Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/5832/15 головуючий у 1 інстанції Соболєва І.П.
провадження № 22-ц/778/1625/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулось до суду з позовом, який уточнювався, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлового приміщення підвалу літ.А-5, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. № 26, приміщення 104, що належить ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 15.02.2008 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 252 500,00 гривень з оплатою по процентній ставці 17,5 % процентів річних. Додатковою угодою №1 від 01.08.2008 сторонами було змінено умови кредитування в частині збільшення процентної ставки до розміру 19,5%.

З метою забезпечення виконання основного зобов'язання за зазначеним кредитним договором, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 15.02.2008, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 15.02.2008. Також, з метою забезпечення виконання основного зобов'язання за вказаним кредитним договором, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 15.02.2008 року, відповідно до умов якого, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Однак позичальник та поручителі не виконали своїх зобов'язань перед позивачем.

Крім того, між ПАТ Банк «Фінанси та кредит» як іпотекодержателем та ОСОБА_4 як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - нежиле приміщення підвалу літ. А-5, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя бул. Гвардійський, буд. № 26 приміщення 104 та яке належить іпотекодавцеві на праві власності як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором від 15.02.2008 на суму 252500,00, грн. строком до 15.02.2023 р., а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 17,5 % річних, а також комісійної винагороди за основним зобов'язанням неустойки за цим договором та основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків завданих прострочкою платежів за основним зобов'язанням, відшкодуванню витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог (п.4 Іпотечного Договору).

За розрахунком банку станом на 31.07.2015 заборгованість перед позивачем становить 1 898 415,30 гривень, яка складається з: 127 634,89 гривень - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту, 110 832,91 гривень - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, 3 949, 42 гривень - сума строкової заборгованості по відсоткам, 293 332,88 гривень - сума простроченої заборгованості по відсоткам, 1 362 665,20 гривень - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії.

У зв'язку з чим позивач просив суд задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі стягнути з боржників солідарно борг та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2008 року, станом на 31 липня 2015 року у загальному розмірі 1 898 415 гривень 30 копійок.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором від 15 лютого 2008 року, станом на 31 липня 2015 року у загальному розмірі 1 898 415 гривень 30 копійок.

Обмежено загальний розмір стягнення сумою 1 898 415 гривень 30 копійок.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення підвалу літ.А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя бул. Гвардійський, № 26 приміщення 104, що належить ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах суми боргу у розмірі 1 898 415 гривень 30 копійок, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, розмір якої буд не нижче розміру звичайних ринкових цін на подібне майно на момент продажу.

У задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з усіх відповідачів відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму сплачених судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 1 700, 00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а разом 1 820 гривень.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з боржників та поручителів заборгованості за кредитним договором і судових витрат та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо, залишивши рішення в частині звернення стягнення.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором не виконала, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, у звязку із чим на підставі статей 526, 527, 553, 554, 625, 1050,1054 ЦК України боржник і кожний із поручителів, які уклали окремі договори поруки не можуть нести усі разом солідарну відповідальність, а кожен із поручителів окремо з боржником несе солідарну відповідальність та для уникненення подвійного стягнення обмежив загальний розмір стягнення сумою 1 898 415 гривень 30 копійок.

Колегія суддів частково не погоджується з таким рішення суду, виходячи із наступного.

Статтею 303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За роз'ясненнями п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року « якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується».

Зі змістом положень статей 3, 292 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом апеляційної скарги представник ОСОБА_3 оскаржує судове рішення не тільки в частині, що стосується прав та обовязків свого довірителя, а і стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку з ОСОБА_5, та подвійного стягнення з боржника боргу, при цьому не маючи довіреності діяти від їх імені.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржували, а тому рішення суду відносно них за принципом диспозитивності не переглядається.

Як вбачається із матерів справи, що15.02.2008 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №9-448-028И, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 252500,00 грн. з оплатою по процентній ставці 17,5 % процентів річних». Додатковою угодою №1 від 01.08.2008року сторонами було змінено умови кредитування в частині збільшення процентної ставки до розміру 19,5% (арк. справи 29 30, 32).

З метою забезпечення виконання основного зобовязання за зазначеним кредитним договором, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_5 було укладено договір поруки №9-448-028П/1 від 15.02.2008, відповідно до умов якого, поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №9-448-028И від 15.02.2008 (арк. справи 28).

15.02.2008 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» уклав окремий договір поруки №9-448-028П/2 від 15.02.2008 з ОСОБА_2 аналогічного змісту, відповідно до умов якого, поручитель зобовязався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором №9-448-028И від 15.02.2008 (арк. справи 26).

15.02.2008 року ПАТ Банк «Фінанси та кредит» як іпотекодержателем та ОСОБА_4 як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір №9-448-028І, відповідно до умов якого, іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно нежиле приміщення підвалу літ.А-5, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя бул. Гвардійський, буд. № 26 приміщення 104, та яке належить іпотекодавцеві на праві власності як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором №9-448-028И від 15.02.2008р. на суму 252500,00 грн. строком до 15.02.2023, а також процентів за користування кредитними ресурсами, виходячи з процентної ставки 17,5 % річних, а також комісійної винагороди за основним зобовязанням, неустойки за цим договором та основним зобовязанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за основним зобовязанням, відшкодуванню витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог (п. 4 Іпотечного Договору) (арк. справи 27 28).

Позичальник ОСОБА_4 своїх зобовязань не виконав, у звязку з чим, станом на 31.07.2015 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 1 898 415,30 гривень, яка складається з: 127 634,89 гривень сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту, 110 832,91 гривень сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту, 3 949, 42 гривень сума строкової заборгованості по відсоткам, 293 332,88 гривень сума простроченої заборгованості по відсоткам, 1 362 665,20 гривень пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії.

Правильність розрахунку суми боргу сторонами не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

На порушення норм закону та умов договору відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у звязку із чим в позивача суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з боржника та поручителів боргу, внаслідок неналежного виконання договору.

При цьому суд першої інстанції не звернув увагу проте, що 18.02.2009 року на адресу відповідачів було направлено вимога про дострокове погашення кредиту , в якій визначалося банком про виникнення заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів, внаслідок чого в якому було змінено строк виконання зобовязання за кредитним договором, та керуючись п 3.1 Кредитного договору, банк вимагає протягом 3 банківських днів дострокового повернення у повному обсязі отриманих ОСОБА_4 кредитних коштів, процентів та сплати пені, яка була отримана боржником ОСОБА_4 20.02.2009 року, а ОСОБА_2 28.02.2009 року . (а.с. 37 )

За правовою позицією викладеної в постанові Верховного Суду України від 17.09. 2014 року по цивільній справі № 6-125 цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, при зміні кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того чи встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора і правовідносини між кредитором та поручителем припиняються.

Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Згідно до умов п. 5.1 Договору поруки №9-448-028П/2 від 15.02.2008 , укладеного з ОСОБА_2порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителя.

Оскільки 18.02.2009 року строк виконання зобовязання за кредитним договором був змінений шляхом направлення на адресу відповідачів вимоги про дострокове погашення кредиту, в якій визначалося банком що протягом 3 банківських днів з дня отримання вимоги необхідно достроково повернути у повному обсязі отримані боржником ОСОБА_4 кредитних коштів, процентів та сплати пені, яка була отримана ОСОБА_2 28.02.2009 року, а ОСОБА_4 20.02.2009 року . (а.с. 37 ), а отже строк виконання зобовязання у повному обсязі за вимогою банку починається 24 березня 2009 року.

З Позовними вимогами банк звернувся до суду тільки 01.03.2010 року, між тим порука у ОСОБА_2 припинилася за Договором поруки №9-448-028П/2 від 15.02.2008 року 24.03.2009 року.

Разом з тим, ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув уваги про порука у ОСОБА_2 припинилася, а тому стягнення коштів із поручителя є безпідставним.

Оскільки судом не надано оцінки обставинам справи щодо зміни банком строку виконання зобовязання за кредитним договором, та відповідно припинення поруки, судова колегія приходить до висновку про скасування у рішення в частині солідарного заборгованості з поручителя ОСОБА_2 та відповідно і судових витрат, стягнувши витрати з боржника.

Колегія судів дійшла висновку проте, що 24.03.2009 рокуу ОСОБА_2 припинилися правовідносини з банком за Договором поруки, а тому доводи апеляційної скарги його представника ОСОБА_3 про подвійне стягнення з боржника шляхом стягнення суми боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, як і стягнення з боржника ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_5, які уклали окремий договір поручительства, а тому не стосуються прав та обовязків ОСОБА_2 , а особа, що подає апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 не має довіреності діяти від імені ОСОБА_5 та ОСОБА_4, самі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не оспорюють рішення суду, а тому відповідно до частин 1,4 статті 303 ЦПК України та розяснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 року №12, відповідно до принципу диспозитивності, не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення суду, рішення суду відносно них не перевіряється. Крім того відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при подачі заяви про перегляд заочного рішення 2152 гривні 30 копійок та подачі апеляційної скарги у розмірі 1870 гривень , а всього 4022 гривні 30 копійок.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2015 року у цій справі в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4заборгованості за кредитним договором та судових витрат з поручителя ОСОБА_2 скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2.

Стягнути з Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_2судові витрати у розмірі 4022 гривні (чотири тисячі двадцять дві ) гривні 30 копійок.

В решті рішення в апеляційному порядку не переглядається.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: