Номер провадження: 22-ц/785/2417/16
Головуючий у першій інстанції Нікітішин В. П.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Крупки Олени Олександрівни на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність акціонерного товариства «Дельта Банк»,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Котовського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність акціонерного товариства «Дельта Банк» посилаючись на те, що 24.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000 грн. з розрахунку 13,90 % річних на строк з 24.03.2008 року до 24.03.2015 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимог за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Керуючись Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.03.2008 року іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № б/н від 24.03.2008 року передала в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру на 2 поверсі триповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 21.12.2004 року за р.№ 2093 приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Сівун Ф.Й., зареєстрованого в КП «Котовського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерохомості» в кн.98, запис №4620, реєстраці № 6670917. Загальна площа квартири 29,0 кв.м., утому числі 16,2 кв.м. житлової площі.

На підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 07.08.2015 року згідно наданого позивачем розрахунку за відповідачем є наявна заборгованість у сумі: 115669,76 грн., з яких: тіло кредиту - 53340,00 грн.; відсотки - 62359,75 грн.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено повністю.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ПАТ «Дельта Банк» - Крупка О.О. звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» суд помилково дійшов зазначеного висновку, оскільки неправильно застосував норми матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.03.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3, укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000,00 грн. з розрахунку 13,90 % річних на строк з 24.03.2008 року до 24.03.2015 р.

На виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 0 від 24.03.2008 року іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки № б/н від 24.03.2008 року передала в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином, керуючись договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора.

У зв'язку із неналежним виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 07.08.2015 року становить: 115669,76 грн., з яких: тіло кредиту - 53340,00 грн.; відсотки - 62359,75 грн., що підтверджено наявним в матеріалах справи довідкою/розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Внаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також вимоги про добровільне погашення заборгованості за кредитним договором ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ПАТ «Дельта Банк».

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право вирішити спір позасудовим шляхом, а отже обрано не вірний спосіб захисту своїх порушених прав, але з даним висновком суду неможливо погодитися виходячи із наступного.

Статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до Листа Верховного Суду від 01.04.2014 року "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК, ч. З ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 року N 898-ІУ "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі N 6-124цс13).

Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу.

Відповідно до 4.1. іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за даним договором або будь-якого зобов'язання,що забезпечено іпотекою за даним договором, на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку»;

Згідно до умов Договору Іпотеки право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

Відповідач не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, позивач направив відповідачу вимогу, але вона була ним проігнорована.

З урахуванням того, що законом передбачена можливість передачі предмета іпотеки банку в разі невиконання умов кредитного та іпотечного договорів, приймаючи до уваги, що вказаний спосіб забезпечення виконання кредитного договору був обумовлений сторонами при укладанні договору іпотеки, ПАТ «Дельта Банк» мав можливість задовольнити свої вимоги шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи те, що Котовський міськрайонний суд Одеської області не звернув увагу на вищевикладені норми закону, тому ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що судом неповно з'ясовано викладені обставини, висновок суду є помилковим та не відповідає встановленим обставинам, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового по суті позовних вимог.

Вимоги позивача на думку колегії суддів є обґрунтованими, доведені викладеними доводами та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Крупки Олени Олександрівни - задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 115669,76 грн., з яких: тіло кредиту - 53340,00 грн., відсотки - 62359,75 грн. за кредитним договором № 0 від 24.03.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_3, а саме: однокімнатну квартиру на 2 поверсі триповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого 2.12.2004 року за р. № 2093 приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Сівул Ф.Й., зареєстрованого в КП «Котовське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» в кн.. 98, запис № 4620, реєстраційний № 6670917. Загальна площа квартири 29,0 кв.м., у тому числі 16,2 кв.м. житлової площі.

Визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () право власності на зазначену квартиру.

Стягнути з ОСОБА_3, ід. № НОМЕР_1 інд. 66307, АДРЕСА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», МФО - 380236, ЄДРПОУ - 34047020, м. Київ, інд. 01133, вул. Щорса, 36-Б, адреса для листування - інд. 04080, м. Київ, вул. Фрунзе - 39 , судовий збір у розмірі 1272,70 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

І.А. Артеменко