71821 грн. 93 коп. заборгованості по відсоткам, 1968 грн. 66 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом. Крім того, банк нарахував пеню в розмірі 172379 грн. 63 коп., а також штраф в розмірі 250 грн. (фіксована частина) і 15237 грн. 23 коп. (процентна складова).

Вказані обставини підтверджуються кредитним договором, розрахунком заборгованості, квитанціями про сплату коштів та іншими матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 вказаного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, відшкодування збитків, сплата неустойки.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів, що відповідач не здійснювала погашення заборгованості по кредиту у встановленому в договорі порядку та строки, а ОСОБА_2 надала до суду квитанції про сплату грошових сум по погашенню заборгованості, розрахунок заборгованості на думку суду першої інстанції не є належним та допустимим доказом, оскільки кошти, отримані від ОСОБА_2, направлялись банком з порушенням умов укладеного договору, відсоткова ставка була піднята банком неправомірно без відправлення відповідачу відповідного письмового повідомлення.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Як в суді першої інстанції так і в судовому засіданні апеляційного суду позивачем було надано до суду відповідні виписки по особовому рахунку ОСОБА_2, який був їй відкритий для погашення кредиту. Як видно з даних виписок, всього ОСОБА_2 було погашено заборгованість по кредиту в сумі 37037 грн. 58 коп. Останній платіж було здійснено в 2011 році.

За поясненнями представника позивача ця заборгованість ОСОБА_2 погашалась як внесенням готівкових коштів відповідачкою на рахунок, так і списанням грошових коштів з її пенсійної платіжної картки.

В судовому засіданні апеляційного суду сама ОСОБА_2 пояснила, що погасила кредит в розмірі біля 40000 грн., а, як вбачається навіть з сукупної вартості кредиту, згідно графіку погашення кредиту ще до підняття відсоткової ставки така сукупна вартість складає 116761 грн. 80 коп.

Ніяких розрахунків суми сплачених відповідачем коштів по кредиту суд першої інстанції не навів.

Отже висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_2 погасила кредит не відповідає обставинам справи.

Ніяким чином не знайшов свого підтвердження і висновок суду першої інстанції, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом.

Відповідач ніяких доказів в спростування вказаного розрахунку не надала, свій розрахунок суду теж не надала, клопотань про призначення судово-бухгалтерської експертизи для проведення перевірки правильності розрахунку банку перед судом не заявляла.

В рішенні суд не зазначив в чому конкретно полягали порушення банком умов договору при зарахуванні коштів на погашення заборгованості та підстави на яких він зробив такий висновок, адже за умовами п. 3.2 кредитного договору кошти отримані банком від позичальника насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків банку, далі пені, далі простроченої комісії, далі - простроченої винагороди, далі прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості по кредиту. В чому банк порушив ці умови судом не вказано. Під час розгляду справи в апеляційному суді такі порушення не встановлені.

Також відповідно до у п. 2.3.1 кредитного договору банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. При цьому банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи днів з дня вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Листом від 25 грудня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_2 про підвищення відсотків за кредитом до 29,04% річних з 1 лютого 2009 року у зв'язку зі зміною кон'юнктури ринку грошових ресурсів України, зміною курсу долара США до гривні, зміною облікової ставки тощо, про що її було повідомлено.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в межах цивільної справи за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору № HMGWGA00009008, яка була оглянута в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 в цих поясненнях зазначила, що їй достовірно було відомо про підняття банком в односторонньому поряду відсоткової ставки за кредитним договором з 1 лютого 2009 року, вона здійснювала погашення кредитом за новими ставками.

Направлення ОСОБА_2 повідомлення про підняття відсоткової ставки з 1 лютого 2009 року підтверджується і реєстром на відправлення банком рекомендованого листа ОСОБА_2 з цього приводу.

При цьому рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області було відмовлено в позові ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору № HMGWGA00009008, яка виникла станом на червень 2009 року.

Однак вказане рішення Апеляційний суд Хмельницької області не бере до уваги, оскільки предметом тієї цивільної справи було стягнення заборгованості, яка мала місце станом на 1 червня 2009 року, в даній цивільній справі ставиться питання про стягнення заборгованості по кредитному договору, яка виникла з вересня 2009 року, а сам факт наявної заборгованості станом на липень 2015 року підтверджується матеріалами даної цивільної справи.

Отже з врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові до ОСОБА_2 не відповідає обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Проте, при цьому за правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктами п. 5.1, 8,4 кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0, 15 % від суми простроченого платежу.

Пункт 5.3. кредитного договору визначає, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні за кредитним договором більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. +5% від суми позову.

За нормами цивільного законодавства цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України слід прийти висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, прийнятою за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права.

З врахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, правової позиції Верховного Суду України, обставин справи, колегія суддів вважає, що в даній цивільній справі до відповідача має бути застосований один вид цивільно-правової відповідальності.

При цьому колегія суддів, приймає до уваги, що відповідач протягом трьох років частково виконувала свої обов'язки щодо повернення кредиту, її матеріальна становище, розмір заборгованості, розмір нарахованої пені, який значно перевищує розмір боргу, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у вигляді штрафу.

Однак при цьому позивачем неправильно визначено розмір штрафу в процентній складовій.

Визначаючи розмір штрафу в процентній складовій ПАТ КБ "ПриватБанк" включив в суму з якої вираховував цей вид штрафу також і пеню.

Однак пеня не входить до основного зобов'язання за кредитним договором, яка нарахована банком саме за невиконання основного зобов'язання, по своїй правовій природі є штрафною санкцією, на яку не може бути нараховано іншу штрафну санкцію у вигляді штрафу. Умова договору щодо розміру штрафу процентної складової - 5% від суми позову з врахуванням пені в даному випадку суперечить нормам цивільного законодавства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що штраф (процентна складова) має бути вирахувана від суми заборгованості по основному зобов'язанню : 58 574 грн. 30 коп. заборгованості по тілу кредиту, 71821 грн. 93 коп. заборгованості по відсоткам, 1968 грн. 66 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, в загальній сумі 132364 грн. 89 коп.

Штраф в розмірі 5% відсотків від 132364 грн. 89 коп. складає 6618 грн. 25 коп., та саме в такому розмірі має бути стягнутий штраф з відповідача.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржуване рішення в частині відмови в позові до ОСОБА_2 ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору № HMGWGA00009008 від 17 квітня 2008 року в сумі 139233 грн. 14 коп., яка складається з : заборгованості по тілу кредиту в сумі 58 574 грн. 30 коп., заборгованості по відсоткам в сумі 71821 грн. 93 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1968 грн. 66 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн. штраф (процентна складова) в сумі 6618 грн. 25 коп.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 2958 грн. 94 коп.

В той же час рішення суду про відмову в задоволенні позову банку до поручителя ОСОБА_4 є правомірним.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Як вбачається з п. 16 договору поруки між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, останній поручився перед банком за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № HMGWGA00009008 від 17 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_3, а саме повернення кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 67757 грн. 13 коп. та сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,38% місячних від суми заборгованості.

П. 13 договору поруки передбачено, що зміни і доповнення до договору поруки вносяться лише за згодою сторін в письмовому вигляді шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, банк в односторонньому порядку з 23 жовтня 2008 року та 1 лютого 2009 року у відповідності до умов кредитного договору збільшив відсоткову ставку за користування кредитом в відповідно до 17,64% річних та 29,04% річних, однак додаткових письмових угод з поручителем не укладав.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову до поручителя, оскільки збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя призвела до збільшення обсягу відповідальності останнього та відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука за виконання зобов'язань за кредитним договором від 17 квітня 2008 року ОСОБА_4 припинилась.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду від 24 листопада 2015 року в частині відмови в позові публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення :

Стягнути з ОСОБА_3 користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № HMGWGA00009008 від 17 квітня 2008 року в сумі 139233 грн. 14 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 58 574 грн. 30 коп.,. заборгованості по відсоткам в сумі 71821 грн. 93 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1968 грн. 66 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн. штраф (процентна складова) в сумі 6618 грн. 25 коп.

Стягнути з з ОСОБА_3 користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2958 грн. 94 коп.

В решті позову до ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко