АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/1301/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1058/16Головуючий у 1-й інстанції Федорак Л.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк"

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося із вказаним вище позовом, мотивуючи його тим, що 12.02.2013 року між ПАТ «Акцент-Банк» і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позивач надає відповідачеві кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказані зобов'язання виконав, відповідач скористався кредитом, але станом на 13.12.2015 року не виконує належним чином свої зобов'язання згідно вказаного Договору, внаслідок чого утворилась заборгованість на загальну суму 35992,71 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7728,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 23883,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 2190,00 грн., а також із штрафів відповідно до пункту 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1690,13 грн. штраф (процентна складова). З огляду на вказане, просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилося ПАТ «Акцент-Банк» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Вирішуючи питання про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведені позовні вимоги про укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. На думку суду, підтвердження вказаного не може слугувати підписання відповідачем заяви про згоду, що її заява від 12.02.2013 року разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, враховуючи те, що вони не підписувалися відповідачем

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 12.02.2013 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

При цьому, 12.02.2013 року ОСОБА_2 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк, в якій зазначено, що відповідач ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, з Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді, та згодна з ними. А також, ОСОБА_2 погодилася, що зазначена Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, з Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг.

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Право Банку надати кредит на визначених сторонами умовах підтверджується наданими до суду доказами, зокрема: ліцензією, свідоцтвом про реєстрацію та Статутом.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегією суддів встановлено, що у підтвердження укладення 12.02.2013 року між ПАТ «Акцент-Банк»» та ОСОБА_2 кредитного договору, банком було видано відповідачу банківську (кредитну) картку, про що свідчить копія фотокартки відповідача із банківською карткою, здійснена на підтвердження отримання останнім вказаної картки (а.с. 69).

Разом з тим, згідно виписки по карті /рахунку, що 12.03.2013 року ОСОБА_2 було відкрито банком картковий рахунок з сумою кредитного ліміту в розмірі 8000,00 грн. (а.с. 64-66).

Таким чином вбачається, що відповідач отримала платіжну картку з відкриттям карткового рахунку на її ім'я, що підтверджується матеріалами справи. Договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку від 12.02.2013 року не оспорювався та не дійсним не визнавався.

Крім того, за витягом з особового рахунку за період з 01.03.2013 року до 31.01.2016 року відповідач ОСОБА_2 за отриманою нею кредитною картою неодноразово отримувала від Банку кредитні кошти та частково погашала заборгованість.

Отже слідує, що позивачем ПАТ «Акцент-Банк» зобов'язання щодо надання кредитного ліміту шляхом зарахування на платіжну картку виконано належним чином відповідно до умов спірного договору, проте відповідачем ОСОБА_2 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів не виконано, у зв'язку із чим утворилась заборгованість.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання кредитного ліміту від 12.02.2013 року, укладеного між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2, станом на 13.12.2015 заборгованість становить 35992,71 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7728,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 23883,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 2190,00 грн., а також із штрафів відповідно до пункту 2.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1690,13 грн. штраф (процентна складова)

При цьому, наведені Банком розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення відповідачем умов договору і часткове погашення ним заборгованості.

За витягом з особового рахунку 20.01.2014 року відповідач востаннє погашала заборгованість на суму 550 грн. чим вчинила дію, що свідчить про визнання нею боргу.

За вказаного, помилковим є висновок місцевого суду про недоведеність позовних вимоги щодо укладення кредитного договору та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з цим, недоречними є посилання суду першої інстанції на Постанови ВСУ від11 лютого 2015 року та від 11 березня 2015 року, оскільки вони стосуються підстав застосування строків позовної давності.

Важливо зазначити, що Постанова ВСУ № 6-32 цс13 від 12.06.2014 року, на яку суд також посилається у своєму рішенні, в реєстрі Постанов ВСУ за зазначеним номером і датою не значиться.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, урахування відсотків, передбачених договором та пені і штрафу за неналежне виконання умов договору.

За таких обставин, рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" - задовольнити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 35992,71 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 7728,95 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 23883,63 грн., заборгованості за пенею та комісією 2190,00 грн., а також із штрафів: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1690,13 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І. /підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ Панченко О.О.