Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЮровської Г.В.,
суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - центр надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Луцька, Луцького, Ківерцівського та Рожищенського районів, про скасування державної реєстрації транспортних засобів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Волинської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила скасувати державну реєстрацію наступних транспортних засобів:

- сідлового тягача марки DAF FT 95.380, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_5, який 04 квітня 2013 року був зареєстрований за ОСОБА_8;

- сідлового тягача марки Renault Premium, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, д.р.н. НОМЕР_6, який 04 квітня 2013 року був зареєстрований за ОСОБА_8;

- напівпричепа марки Trailor, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_7, який 04 квітня 2013 року був зареєстрований за ОСОБА_8;

- напівпричепа марки Schmitz SPR 27, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, д.р.н. НОМЕР_8, який 07 червня 2014 року був зареєстрований за ОСОБА_9

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначила, що відповідач ОСОБА_10 незаконно зняла з реєстрації та здійснила відчуження вказаних транспортних засобів, оскільки вона на той момент не була їх власником, крім того, на транспортні засоби було накладено арешти та заборону відчуження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2015 року позов задоволено.

Скасовано державну реєстрацію наступних транспортних засобів: сідлового тягача марки DAF FT 95.380, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_5, який 04 квітня 2013 року був зареєстрований за ОСОБА_8; сідлового тягача марки Renault Premium, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, д.р.н. НОМЕР_6, який 04 квітня 2013 року був зареєстрований за ОСОБА_8; напівпричепа марки Trailor, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_7, який 04 квітня 2013 року був зареєстрований за ОСОБА_8; напівпричепа марки Schmitz SPR 27, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, д.р.н. НОМЕР_8, який 07 червня 2014 року був зареєстрований за ОСОБА_9

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 04 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом.

Судами встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 26 червня 2012 року ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Цивільні позови потерпілих, у тому числі потерпілої ОСОБА_6, задоволено частково.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 грудня 2012 року вказані судові рішення скасовано в частині вирішення цивільних позовів, справу в цій частині направлено на новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2013 року з урахуванням змін, внесених у нього рішенням апеляційного суду Волинської області від 03 вересня 2013 року, стягнуто з підприємця ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 197 450 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 80 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданих злочином.

У вересні 2009 року ОСОБА_12 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя, а саме зареєстровані за ОСОБА_10 спірні транспортні засоби. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2010 року визнано мирову угоду в даній справі, укладену між позивачем ОСОБА_12 та відповідачем ОСОБА_10, за умовами якої, зокрема, за позивачем ОСОБА_13 залишено у приватній власності спірні транспортні засоби: сідловий тягач марки DAF FT 95.380, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_5; сідловий тягач марки Renault Premium, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, д.р.н. НОМЕР_9; напівпричеп марки Trailor, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_7;напівпричеп марки Schmitz SPR 27, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, д.р.н. НОМЕР_8.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 березня 2013 року позов ОСОБА_12 до першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_10 про звільнення майна з-під арешту задоволено, звільнено з-під арешту та скасовано заборону на відчуження автомобілів: сідлового тягача марки DAF FT 95.380, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. НОМЕР_5;сідлового тягача марки Renault Premium, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, д.р.н. НОМЕР_9; напівпричепа марки Trailor, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, д.р.н. НОМЕР_7; напівпричепа марки Schmitz SPR 27, 1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_4, д.р.н. НОМЕР_8

На підставі цього рішення суду було знято з реєстрації спірні транспортні засоби та у подальшому 04 квітня 2013 року на підставі довідок-рахунків відчужено їх відповідачу ОСОБА_8 та 07 червня 2014 року відповідачу ОСОБА_9

Вказане рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2013 року було скасовано рішенням апеляційного суду Волинської області 21 серпня 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що на момент відчуження та постановки на реєстрацію за новими власниками спірних транспортних засобів, з них було знято арешт та заборону відчуження, крім того, довідки-рахунки, на підставі яких здійснено державну реєстрацію (перереєстрацію) спірних транспортних засобів, у встановленому порядку визнані недійсними не були, а тому підстав для задоволення вимог ОСОБА_6 про скасування державної реєстрації цих транспортних засобів за новими власниками немає.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема, є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

У своїй позовній заяві ОСОБА_6 стверджувала, що ОСОБА_10 з метою уникнення відповідальності за шкоду, завдану смертю чоловіка і сина позивача, зняла з реєстрації та здійснила відчуження спірних транспортних засобів. Вказані дії відповідача, на думку позивача, були незаконні, оскільки ОСОБА_10 з урахуванням ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2010 року про затвердження мирової угоди на той момент не була їх власником. Крім того, відчужені транспортні засоби були під арештом та забороною, оскільки рішенням апеляційного суду Волинської області 21 серпня 2014 року було скасовано рішення суду про звільнення з-під арешту і скасування заборони на відчуження спірних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення.

Апеляційний суд у порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України не дав належної оцінки вказаним позивачем обставинам та не перевірив, чи можливо було провести державну реєстрацію спірних транспортних засобів за новими власниками за наявності цих обставин. При цьому відмовив у задоволенні вимог про скасування державної реєстрації транспортних засобів з тих підстав, що довідки-рахунки не були предметом оскарження, а тому і не повинні були бути предметом дослідження судом, - не були визнані недійсними в установленому законом порядку.

Крім того, апеляційний суд не врахував висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 03 лютого 2016 року в справі № 6-2026цс15, щодо поновлення арешту і заборони на відчуження спірних транспортних засобів у зв'язку із скасуванням рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2013 року та з урахуванням цього апеляційний суд повинен перевірити обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_6

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду не може бути визнано законним і обґрунтованим, а тому відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 04 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийГ.В. Юровська
Судді: В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана