Справа №588/1059/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Линник О. С.
Номер провадження 22-ц/788/100/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як представника ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

про визнання недійсними правочинів та застосування наслідків недійсності правочину

в с т а н о в и л а :

14 липня 2015 року та 15 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з трьома окремими позовними заявами до ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", просив суд визнати недійсними договори банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539615, №3330/005/539632, №3330/005/539645 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату на пред'явника від 04 грудня 2013 року та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з відповідача на користь позивача грошові кошти за Ощадними (депозитними) сертифікатами на пред'явника серії СР 00375 - 105000 доларів США, серії СР 000379 - 105000 доларів США, серії СР 000385 - 97606,05 доларів США.

Позивач посилався на те, що названі договори були укладені ним внаслідок обману з боку ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії".

Названі позови ухвалою суду були об'єднані в одне провадження.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у зв'язку з їх необґрунтованістю.

В апеляційних скаргах ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

04 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено договори банківських вкладів (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника (далі - Договори ), а саме:

- №3330/005/539615 від 04 грудня 2013 року сертифікат серія СР №000375 сума вкладу 105000 доларів США, строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення -7,80 процентів річних; дата вимоги вкладу - 06 грудня 2014 року (а.с.141-142);

- № 3330/0005/539632 від 04 грудня 2013 року сертифікат серія СР №000379 сума вкладу 105000 доларів США; строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення - 7,80 процентів річних; дата вимоги вкладу - 06 грудня 2014 року (а.с.139-140);

- № 3330/005/539645 від 04 грудня 2013 року, сертифікат серія СР №000385 сума вкладу 97606,05 доларів США; строк отримання вкладу 367 днів; процентна ставка за вкладом у строк розміщення - 7,80 процентів річних; дата вимоги вкладу - 06 грудня 2014 року (а.с.143,144).

Предметом названих Договорів є наступне :

"Банк приймає від Вкладника грошові кошти, перераховані Вкладником з його поточного рахунку, відкритого в Банку, на рахунок Банку, та видає Вкладнику відповідний неемісійний цінний папір в документарні формі - ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, і зобов'язується виплатити Вкладникові або особі, що придбала або якій було вручено Сертифікат на договірних умовах номінальну вартість Сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку такого Сертифікату) та нараховані проценти за Сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому цим Договором" (п.1.1 Договору).

31 січня 2014 року ОСОБА_3 подав до Банку заяву про дострокове погашення належних йому ощадних (депозитних) сертифікатів на пред'явника серії СР №000375, СР №000379 та СР №000385. Підписанням цієї заяви Банк повідомив позивача про наявність постанови НБУ №365 від 16.09.13 р., відповідно до якої грошові кошти у іноземній валюті, отримані від дострокового погашення сертифікату, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України із подальшим зарахуванням гривневого еквіваленту від продажу іноземної валюти на його поточний рахунок в національній валюті ( ас. 160-162).

Таким чином, продавши на міжбанківському валютному ринку України грошові кошти у іноземній валюті, отримані від дострокового погашення сертифікатів, по курсу 1 дол. США - 8,8 грн., Банк за названими заявами перерахував ОСОБА_3:

924000,00 грн. за документом №12828392 та 154 грн. 44 коп. за документом № 12828362 відповідно до Договору №3330/005/539615 (сертифікат серії СР 000375) ;

924000,00 грн. за документом №12836317 та 154 грн. 44 коп. за документом № 12836401 відповідно до Договору №3330/005/539632 (сертифікат серії СР 000379) ;

858933,24 грн. за документом №12832166 та 143 грн. 62 коп. за документом № 12831818 відповідно до Договору №3330/005/539645 (сертифікат серії СР 000385).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що на протязі декількох років він був постійним клієнтом ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (далі - Банку) та обслуговувався у його Київському та Харківському відділеннях. Позивач мав депозитний вклад у Банку, строк дії якого закінчувався у лютому 2014 року.

Восени 2013 року позивач став отримувати телефонні дзвінки від керуючого Київським відділенням Банку - Матвієнка, який повідомив позивача про новий продукт банку - розміщення вкладу (депозиту) з видачею ощадного сертифікату. При цьому керуючий відділенням роз'яснив переваги такого вкладу, а саме : буде збережений процент попереднього депозиту, миттєве повернення вкладу у валюті договору та збереження процентів при достроковому пред'явленні сертифікату для погашення.

ОСОБА_3 пояснив, що названі умови договору виявились для нього прийнятними, оскільки вони забезпечували йому можливість і у подальшому зберігати свої заощадження у доларах США та по закінченню договору отримати їх у такій же самій валюті.

04 грудня 2013 року він прибув до Харківського відділення Банку разом зі своїми знайомими Романюком та Цибульком, яких взяв із собою, щоб мати можливість отримати пораду від приятелів. Так, у відділенні Банку управляючий Грєсєв роздрукував текст договору банківського вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифікату. Позивач вивчив текст договору, порадився із Романюком, який має економічний фах.

ОСОБА_3 пояснив, що умови договору його задовольнили, оскільки передбачали, що при погашенні Сертифікату (як по закінченню строку договору, так і у разі пред'явлення Сертифікату для дострокового погашення) вартість Сертифікату та сплата процентів за договором буде відбуватись у валюті, в якій Сертифікат було випущено.

Він підписав вказані договори. Потім ці договори були надіслані до Київського відділення банку. Одночасно він достроково розірвав попередній депозитний договір, укладений із Київським відділенням банку, і підписав відповідні доручення Банку про перерахування коштів за попередніми депозитами на придбання сертифікатів за новими укладеними Договорами банківського вкладу з видачею ощадного сертифікату.

Згодом на Харківське відділення банку надійшли оригінали підписаних банком вищевказаних договорів, акти прийому-передачі Сертифікатів та платіжні доручення в іноземній валюті. Сертифікати він не отримував, а дав розпорядження Банку на їх зберігання.

ОСОБА_3 пояснив, що при укладенні спірних договорів він не був проінформований працівниками Банку про існування Постанови НБУ №365 від 16.09.13 р., яка виключала будь-яку можливість у разі пред'явлення Сертифікату для погашення (в т.ч. і дострокового) отримати ним свої заощадження у валюті вкладу, тобто в доларах США (як було зазначено у договорі), а передбачала, що у такому разі Банк зобов'язаний здійснити продаж його коштів на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на його поточний рахунок в національній валюті .

Позивач посилається на те, що він би ніколи не уклав спірні договори, якби працівники Банку при ознайомленні його з умовами запропонованого договору повідомили йому про зміст Постанови НБУ №365 від 16.09.13 р., оскільки при виборі виду депозитного договору він у першу чергу переслідував мету збереження своїх заощаджень у доларах США, ця умова була для нього найголовнішою умовою договору .

Потім в Україні відбулись відомі події і у лютому 2014 року він вирішив отримати свої вклади за Сертифікатами. Так, він пред'явив Сертифікати для дострокового погашення і тоді працівники банку йому пояснили, що відповідно до Постанови НБУ №365 від 16.09.13 р. він має право на отримання своїх коштів тільки у гривнях.

ОСОБА_3 пояснив, що з урахуванням відносин, які складались на початку 2014 року між Україною та Російською Федерацією він вимушений був погодитись на отримання грошових коштів у гривнях, так як йому дали зрозуміти, що в іншому разі він взагалі може їх не отримати. Він підписав заяви від 31.01.2014 р., складені співробітником банку. 04.02.2014 р. кошти у гривнях були перераховані на його рахунок та протягом лютого 2014 р. він частинами отримував у Банку грошові кошти у гривнях готівкою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що під час укладення оспорюваних договорів він був введений відповідачем в оману.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування прав та обов'язків сторін у спірних правовідносинах та їх належної правової оцінки. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до "Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами", затв. постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 р. N 516, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (тобто на час укладення спірних договорів) :

ощадний (депозитний) сертифікат - це письмове свідоцтво банку про депонування грошових коштів, яке засвідчує право власника сертифіката або його правонаступника на одержання після закінчення встановленого строку суми вкладу (депозиту) та процентів, установлених сертифікатом, у банку, який його видав;

п. 5.3. Погашення ощадних (депозитних) сертифікатів, які номіновані в іноземній валюті, та виплата процентів за ними здійснюються банками в іноземній валюті ;

5.4. За умови дострокового подання ощадного (депозитного) сертифіката до погашення банк сплачує власнику сертифіката суму вкладу (депозиту) та проценти, які виплачуються в розмірі як за вкладом (депозитом) на вимогу, якщо умовами сертифіката не встановлений інший розмір процентів.

У разі дострокового пред'явлення ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника, номінованого як у національній, так і в іноземній валюті, до погашення грошові кошти зараховуються банком на поточний рахунок вкладника, відкритий у цьому банку, і можуть бути видані або перераховані за розпорядженням вкладника на інший рахунок не раніше ніж через п'ять робочих днів після їх зарахування.

Пунктом 3.6.1. Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось наступне :

п. 3.6.1. Банк приймає від Клієнта Вклад, який перераховується Клієнтом з його Поточного Рахунку на рахунок Банку та видає Клієнту відповідний неемісійний цінний папір в документарній формі -ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, загальні характеристики якого зазначаються у відповідному Договорі, що регулює розміщення вкладу з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника (надалі за текстом цього пункту-"Договір" та "Депозитний сертифікат") і зобов'язується виплатити Клієнтові або особі, що придбала або якій було вручено Депозитний сертифікатна на договірних умовах номінальну вартість Депозитного сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку такого Депозитного сертифікату) та нараховані проценти за Депозитним сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому відповідним Договором.

16 вересня 2013 року Правління Національного банку України прийняло постанову "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" N 365, зареєстр. в Міністерстві юстиції України за N 1592/24124, якою, зокрема, було передбачено :

1. Установити, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

2. Зарахування інших надходжень в іноземній валюті в межах України, передбачених законодавством України, на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) не дозволяється. Уповноважений банк зобов'язаний здійснити продаж таких надходжень на міжбанківському валютному ринку України та зарахувати гривневий еквівалент від продажу іноземної валюти на поточний рахунок в національній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента).

Отже названою постановою N 365 Національний банк України обмежив права пред'явника ощадного (депозитного) сертифіката, номінованого в іноземній валюті, а саме, обмежив право на отримання суми вкладу (депозиту) та процентів в іноземній валюті, яке було передбачено вищеназваними :

п.п.5.3 та 5.4 "Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" від 03.12.2003 р. N 516 та

п.3.6.1 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії".

Таким чином, оскільки названою постановою НБУ № 365 передбачалась можливість надходження коштів в іноземній валюті на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку, та при пред'явленні позивачем Сертифікату для погашення Банк відмовив йому у зарахуванні на його поточний рахунок коштів в іноземній валюті, оскільки ці кошти надходили не з іншого власного рахунку позивача, а від погашення Сертифікату на пред'явника.

У пункті 1 названої постанови НБУ № 365 приведений перелік операцій, на які зазначена вимога постанови не поширюється. Проте, операція з надходження коштів від погашення придбаних позивачем Сертифікатів цим переліком не передбачалась.

Як на підставу для визнання спірних договорів недійсними позивач посилається на те, що при укладенні спірних договорів відповідач навмисно ввів його в оману щодо обставин, які мали істотне значення для нього у вирішенні питання про можливість укладення спірних договорів.

Зокрема, йому запропонували 04 грудня 2013 року підписати договори, які передбачали, що при пред'явленні Сертифікатів для погашення він отримає від Банку свої заощадження у валюті Сертифікату- у доларах США, тобто самим змістом договору у ньому сформували тверду впевненість у тому, що він отримає від Банку свої заощадження у доларах США, що для нього було істотною умовою договору. При цьому відповідач змовчав про наявність обставин, які унеможливлювали виконання цієї умови договору.

Позивач посилається на те, що відповідач усвідомлював, що у разі, якщо б йому, позивачу, було відомо про вимоги постанови НБУ №365 від 16.09.13 р., він би ніколи не підписав спірні договори, а саме : за відсутності у нього права при пред'явленні для погашення Сертифікатів отримати від Банку свої заощадження у доларах США, він би ніколи не укладав спірні договори на таких вкрай невигідних для нього умовах.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи вищеназвані доводи позивача знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції про протилежне суперечать матеріалам справи та вимогам закон. Постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову . При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

За роз'ясненнями, наданими у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

З наведеного вбачається, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При вчиненні правочину під впливом обману формування волі потерпілого відбувається не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій інших осіб, які полягають у навмисному ство¬ренні у потерпілого помилкового уявлення про обставини, які ма¬ють істотне значення: природи правочину, прав та обов'язків сто-рін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цін¬ність або можливість використання за цільовим призначенням. Внутрішня воля потерпілого на вчинення правочину відповідає його зовнішньому волевиявленню, однак її формування відбуваєть¬ся не вільно, а під впливом обману з боку інших осіб.

Відповідно до ст. 230 ЦК України для визнання правочину недійсним як укладеного під впли¬вом обману необхідно, щоб одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Під обставинами, що мають істотне значення, ЦК у даному випадку розуміє помилку в харак¬тері (природі) правочину, прав та обов'язків сторін, таких власти¬востей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можли¬вість використання за цільовим призначенням.

Укладеними сторонами договорами банківських вкладів (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника №3330/005/539615, №3330/0005/539632, № 3330/005/539645 від 04.12.2013 р. передбачено наступне:

п.1.7. погашення Сертифікату (сплата номінальної вартості такого Сертифікату) та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій Сертифікат було випущено;

п. 2.3. у разі пред'явлення Сертифікату для дострокового погашення Банк в строк, зазначений в заяві на дострокове погашення, при умові, що він (строк) складає не менше ніж два робочі дні від дня подання такої заяви, перераховує суму номінальної вартості Сертифіката та проценти за ним, які виплачуються в розмірі базової (мінімальної) процентної ставки за вкладом (депозитом) на вимогу для фізичних осіб, яка діє в Банку на день такої сплати, на поточний рахунок Пред'явника Сертифіката, відкритий в Банку.

Таким чином, є такими, що заслуговують на увагу, доводи ОСОБА_3 про те, що підписуючи спірні договори, він був упевнений у тому, що у разі пред'явлення ним Сертифікату для погашення (дострокового погашення) Банк сплатить йому номінальну вартість Сертифікату та проценти у валюті, в якій Сертифікат було випущено, як це і передбачено п.п. 1.7., 2.3. Догорову.

Під час розгляду справи ПАТ "Сбербанк" не надав доказів того, що чи перед, чи під час укладення спірних договорів ознайомив ОСОБА_3 з обмеженнями, які були введені вищеназваною постановою Правління Національного банку України N 365 від 16.09.2013 р.

За таких обставин виглядають переконливими доводи позивача про те, що під час укладення спірних договорів від був умисно введений працівниками Банку в оману щодо фактів, які вплинули на його волевиявлення при їх укладенні .

Зокрема, працівникам Банку було відомо про існування постанови НБУ N 365 від 16.09.2013 р., яка встановлювала такі обмеження, які унеможливлювали виконання Банком вимог п.п. 1.7., 2.3. спірних Договорів, тобто унеможливлювали виплату ОСОБА_3 номінальної вартості Сертифікату та процентів у валюті, в якій Сертифікат було випущено (у доларах США), проте, працівники Банку змовчали (тобто не довели до відому позивача) про існування названої постанова НБУ та про встановлені нею обмеження.

