Провадження №2/554/427/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді Кулешової Л.В.

при секретарях Шевченку О.Г., Довбенко А.К.

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_1 про визнання договорів поруки припиненими, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25 грудня 2007 року з відповідачкою ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0001/07/25-Nm за яким відповідачка отримала кредит у розмірі 35900 доларів США з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2032 року зі сплатою 12,5% річних та з щомісячним поверненням кредитних коштів у сумі 119,66 доларів США на придбання квартири, розташованої за адресою : АДРЕСА_1. 10 березня 2009 року між банком та відповідачкою було укладено Додаткову угоду № 1, згідно з якю було змінено відсоткову ставку за користування кредитними коштами - 10% річних та змінено розмір щомісячного погашення кредиту - з лютого 2009 року по січень 2010 року у сумі 70 доларів США, а починаючи з лютого 2010 року не менше 121,47 доларів США. 10 лютого 2010 року було укладено Додаткова угода № 2, згідно з якою розмір щомісячного погашення кредиту з лютого 2010 року по січень 2011 року становив не менше 70 доларів, а з лютого 2011 року не менше 123,82 доларів США. 13 вересня 2010 року було укладено Додаткову угоду № 3, згідно з якою змінено номер рахунків, на які повинні здійснюватися погашення кредиту та сплата відсотків. Боржник не виконала умови договору, станом на 11 листопада 2014 року має заборгованість у сумі 30382,84 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 28125 доларів США, в тому числі прострочена - 1032,48 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2257,84 доларів США, в тому числі прострочена - 1890,65 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 11750,69 грн. Належне виконання Кредитного договору забезпечено укладеними договорами поруки : № 0001/07/25-Nm/S-3 від 25 грудня 2007 року з відповідачкою ОСОБА_2 № 0001/07/25-Nm/S-2 з відповідачем ОСОБА_3 Відповідачем були направлені повідомлення про наявність заборгованості та необхідність її погашення. Проте, відповідачі заборгованість не сплатили. Позивач просить стягнути достроково з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 30382,84 доларів США та 11750,69 грн., стягнути достроково з відповідачки ОСОБА_2 за кредитним договором в сумі 30382,84 доларів США та 11750,69 грн., стягнути достроково з відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором в сумі 30382,84 доларів США та 11750,69 грн.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання договорів поруки припиненими. В обґрунтування позову посилаються на те, що в якості забезпечення належного виконання кредитного договору № 0001/07/25-Nm, укладеного між ОСОБА_1 та банком 25 грудня 2007, з ними були укладені договори поруки від 25 грудня 2007 року - з ОСОБА_3 № 0001/07/25-Nm/S-2, з ОСОБА_2 № 0001/07/25-Nm/ S-3. Разом з тим в договорах поруки не встановлено строк їх дії відповідно до вимог ч.1 ст.252 ЦК Украйни в роках, місяцях, днях. Позичальник останній платіж на процентами здійснила 18 лютого 2014 року, за кредитом - в лютому 2014 року. З 01 березня 2014 року виникла прострочена заборгованість. Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Позивач протягом 6 місяців не пред'явив до них вимоги. Крім того, з ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди, якими були змінені зобов'язання без їх згоди, внаслідок чого було збільшено обсяг їх відповідальності. Додаткові угоди з ними не укладалися, що є підставою для припинення поруки. Позивачі просять визнати договори поруки припиненими.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що з метою придбання житла вона з 25 грудня 2007 року з відповідачем уклала кредитний договір № 0001/07/25-Nm, згідно з яким банк надав їй кредит у сумі 35900 доларів США , що по кусу НБУ на день укладення договору складало 181295 грн. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є договір іпотеки однокімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_2, укладений між нею та банком. У зв'язку з різким зростанням курсу долар в лютому 2009 року та лютому 2010 року вона зверталася до банку із заявами про реструктуризацію кредитної заборгованості та до березня 2014 року вона виконувала свої зобов'язання . Разом з тим, кредитний договір було укладено з порушенням вимог Закону України " Про захист прав споживачів". Так, в порушення вимог ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та п.п.2.1-2.4,3.8 Правил надання банками України інформації про сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, їй, як споживачу, не надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування, зокрема, про наявні форми та валюту кредитування. тип відсоткової ставки. можливість дострокового повернення кредитних коштів. а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, в тому числі і з боку банкую Також вона не була попереджена про валютні ризики під час виконання зобов'язань, не надано інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами.

