РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2, в якому після уточнень позовних вимог, прийнятих судом, просить:

- визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію, поширену відповідачем у зверненні на імя Міністерства освіти і науки від 31.08.2015р.;

- зобовязати відповідача спростувати поширену інформацію;

- визнати такою, що порушує право позивача на збереження у таємниці обставин його особистого життя недостовірну інформацію, поширену відповідачем у звернені від 31.08.2015р.;

- стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену внаслідок приниження честі, гідності, ділової репутації позивача, порушення його права на збереження у таємниці обставин свого особистого життя, 100000 грн.

В обґрунтування своїх вимог, посилається на те, що він працює науково-педагогічним працівником Національного юридичного університету імені ОСОБА_3. 13.08.2015р. відповідачем направлено лист до Міністра освіти та науки України із недостовірною інформацією, яка порушує його особисті немайнові права. Поширення недостовірної інформації спричинило йому моральну шкоду, яка полягає у душевних переживань.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, заперечень проти позову не надала, повідомлялась судом у відповідності до положень ЦПК України.

Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволені позову відмовити з наступних підстав.

Відповідачем 31.08.2015р. на адресу Міністра освіти і науки України був направлений лист, відповідно до якого вона вважає, що позивач внаслідок своїх неправомірних дій не вправі обіймати посаду викладача, аспіранта в Національному юридичному університеті ім.Ярослава Мудрого. Просить взяти до уваги викладені нею у заяві обставини та прийняти відповідне рішення.

Виходячи з положення ст.. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Згідно ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно розяснень , які містяться в п.15ПП ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно п.16 ПП суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції , а не поширення недостовірної інформації.

Судом встановлено, що позивач є науково-педагогічним працівником, з 2013 року працює на посаді асистента кафедри теорії держави і права Національного юридичного університету імені ОСОБА_3.

У своєму зверненні до Міністра освіти і науки України відповідач зазначає про порушення її прав та прав її дочки позивачем, який працює викладачем Національного юридичного університету імені ОСОБА_3, внаслідок чого на її думку він не вправі обіймати посаду викладача. Просить прийняти рішення.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про вищу освіту» управління у сфері вищої освіти у межах своїх повноважень здійснюється: Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Згідно ст. 58 Закону науково-педагогічні працівники вищого навчального закладу зобовязані дотримуватися норм педагогічної етики, моралі, поважати гідність осіб, які навчаються у вищих навчальних закладах, прищеплювати їм любов до України, виховувати їх у дусі українського патріотизму і поваги до Конституції України та державних символів України.

За положенням ст.12 Закону Кабінет Міністрів України через систему органів виконавчої влади:забезпечують здійснення контролю за дотриманням законодавства про вищу освіту.

Національний юридичний університет імені ОСОБА_3 відноситься до сфери управління Міністерства освіти і науки України

Згідно із Положенням про Міністерство освіти і науки України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 р. № 630 (далі Положення) центральним галузевим органом державного управління в галузі освіти є Міністерство освіти і науки України, яке підпорядковується КМУ. МОН здійснює розгляд звернень громадян з питань, повязаних з діяльністю МОН, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

У відповідності до Положення завданням МОН є забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, повязану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

За Положенням МОН здійснює: нормативно-правове регулювання у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, повязану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності;

нормативно-правове та навчально-методичне забезпечення функціонування навчальних закладів;

здійснює заходи щодо матеріального та морального стимулювання працівників освіти і науки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку розповсюдження інформації, оскільки відповідачка скористалась своїм правом передбаченим ст. 40 КУ на відповідне звернення до МОН, яке розглядає звернення громадян стосовно діяльності навчальних закладів, морального стимулювання працівників освіти та дотримання законодавства про вищу освіту.

За відсутності юридичного складу правопорушення передбаченого ст. 277 ЦК України, підстави для задоволенні позову про визнання інформації недостовірною, такою що порушує особисті немайнові права позивача, спростування недостойної інформації відсутні .

Відповідно до ч.1 , ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач як підставу спричинення моральної шкоди посилається на поширення відповідачем недостовірної інформації, яка порушує його особисті немайнові права. Враховуючи відсутність факту розповсюдження, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.