Враховуючи, що головною метою укладення "Договору банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката" є збереження заощаджень у валюті вкладу та отримання прибутку у вигляді процентів (що являється основним предметом цього договору), - колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи ОСОБА_3 про те, що працівники Банку усвідомлювали, що якби він (позивач) володів інформацією про обмеження, встановлені постановою НБУ N 365 від16.09.2013 р., він би ніколи не уклав спірні договори на умовах, невигідних для нього.

Встановлені під час розгляду справи обставини дають підстави для висновку про обгрунтованість тверджень ОСОБА_3 про те, що формування його волі щодо укладення спірних договорів відбулось не вільно, а вимушено, під впливом обману з боку працівників Банку, їх недобросовісних дій (замовчування існуючих обмежень у виконанні Банком своїх зобов'язань за спірними договорами), та навмисному ство¬ренні у нього (позивача) помилкового уявлення про обставини, які ма¬ють істотне значення, стосовно прав та обов'язків сто¬рін у договорах, що укладались (а саме, обов'язку Банку повернути вартість Сертифікату та проценти у тій валюті, у якій Сертифікат було випущено).

Заперечуючи проти позову, представники Банку посилались на те, що позивач був попереджений про можливі перешкоди у виконанні Банком взятих не себе за спірними договорами зобов'язань, оскільки ОСОБА_3 підписав Акт прийому-передачі, наприкінці якого було зазначено :

"Клієнт підписанням цього Акту погоджується, що обслуговування та погашення Сертифікату здійснюється з урахуванням правил, встановлених законодавством України та Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії", що діють на дату здійснення дій, пов'язаних з обслуговуванням та/або погашенням Сертифікату".

Проте, колегія суддів вважає, що названі доводи представників Банку є необґрунтованими з наступних підстав.

По-перше. Зі змісту Акту прийому-передачі, на який посилаються представники Банку, вбачається, що він складається сторонами договору як підтвердження факту, що Банк передав, а Клієнт отримав від Банку конкретний ощадний (депозитний) сертифікат.

Пункт 2.1. укладених сторонами Договорів від 04.12.2013 р. передбачає, що Сертифікат видається Банком Вкладнику (з підписанням Сторонами акту приймання-передачі такого Сертифікату) в день укладень цього Договору за умови перерахування Вкладу в сумі, зазначеній в п.1.3. цього Договору, на рахунок Банку.

Таким чином, вбачається, що позивач міг отримати Сертифікати серії СР 000375, серії СР 000379 та серії СР 000385 тільки у тій послідовності дій, які передбачені спірними Договорами, а саме :

- сторони підписали спірні Договори від 04.12.2013 ;

- ОСОБА_3 перерахував на рахунок Банку Вклади в сумі, зазначеній в п.1.3. Договору ;

- тільки після перерахування на рахунок Банку певних сум Вкладів ОСОБА_3 були видані Сертифікати серії СР 000375, СР 000379 та СР 000385, про що були складені відповідні Акти прийому-передачі Сертифікатів.

Крім того, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу твердження позивача про те, що підписання спірних Договорів, перерахування коштів на рахунок Банку, виготовлення Сертифікатів та складання Актів прийому-передачі Сертифікатів відбувалось не в один день. При цьому колегія суддів виходить з того, що представниками Банку не спростовуються пояснення позивача про те, що підписання ним спірних Договорів та підписання ним розпоряджень на перерахування сум Вкладів відбувалось у відділенні Банку м. Харків; в той час як інша сторона договору - посадова особа Банку - підписувала спірні Договори, Сертифікати і Акти прийому-передачі Сертифікатів у м. Києві; у м. Києві виготовлялись Сертифікати серії СР 000375, серії СР 000379 та серії СР 000385.