Представник позивача в судове не зявився, позивач надав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, надавши суду, кожна окремо, про розгляд справи за їх відсутності. З первісним позовом не згодні та просять відмовити у його задоволенні, зустрічні позови підтримують.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову, свій зустрічний позов підтримує з підстав, зазначених в позовній заяві, зустрічний позов ОСОБА_1 підтримує.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає первісний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позови такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2007 року акціонерний комерційний банк "Форум", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство " Банк Форум" ( а.с.35-36), та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №0001/07/25-Nm, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 35900 доларів США на купівлю квартири зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних строком на 300 місяців по 24 грудня 2032 року, з поверненням кредиту частинами щомісячно у сумі не менше 119 доларів США 66 центів ( а.с.11-12).

Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено сплату позичальником неустойки у вигляді пені у розмірі 0,2 процентів за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 35900 грн., що еквівалентно 181295 грн. на час отримання коштів ( а.с.16).

10 березня 2009 року до вказаного кредитного договору була укладена Додаткова угода № 1, за умовами якої пункт 2.3 Кредитного договору викладено в наступній редакції : "Позичальник здійснює повернення кредиту частинами, щомісячно, з лютого 2009 року по січень 2010 року частинами у сумі не менше 70 доларів США, починаючи з лютого 2010 року в сумі не менше 121,47 доларів США ( а.с.13).

10 лютого 2010 року була укладена Додаткова угода № 2, за умовами якої пункт 2.3 Кредитного договору викладено в наступній редакції : " Позичальник здійснює повернення кредиту щомісячно, з лютого 2010 року по січень 2011 року частинами в сумі не менше 79 доларів США, починаючи з лютого з лютого 2011 року в сумі не менше 123,82 доларів США ( а.с.14).

13 вересня 2010 року був укладений Додатковий договір № 3 до Кредитного договору ( а.с.15), за умовами якого пункти договору були викладені в наступній редакції :

- п.1.1 "Банк надає позичальнику кредит у сумі 35900 доларів США на придбання однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 житловою площею 16,4 кв.м., загальною площею 30,2 кв.м.";

- п.1.3. "За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 10 процентів річних";

- п.2.3 "Позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 70 доларів США.

Відповідно до ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання); у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з розрахунком на а.с.8-10 у відповідача ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 17 листопада 2014 року : заборгованість за кредитом 28125 доларів США, в тому числі прострочена - 1032,48 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2257,84 доларів США, в тому числі прострочена - 1890,65 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 11750,69 грн., а всього заборгованість у сумі 30382,84 доларів США та 11750,69 грн.

Належне виконання зобов'язань за Кредитним договором, забезпечено договорами поруки, укладеними 25 грудня 2007 року : з ОСОБА_3 № 0001/07/25-Nm/S-2, з ОСОБА_2 № 0001/07/25-Nm/ S-3 ( а.с.17,19).

Пунктом 4.1 договорів поруки передбачено підстави для припинення поруки, серед яких є припинення поруки, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови договору, що було встановлено протягом судового засідання, у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором, а тому суд вважає стягнути з відповідача ОСОБА_1 та з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як з поручителів, заборгованість яка складається: заборгованість за кредитом 28125 доларів США, в тому числі прострочена - 1032,48 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 2257,84 доларів США, в тому числі прострочена - 1890,65 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 11750,69 грн., а всього заборгованість у сумі 30382,84 доларів США та 11750,69 грн..

Позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором з кожного відповідача окремо.

Проте, враховуючи, що умовами договорів поруки передбачена солідарна відповідальність поручителів з боржником, а тому суд вважає стягнути заборгованість за кредитним договором у солідарному порядку з кожним із поручителів, що не є порушенням прав позивача на отримання коштів від кожного відповідача в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, в якому посилається на порушення її прав при укладенні кредитного договору, як споживача, у зв'язку з чим просить визнати договір недійсним.

Згідно вимог ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договору або іншого правочину (ч. 2 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно положень ст.536 та ст. 1054 Цивільного кодексу України, необхідною умовою, тобто істотною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, щодо якої сторони повинні дійти згоди.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом із нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форму його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі), з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; є) строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Суд, в своїх мотивах, виходить з того, що умови кредитного договору від 25 грудня 2007 року не є несправедливими, що позичальнику перед укладенням договору, банком, на дотримання ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", надано як споживачу фінансової послуги всю повноту необхідної інформації. Немає підстав вважати, що положення вищевказаного договору дійсно є несправедливими або нерозумними, а оцінка надана позивачем, є суто суб'єктивною та випливає з її особистої зацікавленості, як сторони договору, у зменшенні своїх грошових зобов'язань. Кредитний договір відповідає вимогам ч. 1ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та ст. 3 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", затверджених Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168.

