АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4325/16 Справа № 201/4956/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Тамакулової В.О.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» - про визнання частково недійсним кредитно-заставного договору, додатку та додаткової угоди до договору,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 05 квітня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що за укладеноим між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 кредитно-заставним договором від 09 вересня 2008 року позивач отримав в кредит у розмірі 23 649.90 доларів США на придбання автомобіля, під обумовлені відсотки річних 9.6% та інші обовязкові платежі терміном до 8 вересня 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за договором ОСОБА_2 передав Банку придбаний ним на ці кредитні кошти автомобіль «Опель Астра»..

Твердження позивача, що Банк при укладанні вказаного кредитного договору обманув його, а саме, встановив плату за дії, які він здійснює в процесі кредитування, що є підприємницькою діяльністю, безпідставно нарахував щомісячну комісію,, у Додатковій угоді до основного договору та Додатку-1 не зазначив розрахунок реальної вартості кредиту з врахуванням всіх витрат, обмежив право на отримання нформації, в графіках невірно нарахував відсоток, включив у договір умови, які є несправедливими, вказав на подвійну відповідальність, невірно зазначив дату кредитного договору, додаткової угоди, у додатку-1 вказав суму залишку кредиту, яка не відповідає дійсній сумі, в той час як заборгованості у позивача перед Банком не має, . - районний суд обгрунтовано не прийняв до уваги, враховуючи вимоги матеріального закону та дійсні обставини справи.

Так, положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, райсуд враховував правила ст. 7, ч. 1 ст. 215, ст. . 526, ст. 627 ЦК України та дійшов висновків, що позивач свідомо звернувся до банку з метою отримання кредиту та згідно умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов'язки за договором і погоджується з ними. Зміна обставин, на які може посилатися позивач ніяким чином не пов'язана з умовами виконання договору. Банк свої зобов'язання по договору виконав, позичальник, в свою чергу, отримав те, на що розраховував - грошових коштів для споживчих потреб.

при укладенні кредитно-заставного договору та додатків до нього, додаткової угоди дотримано всі передбачені законом істотні умови, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення зазначених договорів обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печаткою банку. При укладенні договорів позичальнику було надано необхідну інформацію, про що свідчить його власноручний підпис на договорах, а в разі недостатності інформації позичальник не позбавлений права заявити про це відповідні вимоги.

Сторони погодили у п. 17 кредитного договору сукупну вартість кредиту. У додатковій угоді до кредитного договору також повністю враховані всі вимоги законодавства до положень кредитного договору (сукупна вартість кредиту, валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов'язки сторін договору, номери рахунків, графік та інше).

Посилання позивача несправедливих умов кредитно-заставного договору в частині встановлення надмірної компенсації за порушення споживачем своїх зобов'язань суд вірно вважав помилковими, оскільки неустойка (штраф, пеня) не носить компенсаційний характер, а є засобом забезпечення виконання зобов'язань.

При ухваленні рішення судом також враховано, що кредитний заставний договір укладений позичальником добровільно майже вісім років тому, на протязі яких продовжувались відносини з Банком та позичальником сплачувались відповідні платежі.

Щодо умови про односторонню зміну процентної ставки, то суд прийшов до правильного висновку, що заборони на вчинення односторонньої зміни відсоткової ставки на момент укладання договору не було.

Посилання позивача на невірні розрахунки суми страхових платежів, суми залишку кредиту, необґрунтованість нарахування комісійних, здійснену ним переплату,- не може бути підставою для визнання на підставі ст.ст.215, 203 ЦК недійсними пунктів договору, Додаткової угоди та Додатку до нього, оскільки такі обставини можуть вирішуватись під час вирішення питань, що стосуються наявності кредитної заборгованості. Наведені позивачем складові можуть бути з'ясовані в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Не мав райсуд законних підстав для визнання частково недійсним договору і за підстав невірно вказаних дат у Додатковій угоді, оскільки ці питання можуть бути вирішені шляхом уточнюючих письмових документів, додаткових угод про внесення змін.

З огляду на повно та всебічно з*ясовані обставини справи, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, виходячи з того, що відповідач всі передбачені договором сторін умови виконував,укладав договір, підписував додатки до нього та приймав кошти і зобовязувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги повторюють доводи та обґрунтування, викладені у позовній заяві, на які судом надавалась відповідь, в тому числі, щодо доводів, які стосуються невірно нарахованих Банком сум як таких, які повинні вирішуватись в іншому позовному провадженні, зокрема, про стягнення відповідних сум, і не можуть бути підставою для визнання положень договору недійсними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору дотримався вимог матеріального та процесуального закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. дніпропетровська від 05 квітня 2016 року - залишити без змін

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3