УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом, який уточнило в процесі розгляду справи, та остаточно просило:

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 346 729 грн 51 коп., з яких: тіло кредиту - 193 846 грн 02 коп., заборгованість за відсотками - 152 883,49 грн.;

- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави з ОСОБА_5, а саме нерухоме майно - автомобіль марки BMW Х5, 2003 року випуску, ідентифікатор VIN НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, шляхом продажу предмета застави на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 11 серпня 2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 345 та додатковий договір до нього, за умовами яких банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 746,78 доларів США з розрахунку 13,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 10 серпня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір застави транспортного засобу № 345 та 21 листопада 2006 року договір про внесення змін та доповнень до нього, відповідно до яких предметом застави є автомобіль марки BMW Х5, 2003 року випуску, ідентифікатор VIN НОМЕР_2, д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 на праві власності.

Позивач зазначив, що 21 листопада 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за згодою банку укладено договір переведення боргу у розмірі 30 746,78 доларів США, а 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк», Національним банком України та ТОВ «Український промисловий банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань останнього позивачу.

Посилаючись на те, що боржник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 04 червня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 346 729 грн 51 коп., ПАТ «Дельта Банк» просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого при новому розгляді погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), відповідно до п. 4 ст. 338 ЦПК України врахував висновки і мотиви Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в ухвалі від 05 серпня 2015 року, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що викладені в заяві ОСОБА_4 на адресу банку обставини про передачу у 2009 році автомобіля на погашення боргу, не свідчать про визнання ним боргу і переривання у зв'язку із цим строку позовної давності, оскільки у заяві не міститься відомостей, які б вказували на визнання боргу, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності з огляду на відповідну заяву відповідача (а. с. 51-53, т. 1).

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина-Капітал» відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

В.А. Нагорняк