Відповідно до п. 7.2 кредитного договору, укладеного між позивачем та банком, сторони зафіксували свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови; умови кредитування відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позичальником отримано до укладення договору.

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства. Крім того, підписання кредитного договору свідчить про згоду позивача з умовами укладеного кредитного договору.

Згідно положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Однією з несправедливих є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Доводи позивача про те, що позивач не могла передбачати зміну курсу валют та не була попереджена про валютні ризики є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, приписам чинного законодавства, а відтак не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні. Стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплено. Таким чином, при укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором усвідомлюють, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, та те що зміна цього курсу можливо настане, а тому позивач повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором.

Згідно із вимогами ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, для визнання спірного договору недійсним судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, так як судом встановлено, що під час укладення кредитного договору № 0001/07/25-Nm від 25 грудня 2007 року позичальник була ознайомлена з усіма його умовами та погодилася з ними. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено підстав для визнання недійсним кредитного договору оскільки на момент укладення даного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання договорів поруки припиненими посилаючись на те, що банк протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання за кредитним договором - з 01 березня 2014 року не пред'явив до поручителів вимогу та укладеними з ОСОБА_1 додатковими угодами банк збільшив обсяг їх відповідальності.

Суд вважає зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що належне виконання кредитного договору № 0001/07/25-Nm від 25 грудня 2007 року, укладеного з ОСОБА_1, забезпечено договорами поруки від 25 грудня 2007 року, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Частиною першою ст. 554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.

Як вбачається із договорів поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 поручилися перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 25 грудня 2007 року, який було укладено між кредитором та боржником у повному обсязі.

Із додаткової угоди № 1 від 10 березня 2009 року до кредитного договору від 25 грудня 2007 року вбачається, що кредитодавець та кредитор уклали додаткову угоду щодо п. 2.3 кредитного договору, яку виклали у наступній редакції: пункт 2.3 Кредитного договору викладено в наступній редакції : "Позичальник здійснює повернення кредиту частинами, щомісячно, з лютого 2009 року по січень 2010 року частинами у сумі не менше 70 доларів США, починаючи з лютого 2010 року в сумі не менше 121,47 доларів США ( а.с.13).

Із додаткової угоди № 2 від 10 лютого 2010 року вбачається, що п. 2.3 кредитного договору викладено у новій редакції: " Позичальник здійснює повернення кредиту щомісячно, з лютого 2010 року по січень 2011 року частинами в сумі не менше 79 доларів США, починаючи з лютого з лютого 2011 року в сумі не менше 123,82 доларів США ( а.с.14).

За змістом ч.1 ст.559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема : підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (постанова Верховного Суду України від 18 червня 2012 року у справі № 6-73цс12).

Проте, додатковими угодами не було змінено ні суму кредиту, ні відсотки, ні строк погашення кредиту, ані штрафні санкції за невиконання умов договору.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Посилання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві на те, що порука припинила свою дію, оскільки банк звернувся до суду з вимогою до них про повернення кредиту після спливу шестимісячного строку після припинення виконання зобов'язання основним боржником, який повинен відраховуватися з 01 березня 2014 року судом не приймаються.

Зі змісту договорів поруки, підписаних ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вбачається, що сторони узгодили умови припинення поруки - в разі, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за договором не пред'явить вимоги до поручителя (п. 4.1. договору ).

Банк же звернувся до суду з позовом 04 грудня 2014 року в межах річного строку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договори поруки не припинили свою дію та поручителі повинні нести солідарну відповідальність з ОСОБА_1 за невиконання кредитного договору останньою.

Згідно зі ст..88 ЦПК України з відповідачів також підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору по 1218 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.526,553,554, 559,610,611,1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0001/07/25-Nm від 25 грудня 2007 року, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 28125 доларів США, що еквівалетно 728156,25 грн., заборгованості за процентами у сумі 2257,84 доларів США, що еквівалентно 58455,47 грн., та пені у сумі 11750,69 грн., а всього 30382,84 доларів США, що еквівалентно 786611,72 грн. та 11750,69 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором № 0001/07/25-Nm від 25 грудня 2007 року, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 28125 доларів США, що еквівалетно 728156,25 грн., заборгованості за процентами у сумі 2257,84 доларів США, що еквівалентно 58455,47 грн., та пені у сумі 11750,69 грн., а всього 30382,84 доларів США, що еквівалентно 786611,72 грн. та 11750,69 грн.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_1 про визнання договорів поруки припиненими за безпідставністю.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір на користь держави по 1218 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Л.В.Кулешова