По-друге. Застереження, яке міститься у Актах прийому-передачі, і на яке посилаються представники Банку заперечуючи проти позову, передбачає, що обслуговування та погашення Сертифікату буде здійснюватись з урахуванням нормативної бази, що буде діяти на дату здійснення дій, пов'язаних з обслуговуванням та/або погашенням Сертифікату".

В той же час позивач обґрунтовує свій позов тим, що він не був попереджений представниками Банку про наявні на час укладення спірних договорів, тобто про наявні 04 грудня 2013 року обставини, які мали істотне значення у формуванні його волі щодо можливості укладення спірних договорів; позивач посилається на те, що представники Банку замовчали про існуючі станом на 04 грудня 2013 року обмеження у виконанні Банком своїх зобов'язань, які передбачались спірними Договорами, та навмисно ство¬рили у нього помилкове уявлення про обставини, які ма¬ють істотне значення, щодо прав та обов'язків сто¬рін у договорах, що укладались .

Слід також зазначити наступне. Під час розгляду справи колегією суддів було встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 08.12.2015 р. N 870 були внесені зміни до постанови "Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України" від 16.09.2013 р. N 365, згідно з якими перелік операцій, на які не поширюється вимога про те, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку (п.1.1), був доповнений операцією "із зарахування коштів від погашення іменних ощадних (депозитних) сертифікатів, номінованих в іноземній валюті та процентів за ними".

Таким чином, вбачається, що нині діюча редакція Постанови НБУ від 16 вересня 2013 року N 365 вже не містить обмежень у надходженні коштів в іноземній валюті на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи при здійсненні операції із зарахування коштів від погашення іменних ощадних (депозитних) сертифікатів, номінованих в іноземній валюті та процентів за ними.

Крім того, встановлено, що лише у березні 2014 року були внесені зміни до "Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Сбербанк Росії" ( набули чинності з 26.03.2014 року), відповідно до яких пункт 3.6.3.1 був викладений у наступній редакції : "Банк здійснює повернення номінальної вартості Депозиту сертифікату та нарахованих процентів по ньому на підставі оригіналу Депозитного сертифікату у валюті, в якій Депозитний сертифікат було випущено, якщо інше не передбачено чинним законодавством України"; при цьому у названому пункті вперше зроблено посилання на постанову НБУ № 365 від 16.09.2013 р.

Під час розгляду справи також встановлено, що Рішенням єдиного акціонера №3 від 19 жовтня 2015 року були затверджені зміни до Статуту Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії", зареєстровані Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві 17 липня 2015 року, погоджені НБУ 19 листопада 2015 року; державна реєстрація змін до установчого документу проведена 26 листопада 2015 року.

Відповідно до названих змін Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (скорочене найменування ПАТ "Сбербанк") є правонаступником всього майна, прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії".

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог. Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів враховує пояснення останнього про те, що він у будь-який час готовий повернути ПАТ "Сбербанк" отримані від Банку грошові суми у гривні, а також керується вимогами ч.1 ст. 216 ЦК України, відповідно до якої недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання недійсними Договорів банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539615, №3330/005/539632 та №3330/005/539645 з видачею ощадних (депозитних) сертифікатів на пред'явника серії СР 000375, СР 000379 та СР 000385, укладених 04 грудня 2013 року між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_3

Застосовуючи наслідки недійсності правочину, колегія суддів вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_3 повернути ПАТ "Сбербанк" отримані за названими Договорами суми :

924000,00 грн. за документом №12828392 та 154 грн. 44 коп. за документом № 12828362 відповідно до Договору №3330/005/539615 (сертифікат серії СР 000375),

924000,00 грн. за документом №12836317 та 154 грн. 44 коп. за документом № 12836401 відповідно до Договору №3330/005/539632 (сертифікат серії СР 000379),

858933,24 грн. за документом №12832166 та 143 грн. 62 коп. за документом № 12831818 відповідно до Договору №3330/005/539645 (сертифікат серії СР 000385)

та зобов'язати ПАТ "Сбербанк" видати належні ОСОБА_3 грошові кошти у сумі:

105000 доларів США за Ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника серії СР 000375,

105000 доларів США за Ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника серії СР 000379,

97606,05 доларів США за Ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника серії СР 000385,

прийнявши від ОСОБА_3 вищезазначені грошові кошти, видані йому Банком у гривні.

При вирішенні питання про судові витрати у справі колегія суддів керується Законом України "Про судовий збір", ст. 88 ЦПК України, роз'ясненнями, наданими у п.п. 13, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" та виходить з наступного.

У даній справі були розглянуті три позовні вимоги майнового характеру, а тому при поданні :

- позовів до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 10962 грн. ( 1218 грн. х 3 мін. зар. плати = 3654 грн. х 3 позовні вимоги = 10962 грн.) ;

- апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 12058 грн. 20 коп. (10962 грн. х 110 %).

Загальна сума судового збору у даній справі складає 23020 грн. 20 коп.

При поданні позовних заяв до суду першої інстанції та апеляційної скарги ОСОБА_3 був звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Таким чином з ПАТ "Сбербанк" підлягає стягненню в дохід держави 23020 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 як представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 23 листопада 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Визнати недійсним Договір банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539615 з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника серії СР 000375, укладеного 04 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Застосувати наслідки недійсності правочину.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) 924000,00 (дев'ятсот двадцять чотири тисячі) гривень, отриманих за документом №12828392, та 154 грн. 44 коп., отриманих за документом № 12828362, відповідно до Договору банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539615 з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника від 04 грудня 2013 року (сертифікат серії СР 000375).

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) видати належні ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 105000 (сто п'ять тисяч) доларів США за Ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника серії СР 000375 та прийняти від ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 924000,00 гривень та 154 грн. 44 коп.

Визнати недійсним Договір банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539632 з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника серії СР 000379, укладеного 04 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Застосувати наслідки недійсності правочину.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) 924000,00 (дев'ятсот двадцять чотири тисячі) гривень, отриманих за документом №12836317, та 154 грн. 44 коп., отриманих за документом № 12836401, відповідно до Договору банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539632 з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника від 04 грудня 2013 року (сертифікат серії СР 000379).

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) видати належні ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 105000 (сто п'ять тисяч) доларів США за Ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника серії СР 000379 та прийняти від ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 924000,00 гривень та 154 грн. 44 коп.

Визнати недійсним Договір банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539645 з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника серії СР 000385, укладеного 04 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Застосувати наслідки недійсності правочину.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) повернути Публічному акціонерному товариству "Сбербанк" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) 858933,24 гривень ( вісімсот п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот тридцять три гривні 24 коп.), отриманих за документом №12832166, та 143 грн. 62 коп., отриманих за документом № 12831818, відповідно до Договору банківського вкладу (депозиту) №3330/005/539645 з видачею ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника від 04 грудня 2013 року (сертифікат серії СР 000385).

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) видати належні ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 97606,05 доларів США (дев'яносто сім тисяч шістсот шість доларів США 05 центів) за Ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника серії СР 000385 та прийняти від ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти у сумі 858933,24 гривень та 143 грн. 62 коп.

Стягнути з Публічного акціонерне товариство "Сбербанк" (місце знаходження - вулиця Володимирська, 46, місто Київ, 01034, ) в дохід держави 23020 грн. 20 коп. ( двадцять три тисячі двадцять грн. 20 коп.) судового збору за наступними реквізитами : код бюджетної класифікації доходів 22030001, рахунок 0002, одержувач УК у м. Сумах (м. Суми), 22030001, банк одержувача ГУДКСУ у Сумській області, , МФО 837013, призначення платежу: *;101;;Судовий збір, за позовом ОСОБА_3, Апеляційний суд Сумської області.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -