Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 328/2454/16 головуючий у 1 інстанції Курдюков В.М.
провадження № 22-ц/778/4227/16 суддя-доповідач Осоцький І.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В, Гончар М.С.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, Токмацької районної Державної адміністрації Запорізької області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області, про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, зазначивши, що чоловік позивача ОСОБА_5 безперервно працював в колгоспі імені «Леніна» (який був згодом перейменований в КСП «Кохане») в с. Кохане, Токмацького району Запорізької області, з 1990 року до 1996 року. На момент видачі державного акту на право колективної власності на землю він був членом КСП «Кохане».

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином позивача чоловік мав абсолютне право на земельну частку (пай). Насамперед дві головні обставини у нього були: перша - він був членом сільськогосподарського підприємства - КСП «Кохане» на час паювання, друга - державний акт на право колективної власності на землю КСП «Кохане» - згодом, одержало. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

На час смерті чоловіка позивач проживала разом з ним в будинку АДРЕСА_1. Отже вона фактично прийняла спадщину опісля нього в порядку ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Спадкоємцем, за законом опісля смерті її чоловіка є позивач - та її рідний син - ОСОБА_6 та матір її померлого чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_7. які письмово відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Інших будь яких спадкоємців ані за законом, а ні за заповітом - немає.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З письмової відповіді Управління Держземагенства у Токмацькому районі Запорізької області від 30.05.2016р. позивач дізналася, що її чоловік ОСОБА_5 мав абсолютне право на земельну частку (пай), а позивач має право на спадкування цього права і що для захисту її порушеного права їй необхідно звернутися до суду.

Разом з цим позивач 01 червня 2016 року звернулася до Токмацької районної Державної нотаріальної контори для видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) опісля померлого 04.02.2016 року її чоловіка ОСОБА_5, але їй було відмовлено у цьому та видана Постанова «про відмову у вчиненні нотаріальної дії» № 562/02-31 від 01.06.2016 року.

Також нотаріус Токмацької районної Державної нотаріальної контори роз'яснила позивачу, що для захисту її порушеного права вона має право звернутися до суду.

Згідно інформаційного листа з Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі від 30.05.2016 року, що до розміру та вартості земельної частки (паю) по колишньому КСП «Кохане» Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області розмір земельної частки (паю) становить 5,14 умовних кадастрових гектарів, а вартість складає - 20 893,40 гривень.

На підставі статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи із гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність повинна бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними.

Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

У зв'язку з зазначеним, позивач просила суд визнати за нею ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, актовий запис про смерть № 37 від 05.02.2015 року по Коханівській сільській раді Токмацького району, Запорізької області, а саме на:

- земельну частку (пай) площею 5,14 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Кохане» Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала померлому чоловіку позивача ОСОБА_5, виділивши її із земель колективної власності бувшого КСП «Кохане» в межах Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

Зобов'язати Токмацьку районну Державну адміністрацію Запорізької області видати позивачу сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,14 умовних кадастрових гектара.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року позов задоволено.

Коханівська сільська рада Токмацького району Запорізької області вапеляційній скарзі, посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом, суд правильно вважав, що чоловік позивача під час свого життя мав право на земльну частку(пай), бо на час паювання та одержання колгоспом імені Леніна Державного акту на право колективної власності на землю був членом сільськогосподарського підприємства - КСП „Кохане", але помилково виходив про непропущення строку позовної давності на отримання цього права.

З матеріалів справи вбачається, що чоловік позивача ОСОБА_5 безперервно працював в колгоспі імені «Леніна» (який був згодом перейменований в КСП «Кохане») в с. Кохане, Токмацького району Запорізької області, з 1990 року до 1996 року. На момент видачі державного акту на право колективної власності на землю, а саме на 20.04.1993 року ОСОБА_5 був членом КСП «Кохане», що підтверджено записами у його трудові книжці та зазначенням його у списку пенсіонерів та працездатних колгоспників колгоспу імені Леніна / а.с. 10-11, 17, 55-56 /.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Отже право на одержання земельної частки (паю) у ОСОБА_5 виникло з 20 квітня 1993 року - з моменту передачі КСП "Кохане" державного акта про право колективної власності на землю, членом якого він був, оскільки земельна ділянка передавалась у колективну власність юридичній особі, а її члени почали спільно володіти нею після одержання державного акта про право колективної власності.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку

Відповідно до п. 6 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 71 ЦК УРСР (діючого на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності.

Тобто, право звернення до суду виникло у ОСОБА_5 у квітні 1993 року, з моменту одержання КСП "Кохане" державного акта на право колективної власності на землю, і з цього часу починається перебіг позовної давності, а відтак трирічний строк позовної давності минув у квітні 1996 року, тобто ще до набрання чинності ЦК України 2004 року та до її смерті.

При розгляді цієї справи відповідачем Коханівською сількою радою подано заяву про застосування строку позовної давності, оскільки з моменту паювання та отримання Державного акту на право колетивної власності на земелю ОСОБА_5 за своє життя з заявленим у цьому позові питання до відповідача не звертався / а.с.49 /.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. При цьому позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін(ст.75 ЦК УРСР) і чинним на той час законодавством не передбачалась подача заяви про застосування строку позовної давності.

Таким чином, позивачем спадковано право з пропущеним строком позовної давності на його отримання, тому рішення суду про набуття такого права позивачем підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької областізадовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 17 серпня 2016 року у про задоволення позову ОСОБА_4 до Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, Токмацької районної Державної адміністрації Запорізької області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області, про визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом скасувати і ухвалити у цій справі нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 за пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: