У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на зміну матеріального становища, оскільки всі організації та господарські товариства, до складу засновників яких він входив, припинили свою діяльність, на його утриманні перебуває непрацездатна мати - ОСОБА_4, а також він сам хворіє і має додаткові витрати на лікування.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами він не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 грн, як було встановлено судовим рішенням.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив змінити розмір аліментів, визначений рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2013 року у розмірі 3 000 грн, стягнутих з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 06 вересня 2013 року, зменшивши його, та стягувати аліменти щомісячно у розмірі 500 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від

18 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено розмір стягнутих рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 3 000 грн до 1 500 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення апеляційного суду в частині зменшення розміру стягнутих аліментів з 1 500 грн до 500 грн, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги існували на час ухвалення рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 грудня 2013 року та були враховані судом при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання його малолітньої доньки.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивач не має можливості сплачувати призначені судом аліменти у розмірі 3 000 грн щомісячно, оскільки в нього погіршився матеріальний стан протягом 2014-2015 років. Окрім того він має значну суму заборгованості по сплаті аліментів, перебуває на лікуванні у Полтавській обласній інфекційній лікарні.

Висновки суду апеляційної інстанції є обґрунтованими та ґрунтуються на законі, зокрема ст. 192 СК України.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про зменшення розміру аліментів з урахуванням принципів розумності і справедливості до 1 500 грн щомісячно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович