АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/4935/16 Головуючий у 1 інстанції - Комаревцева Л.В.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року м.Київ

Колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого судді Панченка М.М.

Суддів Побірченко Т.І., Барановської Л.В.

При секретарі Желепі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 4 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-плюс» (далі - ТОВ»Сервіс-плюс») звернувся з позовом до відповідача до ОСОБА_1 і, з урахуванням уточнень до позову, просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги по АДРЕСА_2 у сумі 19.222 грн.35 коп., яка складається: із суми прямого боргу в розмірі 13.040 грн.88 коп., та відповідно до ст.625 ЦК України, інфляційних втрат у розмірі 5.848 грн.38 коп. та 3% річних у сумі 366 грн.09 коп., які утворились за період з 1.02.2013 року по 31.10.2015 року/а.с.2-3,30-31/.

Позивач послався на те, що указана однокімнатна квартира загальною площею 28,5 кв.м. належить відповідачу на праві власності, а будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі позивача ТОВ»Сервіс-плюс», однак відповідач ухиляється від будь-якої оплати за користування зазначеною квартирою.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 4 лютого 2016 року позов задоволено у повному обсязі /69-74/.

Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 ТОВ»Сервіс-плюс» заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 19.255 грн.35 коп., з яких, 8.722 гнрн.04 коп. - заборгованість за послуги з утримання будинку і прибудинкової території, 4.318 грн.84 коп. - опалення квартири, 5.848 грн. - інфляційне збільшення боргу, та 366 грн.09 коп. - 3% річних за затримку виконання грошового зобов»язання в порядку ст.625 ЦК України.

Вирішене також питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові /а.с.77-80/.

Скаржник послався на наступне: розрахунок заборгованості, наданий суду позивачем не перевірений відповідно до первинних бухгалтерських документів, а тому є неналежним доказом; між сторонами в порушення ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не укладався договір про забезпечення квартири відповідача житлово-комунальними послугами; за спірний період він, відповідач не проживав у належній йому квартирі. А тому не зобов»язаний оплачувати послуги, що слідує, на думку скаржника, із аналізу ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; з листопада 2013 року по квітень 2014 року обслуговування будинку здійснювало ПП»Каскад», а тому ТОВ»Сервіс-плюс» є неналежним позивачем; рішення суду не містить посилань на затверджені ціни та тарифи.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення сторін вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Встановлено, що відповідачу ОСОБА_1, належить на праві власності однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Указаний будинок перебуває на обслуговуванні відповідача ТОВ «Сервіс-плюс».

Як слідує із матеріалів справи, сторони не дійшли згоди щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. При цьому, у разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх в дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів.

В силу ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» питання встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

А, згідно положень ст.21 цього ж Закону, Виконавець має право, зокрема, розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги в порядку встановленому законодавством; пропонувати при укладенні договору ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги та інше.

При цьому, порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг визначає КМ України а Виконавці та виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Пунктом 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМ України від 1.06.2011 року №869, визначено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розрахована на основі економічно обгрунтованих планових витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. З власниками (наймачами) квартир укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід»ємною частиною договору про надання послуг.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.2.1. Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 року №390, зареєстрованого в Мінюсті України 16.08.2012 року за №1380/21692 суб»єкти господарювання здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Таким чином, тарифи на житлово-комунальні послуги є доступною інформацією для кожного мешканця Києва, в тому числі і для відповідача.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги твердження скаржника в тій частині, що він не користується належною йому квартирою АДРЕСА_1, а тому не зобов»язаний оплачувати витрати по обслуговуванню будинку та прибудинкової території та опалення є безпідставними, оскільки належна йому квартира підключена до централізованого опалення, а інженерні мережі та обладнання будинку, а також прибудинкова територія будинку доглянута.

Указані послуги, за які нарахована заборгованість відповідачу за опалення та догляд за прибудинковою територією неможливо виокремити лише для квартири одного відповідача, а тому, як вважає колегія суддів, ці послуги повинні оплачуватись власником будь-якої квартири будинку АДРЕСА_1 незалежно від того, користується він квартирою чи ні.

І, як вважає суд, указані обставини усвідомлюються відповідачем, оскільки він не звертався до обслуговуючої організації ТОВ»Сервіс-плюс» з тим, щоб його квартира не опалювалась в холодний період року, а прибудинкова територія не прибиралась.

Розрахунок заборгованості, який нарахований відповідачу судом першої інстанції є обгрунтованим і правильним /а.с.38/. Відповідач його не спростував і свого розрахунку суду не представив.

Таким чином, оскільки відповідач отримує належним чином житлово-комунальні послуги, навіть за відсутності письмового договору, належить дійти висновку на наявність між сторонами договірних відносин, в силу яких позивач надає, а відповідач користується житлово-комунальними послугами, а тому зобов»язаний їх оплачувати у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Із фактичних стосунків, що склались між сторонами, у відповідності із зазначеною нормою (ч.2 ст.639 ЦК), колегія дійшла висновку про наявність між сторонами договірних відносин, які відповідають особливостям Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в силу яких, Виконавець надає Споживачу комунальні послуги, а Споживач зобов»язаний їх оплатити, згідно із тарифами та строки, обумовлені сторонами, або визначені законом.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач комунальних послуг має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

В силу ст.526 ЦК України зобов»язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Оскільки, як правомірно встановив суд першої інстанції, зобов»язання відповідача є грошовими, виконання яких ним прострочено, тому суд першої інстанції обгрунтовано застосував до спірних правовідносин ст.625 ЦК України, нарахувавши втрати позивача від інфляції у сумі 5.848 грн.38 коп. та 3% річних у розмірі 366 грн.09 коп.

У відповідності з Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта від 12.06.2009 року будинок АДРЕСА_1 переданий на баланс ТОВ»Сервіс-плюс», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, а тому є належним позивачем за спірними правовідносинами, що спростовує доводи скаржника в цій частині.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м.Києва від 4 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді