28 березня 2016 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Нагорної М.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу, сплачену у якості передплати за надання послуг в розмірі 8500 грн., 3% річних за період з 12.09.2015 року по 17.12.2015 року в розмірі 67,77 грн., суму інфляційного збільшення за період з 12.09.2015 року по 17.12.2015 року в розмірі 254,11 грн., пеню в розмірі 24 735 грн., проценти за користування грошовими коштами за період з 12.09.2015 року по 17.12.2015 року в розмірі 512,10 грн.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилався на те, що 07.08.2015 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір - замовлення. ОСОБА_2 неодноразово наголошувалось на тому, що позивачу необхідно надати додаткові грошові кошти на матеріали у вигляді передплати, окрім 4000 грн., які були сплачені позивачем під час підписання договору. У звязку з наведеним позивач додатково передав відповідачу ще 4500 грн. Виходячи з умов договору замовлення виконавець повинен був виконати замовлення 11.09.2015 року, а тому прострочення виконання зобовязання розпочалося з 12.09.2015 року.
Позивач зазначив, що строк дії договору минув, однак відповідачем так і не було розпочато реставрацію міжкімнатних дверей, окрім того відповідач не повернула грошові кошти, сплачені ним у якості передплати за виконання робіт. Таким чином, сума заборгованості скала 8500 грн., а тривалість прострочення, починаючи з 12.09.2015 року по 17.12.2015 року складає 97 днів.
Враховуючи вищевикладене, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача ОСОБА_3 до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07.08.2015 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір-замовлення відповідно до умов якого виконавець зобовязується здійснювати в визначені договором строки послуги у вигляді реставрації міжкімнатних дверей (а.с. 7).
Згідно до п. 3.1 вказаного договору замовник здійснює оплату за надані послуги на загальну суму 11 550 грн.
Пунктом 3.2 договору передбачені умови оплати, а саме аванс в розмірі 4000 грн. вноситься замовником при підписанні договору, суму яка залишається в розмірі 7550 грн. замовник зобовязується сплатити одразу після закінчення робіт.
Відповідно до п. 3.5 договору строк виконання робіт складає 21 робочий день з моменту укладення договору.
З розділу 5 «Строк дії договору» договору вбачається, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 07.10.2015 року.
У відповідності до п.4.1 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх обовязків винна сторона зобовязана відшкодувати іншій стороні збитки (упущену вигоду) у відповідності до законодавства України.
Відповідно до розписки вбачається, що відповідач також за вищезазначеним договором отримала 13.08.2015 року 2000 грн., та 07.09.2015 року 2500 грн. (а.с. 8).
18.12.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 8500 грн. сплачені у якості передплати за договіром-замовлення від 07.08.2015 року (а.с. 9-10).
З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 67,77 грн., суму інфляційного збільшення з урахуванням індексів інфляції за вересень, жовтень, листопад 2015 року в розмірі 254,11 грн., пеню за невиконання договору в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 24 735 грн., проценти за користування чужими коштами (облікова ставка НБУ з 12.09.2015 року по 24.09.2015 року становила 27%, з 25.09.2015 року по 17.12.2015 року складала 22%) в розмірі 512,10 грн.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.
Відповідно до положень ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.
У відповідності до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону «Про захист прав споживачів».
Відповідно до вимог п. п. 3, 22 ст. Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
Укладаючи договір 07.08.2015 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_2, як суб'єкт господарювання, взяла на себе зобов'язання по виконанню робіт по реставрації міжкімнатних дверей, а ОСОБА_1, як фізична особа, виступив замовником таких робіт та послуг.
Матеріалами справи не містять даних про належне виконання умов вказаного договору та надання позивачу, передбачених у договорі дверей, що пройшли реставрацію.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг). Частиною 1 цієї статті вказано, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Тобто, у даному випадку, не дивлячись на всі необхідні передплати, проведені позивачем, який сплатив майже повну вартість послуги з реставрації міжкімнатних дверей, відповідачем не було вчинено дій на виконання умов договору, тобто з боку відповідача допущене істотне порушення умов договору. А тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми, сплаченої за договором-замовленням від 07.08.2015 року у розмірі 8500 грн.
Окрім того, у звязку з простроченням виконання відповідачем послуг з реставрації міжкімнатних дверей у строки передбачені договором-замовленням від 07.08.2015 року, та з урахуванням загальної вартості робіт, що дорівнює 11 500 грн., пеня за період з 12.09.2015 року по 17.12.2015 року (тобто за 97 днів), складає 33 610,50 грн. (11 550*97*3%/100=33 610,50 грн.), яка в межах позовних вимог підлягає стягненню з відповідача у розмірі 24 735 грн.
Окрім того, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12 та від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).
Виходячи з наведеного, з відповідача в межах заявлених позивачем позовних вимог підлягає стягненню сума інфляційного збільшення боргу у розмірі 254,11 грн. та 3% річних - 67,77 грн.
З приводу позовних вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків у розмірі 512,10 грн. за користування чужими грошовими коштами на підставі положень ст. 1048 ЦК України, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, у звязку з тим, що зазначені норми законодавства не поширюються на відносини, які склалися між стронами у справі на підставі укладеного договору - замовлення.
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача суму основного боргу, сплачену у якості передплати за надання послуг в розмірі 8500 грн., пені в розмірі 24 735 грн. та інфляційних витрат на суму боргу у розмірі 254,11 грн. та трьох процентів річних у розмірі 67,77 грн.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 23, 611, 641, 1167 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, кошти за договором-замовленням від 07 серпня 2015 року у розмірі 33 556 (тридцять три тисячі пять пятдесят шість) грн. 88 коп.
В інший частині позовні вимоги - залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_4