УХВАЛА іменем україни
27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

МартинюкаВ.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківського обласного військового комісаріату про стягнення коштів за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення з публічної служби,

за касаційною скаргою військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату Ярмошука В.С. на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від

15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківського обласного військового комісаріату про стягнення коштів за час вимушеного прогулу внаслідок незаконного звільнення з публічної служби.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від

13 червня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про поновлення на публічній (військовій) службі. Позивач вважав, що внаслідок протиправних дій та рішень відповідача йому завдана шкода, яка виразилася в тому, що позивач був позбавлений права на працевлаштування та отримання грошового забезпечення. 24 лютого 2014 року наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України № 83 позивач поновлений на військовій службі та призначений на посаду начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Івано-Франківського обласного військового комісаріату. 26 березня

2014 року позивач допущений до посади наказом Івано-Франківського обласного військового комісара. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача грошовезабезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 115 500 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Івано-Франківського обласного військового комісаріату на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22 травня 2012 року по 26 березня 2014 року внаслідок незаконного звільнення з публічної служби в розмірі 86 962 грн 97 коп. з урахуванням обовʼязкових платежів, що підлягають утриманню згідно з чинним законодавством України. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі військовий комісар Івано-Франківського обласного військового комісаріату Ярмошук В.С. просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що згідно з довідкою-розрахунком грошове забезпечення майора ОСОБА_3 за весь час вимушеного прогулу за період з 22 травня 2012 року по 26 березня 2014 року з урахуванням обовʼязкових платежів, що підлягають утриманню згідно з чинним законодавством, становить 86 962 грн 97 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року у справі № 876/10655/13 скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 червня 2013 року у справі № 2а-1677/12 та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог, поновлено ОСОБА_3 строк для звернення до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірним та скасування наказу Командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) за № 190 від 04 травня 2012 року, визнаний протиправним та скасований наказ Командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 190 від 04 травня 2012 року в частині звільнення ОСОБА_3 з військової служби, визнаний протиправним та скасований наказ військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату від 21 травня 2012 року № 91 (по стройовій частині) про виключення ОСОБА_3 зі списків особового складу Івано-Франківського обласного військового комісаріату та усіх видів забезпечення, поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника служби захисту інформації Івано-Франківського обласного військового комісаріату (а. с. 2-3).

24 лютого 2014 року наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України № 83 позивач поновлений на військовій службі та призначений на посаду начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Івано-Франківського обласного військового комісаріату оперативного командування «Північ», ВОС-1212003 (а. с. 4).

27 березня 2014 року ОСОБА_3 поновлений на військовій службі (а. с. 6).

Згідно з довідкою-розрахунком грошове забезпечення майора

ОСОБА_3 за весь час вимушеного прогулу за період з 22 травня

2012 року по 26 березня 2014 року з урахуванням обовʼязкових платежів, що підлягають утриманню згідно з чинним законодавством України, становить 86 962,97 грн (а. с. 71).

Судами встановлено, що позивач був поновлений на роботі 27 березня 2014 року, період з 22 травня 2012 року по 26 березня 2014 року є вимушеним прогулом, грошове забезпечення за період вимушеного прогулу не сплачено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно з п. 2 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов'язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 86 962,97 грн з урахуванням обов'язкових платежів, що підлягають утриманню згідно з чинним законодавством України, оскільки ОСОБА_3 набув права на стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, пов'язаного з незаконним звільненням, з 22 травня 2012 року по 26 березня 2014 року.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів щодо їх оцінки, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу військового комісара Івано-Франківського обласного військового комісаріату Ярмошука В.С. відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк О.М. Ситнік