Справа №585/1956/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ганзя О. Д.
Номер провадження 22-ц/788/356/16 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Гагіна М. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення затрат на купівлю будинку та здійснення будівництва,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, у якому після уточнення, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ОСОБА_3 здійснені ним затрати на купівлю будинку у розмірі 35475 грн. та на будівництво житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами у розмірі 453360,50 грн. та вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_3 він перебував у шлюбі з 1984 по 2010 роки. Разом з дружиною вони проживали у квартирі в м. Ромни, проте, бажали мешкати у своєму приватному будинку, а тому вирішили знайти землю під забудову і побудувати будинок. З цією метою у позивача відбулася домовленість з ОСОБА_5 про придбання в останнього в с. Бобрик Роменського району старого домоволодіння. При цьому подружжям було прийнято рішення оформити цю купівлю на батька дружини - ОСОБА_6, який був ветераном війни, інвалідом війни 2 групи, що давало змогу скористатись пільгами та зменшити витрати при оформленні договору купівлі-продажу будинку та відповідних дозволів.

26.11.1998 року ОСОБА_6 підписав в якості покупця договір купівлі-продажу даного домоволодіння, але при погодженні істотних умов та здійсненні готівкового розрахунку за його придбання, всі стосунки з ОСОБА_5 здійснював позивач, заплативши йому обумовлену суму у розмірі 3000 доларів США. Одразу після купівлі вказаного будинку він був розібраний, а з листопада 1998 року позивач почав завозити будівельні матеріали та з лютого 1999 року, без будь-якої участі ОСОБА_6 і за його відсутності, було розпочато роботи по будівництву нового жилого будинку з усіма господарськими та іншими надвірними будівлями та спорудами, які фактично були завершені в 2001 році. Увесь обсяг організаційних робіт по будівництву нового домоволодіння було здійснено позивачем особисто, про що підтверджують відповідні документи, за період спільного подружнього проживання з відповідачем, за рахунок спільних коштів подружжя. Батьки відповідача матеріальної участі у будівництві не приймали, оскільки мали звичайну пенсію, якої вистачало фактично лише на продукти харчування та ліки.

11.09.2006 року новозбудований жилий будинок з будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 було здано в експлуатацію та видано свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_6, який 24.10.2006 року, згідно договору дарування, подарував вказане домоволодіння ОСОБА_3, яка, під час їх перебування у шлюбі, набула право власності на нього.

Позивач вважає, що він має право на відшкодування відповідачем половини затрат на купівлю старого будинку та будівництво нового, який було збудовано за участю грошових коштів подружжя.

Посилаючись на норми Закону України «Про власність» та Кодексу про шлюб та сім"ю, просив задовольнити його позов.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.12.2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Бобрицької сільської ради Роменського району Сумської області, Роменської районної державної адміністрації, третя особа - комунальне підприємство «Роменське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу домоволодіння, визнання недійсними договорів дарування будинковолодіння, визнання недійсним та скасування розпорядження голови Ромененської районної державної адміністрації, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання нерухомого майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного нерухомого майна подружжя шляхом виділення його частини, залишено без розгляду.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.12.2015 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення затрат на купівлю будинку та здійснення будівництва задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 35475 грн. здійснених ним затрат на купівлю будинку відповідно до договору купівлі-продажу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 26.11.1998 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідченого 26.11.1998 року державним нотаріусом Роменської районної державної нотаріальної контори Ільченко Л.І.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 453360 грн. 50 коп. здійснених ним затрат на будівництво житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, зокрема затрат на здійснення будівельних, оздоблювальних та інших робіт, а також робіт з проведення комунікацій (газопостачання, водопостачання, опалення, електроенергія тощо) та затрат на придбання будівельних матеріалів тощо, використаних при будівництві, виконанні оздоблювальних та інших робіт, а також робіт з проведення комунікацій (газопостачання, водопостачання, опалення, електроенергія тощо).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4888 грн. 36 коп. судового збору та 8234 грн. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом, в порушення вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не було враховані обставини, встановленні рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 року, а саме, що спірне домоволодіння купувалось ОСОБА_6, який разом з ОСОБА_8 збудували новий будинок, а при укладенні договору купівлі-продажу домоволодіння, приватизації земельних ділянок, видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на новозбудований будинок, подальшому даруванні будинку та земельної ділянки жодних порушень чинного законодавства не було допущено. Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2013 року будь яка угода про створення спільної власності між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відсутня, тому вважати, що сторони побудували спірний будинок внаслідок спільної праці, а відтак стали його співвласниками, немає підстав, та про те, що спірний будинок є особистою приватною власністю ОСОБА_3, оскільки право власності на нього остання набула за договором дарування.

Зазначає, що відповідно до норм ЦК УРСР, чинних на час спірних правовідносин, позивач не має права на відшкодування своїх затрат на будівництво, оскільки при наданні вказаної допомоги будь-яких угод про плату за надання допомоги в будівництві не укладалось.

Вказує, що вона не є належним відповідачем, оскільки спірні правовідносини у даній справі стосується права вимоги ОСОБА_4 до забудовника (покупця), у даному випадку ОСОБА_6, а вона є лише обдарованою особою та жодних умов договором дарування про відшкодування витрат на придбання будинку та будівництво нового не було передбачено, а будь-яких домовленостей, як з позивачем, так і з ОСОБА_6, з приводу цього не мала. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки дізнався про порушення свого право на відшкодування даних витрат щонайменше з 2006 року, тобто з часу дарування спірного будинку.

Вважає, що суд безпідставно стягнув з неї судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи, так як вона звільнена від сплати судового збору, як інвалід другої групи.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити.

Позивач та його представник заперечили по скарзі і просили рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 16.07.1984 року по 13.08.2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі.

Як встановлено рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 р., яке набрало законної сили, у період з 1993 по жовтень 2004 року сторони як подружжя проживали у приватизованій квартирі по АДРЕСА_2 де разом з ними з 1992 року по 21.05.2001р. проживав батько відповідача ОСОБА_6

Згідно договору купівлі-продажу від 26.11.1998р. ОСОБА_6 купив у ОСОБА_5 домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1, яке складалось з: будинку камишового покриття, житловою площею 18,7кв.м., та надвірних споруд, продаж вчинено за одну тисячу гривень, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору.

Рішенням виконкому Бобрицької сільради від 17.02.1999 р. ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво житлового будинку з надвірними будівлями на земельній ділянці у АДРЕСА_1 на місці старого житлового будинку.

У подальшому вказаний будинок було знесено і на його місці було побудовано домоволодіння, яке складається з одного будинку жилою площею 58,8 м. кв., загальною площею 161,9 м. кв., позначеного в плані літерою «А», гараж (літера «Б»), погріб (літера «п/г»), погріб (літера «В»), літня кухня (літера «Г»), сарай (літера «Д»), прибудова (літера «Е»), вбиральня (літера «У»), навіси (літера «д.д.(1)»), сарай (літера «З»), сарай (літера «К»), альтанка (літера «Л»), огорожа (літера «N») (т. 1 а.с. 38-41).

Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 11.09.2006 р. побудований новий житловий будинок з прибудовою, з надвірними будівлями: гаражем, поргібом, літньою кухнею, господарським приміщенням з прибудовою, вбиральнею, двома господарськими приміщеннями, бесідкою, було прийнято в експлуатацію у зв'язку із закінченого будівництвом будинку.

29.09.2006 року ОСОБА_6 оформив на цей будинок з надвірними спорудами свідоцтво про право власності (а.с. 33, 42 т. 1).

Згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24.09.2012 року, яке набрало законної сили, колишнє подружжя переїхало проживати у будинок ОСОБА_6 у травні 2004 року.

За договором дарування 24.10.2006 року, зі згоди своєї дружини ОСОБА_8, ОСОБА_6 за життя передав цей житловий будинок з надвірними спорудами у власність відповідачу безоплатно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер і на день його смерті в цьому будинку, за даними Бобрицької сільради, разом з померлим проживали разом його дружина ОСОБА_8, сторони та їх донька з онукою.

Згідно повідомлення Роменської районної державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08.08.2011 року, що набрало законної сили, ОСОБА_4 було визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 201-203).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2013 р., яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до відповідача про визнання права на ? частину будинку, встановлені обставини, які на підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Так, даним рішенням суду касаційної інстанції встановлено про відсутність між позивачем та померлим ОСОБА_6 угоди про створення спільної власності, тому вважати, що сторони побудували спірний будинок внаслідок спірної праці, а відтак стали його співвласниками, немає підстав. Вимога ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на частину будинку з тих підстав, що спірний будинок фактично був побудований за сумісні кошти подружжя, незважаючи на те, що його власником був ОСОБА_6, не ґрунтується на законі.

Оскільки вказаним судом рішенням зроблено висновок про відсутність підстав для визнання, що фактична побудова спірного житлового будинку відбулась за кошти подружжя, ця встановлена обставина має преюдиціальне значення для вирішення даного позову.

Задовольняючи позов в частині відшкодування позивачу витрат на оплату придбаного ОСОБА_6 жилого будинку у 1998 році, суд першої інстанції виходив з пояснень продавця цього будинку ОСОБА_5, опитаного в судовому засіданні в якості свідка, який пояснював, що продаж ним свого будинку у 1998 році відбулась саме позивачу за ціною 3000 доларів США, ОСОБА_6 лише підписав договір в якості покупця.

На підставі опитаних свідків та представлених заявником документів з приводу придбання ним будівельних матеріалів, оплати будівельних, оздоблювальних робіт, проведення комунікацій в будинок, суд з урахуванням висновків проведеної по справі комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи від 30.09.2015 р., задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача грошової суми в рахунок компенсації колишньому чоловікові спільних витрат подружжям, понесених у період перебування у зареєстрованому шлюбі, оскільки з боку відповідача не надано жодного письмового чи іншого доказу на підтвердження того, що вона чи її батько ОСОБА_6 мають бодай хоч якесь відношення до безпосереднього будівництва нового житлового будинку,

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками через неправильне визначення характеру спірних правовідносин і визнає рішенням, таким, що ухвалено з порушення норм ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Свідчення ОСОБА_5 спростовуються належним доказом, а саме, договором купівлі-продажу цього будинку, де визначена ціна продажу за 1000 грн., і гроші продавець отримав від покупця до підписання цього договору.

Отже, договір купівлі-продажу будинку ОСОБА_6, в силу ст.204 ЦК України, був дійсним з моменту його вчинення і до укладення договору дарування цього будинку відповідачеві.

За договором дарування відповідач отримала у власність безоплатно подарований будинок, будівництво якого було завершено і тому, в силу пункту 2 ч.1 ст.57 СК України, який набрав чинності на час укладення договору дарування, цей будинок є її особистою приватною власністю, яке набуте нею за час їхнього шлюбу.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини у даній справі стосується права вимоги ОСОБА_4 до забудовника (покупця), у даному випадку ОСОБА_6, а відповідач є лише обдарованою особою та жодних умов договором дарування про відшкодування витрат на придбання будинку та будівництво нового не було передбачено, а будь-яких домовленостей, як з позивачем, так і з ОСОБА_6, з приводу цього не мала є обґрунтованими.

За змістом ст. 725 ЦК України передбачено обов'язок обдарованого на користь третьої особи за умови встановлення такого обв'язку вчинити певну дію майнового характеру у договорі дарування.

Зміст представленого договору дарування такого обов'язку не містить, а як зазначено вище судом касаційної інстанції визнано, що вимога позивача про те, що спірний будинок фактично був побудований за сумісні кошти подружжя, незважаючи на те, що його власником був ОСОБА_6, не ґрунтується на законі.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позов до відповідача заявлено на підставі норм Закону України «Про власність» та Кодексу про шлю і сім'ю, тому перевірка законності та обґрунтованості оскарженого рішення апеляційним суд проведена в межах позовних вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів, відповідно до ст. 309 ЦПК України, через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, скасовує рішення місцевого суду і ухвалює нове про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 грудня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення затрат на купівлю будинку та здійснення будівництва відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: