АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №752/8345/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/108/2016 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
03 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Слюсар Т.А., Невідомої Т.О. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Українського інституту експертизи сортів рослин про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася з позовом, в якому просила визнати незаконним і скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства від 16 квітня 2015 року № 62-п про припинення дії контракту від 26.11.2014 року та її звільнення з посади директора Українського інституту експертизи сортів рослин, визнати незаконним її звільнення з цієї посади та поновити ОСОБА_3 на посаді директора, стягнути з Українського інституту експертизи сортів рослин середній заробіток за час вимушеного прогулу, всі судові витрати по справі. ОСОБА_3 посилається на те, що вона працювала на посаді директора Українського інституту експертизи сортів рослин згідно укладеного контракту з Міністерством аграрної політики та продовольства України від 26 листопада 2014 року, термін дії якого був встановлений з 26.11.2014р. по 25.11.2017р.. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16 квітня 2015 року № 62-п «Про звільнення ОСОБА_3.» припинено дію контракту від 26.11.2014 року та звільнено ОСОБА_3 з посади директора Українського інституту експертизи сортів рослин відповідно до підпунктів «б», «к», «л» ( стаття 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції пункту 5.3, Розділу 5 контракту, згідно п.8 ст.36 КЗпП України, на підставі доповідної записки Департаменту землеробства та технічної політики в АПК від 30.03.2015 № 13-2-1/189. ОСОБА_3 зазначає, що вона не скоювала ніяких дій, які б надавали можливість Міністерству аграрної політики та продовольства України розірвати з нею контракт з підстав вказаних у підпунктах «б», «к», «л» укладеного контракту від 26 листопада 2014 року. Крім цього, вона була звільнена у період тимчасової непрацездатності.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає про відсутність конфлікту інтересів та інших порушень з її боку, які стали підставою для її звільнення. Посилається, що була звільнена під час хвороби.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, представників відповідача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 працювала на посаді директора Українського інституту експертизи сортів рослин згідно укладеного контракту з Міністерством аграрної політики та продовольства України від 26 листопада 2014 року, термін дії якого був встановлений з 26.11.2014 р. по 25.11.2017 р. (т.1 а.с.8-12,54,55).

Судом встановлено, що на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про проведення перевірки Українського інституту експертизи сортів рослин» від 02.03.2015 року № 68, в термін з 02.03.2015 року по 13.03.2015 року, проведено перевірку Українського інституту експертизи сортів рослин за період з 09 вересня 2014 року до 27 лютого 2015 року.

Згідно довідки про результати вищевказаної перевірки зроблено висновки про порушення керівником ОСОБА_3 вимог законодавства (т.1 а.с.107-121).

За умовами розділу 5 контракту укладеного з ОСОБА_3, контракт припиняється до закінчення терміну дії контракту у випадках передбачених пунктами 5.3. і 5.4. контракту.

Згідно п.5.3. контракту, керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи органу управління майном до закінчення терміну його дії у разі:

- пункт 5.3 «б» одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків передбачених контрактом в результаті чого настали значні негативні наслідки (понесено збитки, виплачено штрафи і т.п.);

- пункт 5.3 «к» у разі невиконання наказів органу управління майном;

- пункт 5.3. «л» з інших підстав, передбачених законодавством.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 16 квітня 2015 року № 62-п «Про звільнення ОСОБА_3.», припинено дію контракту від 26.11.2014 року, та звільнено ОСОБА_3 з посади директора Українського інституту експертизи сортів рослин відповідно до підпунктів «б», «к», «л» (стаття 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції») пункту 5.3, розділу 5 контракту, згідно п.8 ст.36 КЗпП України; підстава: доповідна записка Департаменту землеробства та технічної політики в АПК від 30.03.2015 року № 13-2-1/189, лист - погодження Голосіївської РДА в м. Києві (т.1 а.с.14).

Результати перевірки Українського інституту експертизи сортів рослин викладені в довідці від 30.03.2015 року (а.с.107-121) не спростовані ОСОБА_3

За умовами контракту ОСОБА_3, як керівник установи, зобов'язана забезпечити високоефективну діяльність інституту ефективне використання та збереження закріпленого за установою державного майна (п.1.1. контракту), забезпечити виконання завдань (п.2.1.), забезпечити ефективне використання і збереження державного майна та цільове використання бюджетних коштів (п.2.2.). Орган управління майном має право вимагати від керівника достроковий звіт про його дії, якщо останній допустив недбалість, невиконання чи неналежне виконання своїх обов'язків по управлінню установою та розпорядження його майном.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» визначено поняття конфлікту інтересів - це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», ОСОБА_3 повинна була як директор інституту уживати заходів щодо недопущення будь якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Згідно ст.4 Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу», не дозволяється поєднання в одній особі функцій автора розробки чи іншим чином заінтересованої особи та її експерта.

Судом встановлено, що у 2012 році ОСОБА_3 разом з ТОВ «Хорол-агро» було подано заявку до Українського інституту експертизи сортів рослин на проведення експертизи сортів рослин Авантюрин дата заявки 07.12.2012 року за № 12018006, та Аквамарин дата заявки 07.12.2012 року за № 12018007. 01.12.2014 року вже як директором інституту ОСОБА_3 було підписано Експертні висновки № 492-р та 493-р від 01.12.2014 року про результати польових досліджень по сортам сої культурної Авантюрин та Аквамарин (т.1 а.с.68-69,70-71).

Про наявність конфлікту інтересів ОСОБА_3 у письмовій формі безпосереднього керівника не повідомила та заходів щодо недопущення будь - якої можливості виникнення конфлікту інтересів не здійснила.

Щодо посилання представника позивача на те, що ОСОБА_3 могла бути необізнаною відносно сортів рослин, які були під номерами слід зазначити, що позивач як директор інституту безпосередньо та єдиноначально здійснює поточне управління установою, зобов'язана безпосередньо організовувати виробничо-господарчу діяльність з дотриманням вимог законодавства. Крім того, саме вона як директор інституту мала можливість сприяти усуненню будь - яких конфліктів інтересів при виконанні своїх службових обов'язків, у тому числі дослідити, які документи вона підписує як керівник установи, але цього не зробила.

За умовами ст.15 Закону України «Про охорону прав на сорти рослин», права на сорт набуваються в Україні шляхом подання до уповноваженого органу заявки, експертизи заявки та державної реєстрації прав.

Згідно ст.40 Закону України «Про охорону прав на сорти рослин», володілець патенту має право передати свої майнові права на сорт на підставі договору будь-якій особі, яка стає його правонаступником. Володілець патенту може видати будь-якій особі дозвіл (ліцензію) на використання сорту на підставі ліцензійного договору. За ліцензійним договором володілець патенту (ліцензіар) передає право на використання сорту іншій особі (ліцензіату), яка бере на себе зобов'язання вносити ліцензіару обумовлені договором платежі і здійснювати інші дії, передбачені ліцензійним договором. Тому відчужувати свої права може тільки володілець патенту, а функція заявника полягає в поданні заявки на сорт рослин.

Таким чином, колегія не приймає до уваги посилання представника позивача на договір № 1-14 від 25 листопада 2014р. та договір № 2-14 від 27 листопада 2014р. про передачу права на подання заявки на сорти рослин з метою реєстрації сорту і одержання охоронних документів (т.1 а.с.173-175,178-180), як на підставу спростування конфліктів інтересів ОСОБА_3, оскільки відповідно до вказаних договорів позивач передала свої права на подання заявки на сорт рослин на сорти сої культурної Авантюрин та Аквамарин тільки роботодавцям, а тому вищевказані договори не створюють ніяких юридичних наслідків у розумінні ст.15, 40 Закону України «Про охорону прав на сорти рослин» та не спростовують наявності конфлікту інтересів у ОСОБА_3.

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про існування у ОСОБА_3 конфлікту інтересів під час виконання службових обов'язків.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст.172-7 КУпАП закрито за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2016 року апеляційну скаргу прокурора на вищевказану постанову повернуто прокурору, оскільки в даному випадку він не наділений функцією нагляду й відповідно не має повноважень на оскарження судового рішення (т.2 а.с.72-75).

Проте, колегія не приймає вказану постанову як підставу обґрунтування відсутності конфлікту інтересів ОСОБА_3, оскільки в апеляційному порядку фактично постанова суду першої інстанції не була переглянута по суті.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Згідно п.8 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_3 відбулося не з підстав порушення нею трудової дисципліни, (ст. 40-41 КЗпП України), де діє п.3 ст.40 та ст.149 КЗпП України, а з підстав недотримання нею вимог контракту та невиконання, як директором Українського інституту експертизи сортів рослин, своїх посадових обов'язків, а тому Міністерство аграрної політики та продовольства України мало право звільнити її у період тимчасової непрацездатності.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-