Справа № 477/2548/15-ц
Провадження № 2/477/126/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

04 лютого 2016 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Полішко В.В., з секретарем Крижановською Ю.О., Хижняк К.А.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Європейський кредитний фонд Фінанси про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Товариства на її користь заробітну плату за період з липня 2015 року по вересень 2015 року в сумі 2934,24 грн., а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку виходячи з середньоденної заробітної плати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона, згідно з наказом від 02 липня 2012 року № 3, була прийнята на роботу до ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси на посаду менеджера з адміністративної діяльності. Згідно з трудовим договором визначені наступні строки виплати заробітної плати: заробітна плата за першу половину місяця 10 числа наступного місяця, заробітна плата за другу половину місця 25 числа наступного місяця. 11 вересня 2015 року, вона змушена була звільнитись із займаної посади за згодою сторін, через затримку виплати заробітної плати. Товариство в повному обсязі в день звільнення не сплатило заробітну плату, в зв'язку з чим за період з липня по вересень 2015 року виникла заборгованість у сумі 2934,24 грн. Довідку щодо розрахунку заборгованості по заробітній плати відповідач відмовився надати їй. Крім того, в зв'язку з затримкою виплати заборгованості по заробітній платі по день фактичного розрахунку відповідач має сплатити позивачу середній заробіток, виходячи з середньоденної заробітної плати, у сумі 5358,87 грн. Оскільки Товариство в добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість, позивач змушена звернутися до суду в цим позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, суду пояснила, що вона працювала в ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси на посаді менеджер з адміністративної діяльності з 02 липня 2012 року по 11 вересня 2015 року. В день звільнення відповідачем не був проведений повний розрахунок по заборгованості по заробітній платі за період з липня по вересень 2015 року, яка складає: червень 1218,00 грн., липень 1218,00 грн., вересень 498,24 грн. Загальна сума - 2934,24 грн. Згідно з положеннями про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого ухвалою Кабінету міністрів України від 20 грудня 1997 року сума компенсації, що належить їй, за несвоєчасну виплату заробітної плати складає за 2015 рік: липень 1244,99 грн., серпень 1136,73 грн., вересень 1190,86 грн., жовтень 1190,86 грн., листопада 595,43 грн. Загальна сума заборгованості складає 5358,87 грн. Просила позов задовольнити. Пояснила, що з нею при прийнятті на роботу у 2012 році був укладений трудовий договір, який був підписаний нею та Товариством, згідно з яким нарахування заробітної плати проводилось 10 числа наступного місяця у розмірі ставки 1500,00 грн., а 25 числа наступного місяця нараховувались відсотки за укладені нею договори 0,8% при невиконаному плані та 1% при виконанні плану та надала до суду журнал реєстрації. Примірник трудового договору представником ОСОБА_2 їй наданий не був. Для того, щоб уникнути оподаткування товариство періодично змінювало назву, але це одна й та ж сама організація. Звертала увагу суду, що при перерахуванні заробітної плати на її картрахунок ТОВ не зазначало, що це заробітна плата, що є порушенням фінансової дисципліни.

Відповідач ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси (далі Товариство) в судове засідання не направило свого представника. Від директора Товариства до суду надійшли письмові заперечення проти позову, відповідно до яких останній заперечує проти задоволення позову в повному обсязі та просить відмовити у його задоволенні. Вказав, що Товариством при звільненні ОСОБА_1 був проведений повний розрахунок заборгованості по заробітній платі. Оскільки ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси знаходиться у місті Вінниця, а його представництва знаходяться у різних місцях України, то заробітна плата виплачується працівникам через банківський термінал на картковий рахунок і її отримання підтверджується квитанцією. ОСОБА_1 за період з липня 2015 року було нараховано 4797,57 грн. Після сплати всіх податків нараховано до виплати: у липні 1071,11 грн., у серпні 1071,11 грн., та у вересні 919,87 грн., заробітна плата та розрахункові. Всього 3062,09 грн. На підставі власних прохань ОСОБА_1 отримала у липні плату авансом за липень 2015 року та заробітну плату авансом за серпень 2015 року, а також ще аванс за вересень 2015 року, що разом становило 2799,93 грн. Крім того, позивач у серпні 2015 року отримала авансом частину заробітної плати за вересень у сумі 400, 00 грн. У вересні також отримала аванс 500,00 грн. За період з липня по вересень 2015 року ОСОБА_1 отримала загальну суму 3699,11 грн. Це підтверджується доповідними директора регіонального розвитку до директора Товариства та банківськими квитанціями про перерахування сум на рахунок позивача. Вказане свідчить про те, що ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси переплатила ОСОБА_1 заробітну плату на суму 637,02 грн., але в зв'язку з скрутним її матеріальним становищем Товариство не наполягало на поверненні переплачених коштів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, при наявності наданих сторонами доказів, судом встановлено наступне.

Згідно з трудовою книжкою позивача 02.07.2012 року вона була прийнята у ТОВ «Європейський кредитний фонд» на посаду менеджера з адміністративної діяльності.

31.10.2012 року була звільнена у звязку з переводом в ДП ТОВ «Європейський кредитний фонд «Фінанси».

01.11.2012 року прийнята на посаду менеджера з адміністративної діяльності в ДП ТОВ «Європейський кредитний фонд «Фінанси»,

30.04.2013 року звільнена з посади у звязку з переводом в ДП ТОВ «Європейський кредитний фонд «Фінанси 2».

03.05.2013 року прийнята на посаду менеджера з адміністративної діяльності в ДП ТОВ «Європейський кредитний фонд «Фінанси 2».

30.11.2013 року звільнена з посади у звязку з переводом в ДП «Фінансова допомога» ТОВ «Європейський кредитний фонд».

02.12.2013 року прийнята на посаду менеджера з адміністративної діяльності в ДП «Фінансова допомога» ТОВ «Європейський кредитний фонд».

20.06.2014 року звільнена з займаної посади у звязку з переводом в ДП «Фінанси» ТОВ «Європейський кредитний фонд».

23.06.2014 року прийнята на посаду менеджера з адміністративної діяльності ДП «Фінанси» ТОВ «Європейський кредитний фонд».

11.09.2015 року звільнена з займаної посади за згодою сторін (а.с. 3-5).

З вищенаведеного вбачається, що позивач перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 23.06.2014 року по 11.09.2015 року.

Суд критично сприймає твердження позивача, що вона укладала трудовий договір та працювала в одному товаристві, що всі перераховані вище товариства - це одна й та ж організація, яка змінювала свою назву для того щоб уникнути сплати податків, оскільки належних доказів цього суду не надано.

З пояснень позивача вбачається, що при прийнятті на роботу з нею були укладені: договір про захист конфіденційної інформації та комерційної таємниці, договір про повну матеріальну відповідальність та трудовий договір, примірник якого їй не наданий.

Позивачем до суду надані в якості доказів примірники договору про захист конфіденційної інформації та комерційної таємниці. Однак, вказані документи не можуть бути судом прийняті як докази, оскільки вони не містять дати укладення договору, не підписані представником Товариства та не скріплені печаткою Товариства. Крім цього, однією із сторін цих договорів зазначене ТОВ «Європейський кредитний фонд», який не є відповідачем у справі (а.с. 10-11).

Як вбачається з довідки про доходи виданої ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси від 10 грудня 2015 року № 15 загальна сума доходу за період з червня 2015 року по вересень 2015 року становить 4797,57 грн., середньомісячна заробітна плата складала 1218,00 грн. (а.с. 31).

Твердження позивача, що відповідачем не була сплачена заробітна плата за період з липня по вересень 2015 року, яка обумовлювалась при прийнятті її на роботу, а саме: нарахування заробітної плати проводилось 10 числа наступного місяця у розмірі ставки 1500,00 грн., а 25 числа наступного місяця нараховувались відсотки за укладені нею договори 0,8% при невиконаному плані та 1% при виконанні плану, суд сприймає критично, оскільки доказів цього позивачем не надано, хоча, відповідно до ст. 60 ЦПК це є її обовязком.

Судом за клопотанням позивача було винесено ухвалу про витребування доказів, а саме трудового договору між позивачем та відповідачем. З відповіді відповідача та наданого наказу про прийняття на роботу (а.с. 71) вбачається, що позивач прийнята на роботу з оплатою згідно штатного розпису.

Відповідно до індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси щодо ОСОБА_1 сплачувались страхові внески, які вираховувались із мінімальної заробітної плати (а.с. 44).

Згідно з наданими Товариством письмовими доказами, а саме: доповідними директора регіонального розвитку ОСОБА_2 директору ТОВ Європейський кредитний фонд ДП Фінанси щодо прохання ОСОБА_1 видати авансом частини заробітної плати від 06.07.2015 року від 23.07.2015 року, від 10.08.2015 року, від 03.09.2015 року, а також квитанціями про перерахунок на картку позивача авансу (а.с. 32-39).

Позивач не заперечувала, що вона отримувала ці суми. Однак, вказувала, що вона не зрозуміла, що отримувала заробітну плату, оскільки під час перерахування ТОВ не зазначало, що це заробітна плата, що є порушенням фінансової дисципліни.

Суд не приймає як доказ, наданий позивачем журнал реєстрації кредитних договорів, оскільки з вказаного журналу неможливо зробити висновок про проведення кредитних операцій, так як він заповнений, як пояснила позивач нею власноручно, окрім її підписів жодних інших не має. Крім цього, жодним чином не підтверджує умови укладення трудового договору, на які вказує позивач.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 60 ЦПК України також визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведений факт порушення Товариством її прав щодо повного розрахунку на день звільнення та не сплатою нарахованої заробітної плати. Навпаки зазначене спростовується наданими Товариством письмовими доказами, а саме: квитанціями про поповнення карток ОСОБА_1 № 971266 та № 357132 та роздруківкою ПАТ КБ Приватбанк про зарахування переведених коштів на рахунок позивача, довідкою пенсійного фонду про сплату страхових внесків, з яких слідує, що з позивачем був проведений розрахунок у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, з позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Європейський кредитний фонд Фінанси про стягнення заробітної плати (за період з липня 2015 року вересень 2015 року) у сумі 2934,24 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Полішко