АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/7217/15-ц
Провадження № 22-ц/792/655/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

секретар Гриньова А.М.

з участю : позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/7217/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам"янець-Подільського міськрайонного суду від 9 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємтсва "Нігинський кар"єр" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, вказував, що у квітні 2012 року був прийнятий на роботу на посаду машиніста тепловозу ДП "Нігинський кар"єр". Наказом від 27 жовтня 2015 року № 113-к звільнений з роботи згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі 11 жовтня 2015 року в нетверезому стані. Вважаючи таке звільнення незаконним, вказував, що на його вимогу не було надано копію наказу про звільнення, а також відмовлено у ознайомлені із матеріалами перевірки на підставі яких був винесений цей наказ. Також, в обґрунтування позову, позивач зазначав, що 11 жовтня 2015 року під час його роботи на під"їздній колії стався схід вагонів. Після цього вся робота була негайно зупинена. Одразу ж після усунення наслідків всі працівники зміни пройшли медичний огляд. В результаті огляду було встановлено, що він, позивач, не перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Після цього, в цей же день продовжив роботу до 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 вказував, що лише 15 жовтня 2015 року начальник зміни ознайомив його з актом, про його перебування 11 жовтня 2015 року в стані алкогольного сп'яніння під час роботи. Однак, позивач вказував, що не погодившись з цим актом, не підписав його. Зазначав, що відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, оскільки йому не було вручено копію наказу про звільнення, а навпаки було відмовлено у наданні копії.Тому просив ухвалити рішення, яким поновити його на роботі на посаді машиніста тепловоза ДП «Нігинський кар`єр», стягнути з ДП «Нігинський кар`єр» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27 лютого 2015 року по день поновлення на роботі, стягнути з ДП «Нігинський кар`єр» моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

Рішенням Кам"янець-Подільського міськрайонного суду від 9 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 провадження № 22-ц/792/655/16

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 53, 54

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове яким задоволити позов, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що при вирішенні спору, суд взяв до уваги письмові докази та показання свідків, які не є належними і допустимими доказами. Зокрема, вважає неправомірними дії свідка ОСОБА_5 медичного працівника підприємства. Оскільки вона не є ні лікарем, не фельдшером та не проходила відповідної підготовки для огляду працівників на стан алкогольного сп'яніння. Апелянт вважає не належним доказом складений акт від 11 жовтня 2015 року і оскільки при складанні цього документу не було дотримано положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, а також положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України 9 листопада 2015 року № 1452/7. Вважає, невірним посилання суду на акт-висновок про аварію, що сталася 11 жовтня 2015 року, оскільки акт не містить додатків чи посилань на фактичні обставини, тобто, зазначено лише розумові заключення членів комісії. Також вказує, що є неприпустимим посилання суду на інструкцію з охорони праці № 3. Крім того, на думку апелянта, суд помилково взяв до уваги характеристику, надану головою профкому, оскільки, не був членом профспілкового комітету.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом директора державного підприємства «Нігинський карєр» № 55-к від 28 вересня 2014 року з 29 вересня 2014 року був прийнятий на роботу до державного підприємства «Нігинський карєр» на посаду машиніста тепловоза за безстроковим трудовим договором.

11 жовтня 2015 року ОСОБА_1 перебував на роботі в нетверезому стані.

Наказом директора ДП «Нігинський карєр» наказом директора № 113-к від 27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звільнений з роботи з 27 жовтня 2015 року на підставі п. 7 ч. ст. 40 КЗпП України у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані.

Вказані обставини підтверджуються наказами по підприємству, поясненнями свідків, актом-висновком службового розслідування, актом перевірки наявності стану алкогольного спяніння, проведеної медичним працівником підприємства із застосуванням приладу перевірки.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом в тому числі і у випадку появи на роботі в нетверезому стані.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при вирішенні позовів про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП, слід мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановлену його загальну тривалість вважається робочим.

Факт появи на роботі в нетверезому стані може встановлюватись не тільки спеціальним обстеженням, а також будь-якими іншими належними та допустимими доказами, яким суд має дати відповідну оцінку. При цьому не має значення ступінь алкогольного або наркотичного сп'яніння. Для наявності підстав для звільнення достатньо факту такого сп'яніння.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до інструкції з охорони праці № 3, затвердженої директором ДП «Нігинський карєр», визначено порядок огляду працівника на стан спяніння з застосуванням індикаторної трубки «Контроль тверезості» або інших спеціальних приладів працівниками служби охорони праці або медичним працівником за наявності на підприємстві осіб, які мають спеціальні знання та пройшли спеціальну підготовку. Результати огляду оформляються актом.

Як вбачається з акту, складеного медичним працівником підприємства ОСОБА_5 та черговим ІТП ОСОБА_6, ОСОБА_7 11 жовтня 2015 року під час перебування на роботі був перевірений на стан алкогольного спяніння. При перевірці приладом «Алкотест-203» було встановлено 1,14% алкогольної інтоксикації.

Згідно акту-висновку службового розслідування комісії підприємства, підписаного членами комісії в складі: головного інженера, заступника директора з виробництва, начальника служби безпеки, інженера по охороні праці, начальника залізничного цеху ОСОБА_7 11 жовтня 2015 року пройшов перевірку на алкогольну інтоксикацію медичним працівником ОСОБА_5 в присутності чергового ІТП по підприємству ОСОБА_6 та змінного майстра ОСОБА_8, якою було встановлено алкогольну інтоксикацію 1,14%. Від дачі пояснень ОСОБА_7 відмовився.

В судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 пояснили, що 11 жовтня 2015 року ОСОБА_1 перебував на робочому місці в стані алкогольного спяніння, про це свідчив різкий запах алкоголю від працівника та неадекватна поведінка.

Суд першої інстанції з врахуванням вимог чинного законодавства, розяснень Пленуму Верховного Суду України дав належну оцінку вищевказаним доказам по справі та обґрунтовано відмовив в позові

Доводи апеляційної скарги, що огляд позивача щодо встановлення перебування його в стані алкогольного спяніння проведений з порушенням Порядку огляду на стан сп'яніння, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» слід відхилити.

У відповідності до п.п. 3, 5, 6 вказаного Порядку огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров'я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Ні з акту огляду від 11 жовтня 2015 року, ні з акту службового розслідування не вбачається, що ОСОБА_7 висловлював свою незгоду з результатами перевірки його на стан алкогольного спяніння. В матеріалах справи відсутні будь-які дані що ОСОБА_7 в день огляду та під час огляду був незгідний з тим, що він 11 жовтня 2015 року перебував на роботі в стані алкогольного спяніння. Лише в наказі про звільнення, під час ознайомлення з цим наказом 6 листопада 2015 року, він вказав, що незгідний з наказом.

В звязку з цим у роботодавця були відсутні підстави для направлення ОСОБА_7 для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

При цьому, сам ОСОБА_7, з метою спростування результату його огляду на підприємстві, в медичний заклад 11 жовтня 2015 не звертався та інших медичних документів щодо спростування результатів огляду не надав.

Крім того, факт перебування ОСОБА_7 на роботі 11 жовтня 2015 року в стані алкогольного спяніння підтверджується показаннями свідків, які згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України є іншими доказами, які в сукупності з результатами спеціального обстеження є належними і допустимими доказами.

Не спростовують висновків суду й твердження апелянта, що відповідач, звільнивши його з роботи по п. 7 ст. 40 КЗпП України, таким чином намагається встановити винних в аварії на підприємстві. Предметом розгляду цієї справи є трудовий спір про звільнення з роботи за появу на роботі в нетверезому стані і позивач в справі не повязує цю обставину з аварією на підприємстві.

Також слід відхилити доводи апелянта про неприпустимість посилання суду на акт обстеження від 11 жовтня 2015 року, акт-висновок про аварію, інструкцію з охорони праці № 3. Вказані документи не суперечать один одному, в сукупності з показами свідків є належними та допустимими доказами. Позивачем вказані докази та пояснення свідків щодо перебування його 11 жовтня 2015 року на роботі в нетверезому стані якими-небудь письмовими чи іншими доказами не спростовано, а посилання апелянта лише на недопустимість наявних письмових доказів без спростування пояснення свідків не можуть бути взяті до уваги.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам"янець-Подільського міськрайонного суду від 9 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) Судді: (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко