РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/7371/15-ц

Пров. №2/668/62/16

17.03.2016 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Рєпіна К.К.,

при секретарі Бірюкову А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, просила, з урахуванням уточнень наданих до суду, визнати недісним пункти 3.2, 3.8, 4.7 Кредитного договору № Н-56-ivs-2007 від 31.07.2007, що укладений між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Позивач зазначає, що при укладанні кредитного договору Банком не дотримано вимоги цивільного законодавства, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. При укладанні кредитного договору позивачу не надано інформацію про переваги і недоліки пропонованих схем кредитування та про орієнтовну сукупну вартість кредиту, детального розпису сукупної вартості кредиту. Позивач не була попереджена, що на неї покладаються валютні ризики, а також позивачу не було надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним у звязку з чим, позивач при укладанні кредитного договору вважала, що буде сплачувати кредит по курсу, який існував на момент отримання кредиту. Відповідачем умисно ускладнено прочитання тексту розпису графіку зниження розміру заборгованості за кредитним договором (сукупної вартості кредиту) шрифт графіку нечитабельний. Умови договору є несправедливими в частині сплати кредиту в доларах США без зазначення методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування ним та в частині додаткової сплати щомісячної винагороди за надання кредиту. Пункт 3.8 договору за яким банк має право видати наказ про примусову сплату боргового зобовязання, на підставі якого може бути здійснене примусове списання (стягнення) грошових коштів з будь-якого поточного, депозитного або інших рахунків позичальника, незалежно від того у якому банку ці рахунк відкриті, є таким, що суперечить чинному законодавству.

Зазначені порушення норм чинного законодавства при укладенні кредитного договору, на думку позивача, є підставами для визнання вказаних пунктів кредитного договору недійсними.

Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, а також письмові заперечення проти позову, у яких вказує, що позивачем пропущено строк позовної давності, позивач при укладанні кредитного договору була повідомлена про умови кредитування та їй була надана вся необхідна інформація, передбачена Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що умови кредитного договору є несправедливими до неї, зважаючи на те, що позивачу кредит було надано на придбання квартири, дія Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з кредитного договору, що укладений між позивачем та відповідачем.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, вислухавши представника позивача та третю особу, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Кредитний договір № Н-56-ivs-2007, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 89600,00 доларів США строком до 30 липня 2027 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та 30.08.2013 сторони уклали додаткову угоду до вказаного кредитного договору.

Відповідно до пункту 3.2. кредитного договору, з урахуванням змін, що були внесені додатковою угодою від 30.08.2013, Позичальник зобовязується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 30 липня 2027 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобовязується щомісячно , в термін з 1 по 10 число кожного місяца (згідно з графіком зниження заборгованості - Додатком № 1 до цього Договору) здійснювати погашення заборгованості за Кредитними ресурсами у розмірі 435,57 доларів США з відстрочкою платежу по основному боргу до 01 вересня 2014 року. Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості Позичальник зобовязується здійснити не пізніше 30 липня 2027 року.

Згідно пункту 3.8. договору у випадку несвоєчасного повернення кредиту або несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними ресурсами, як у випадку настання строку повернення кредиту (його частини) та/або строку сплати процентів, так й у випадку виникнення відповідно до умов цього Договору зобовязання Позичальника достроково повернути кредитні ресурси та сплати проценти, Банк має право видати наказ про примусову сплату боргового зобовязання. На підставі наказу про примусову сплату боргового зобовязання може бути здійснене примусове списання (стягнення) грошових коштів з будь-якого поточного, депозитного або інших рахунків Позичальника, незалежно від того у якому банку ці рахунки відкриті, причому повністю або частинами, на розсуд Банка. Зазначене положення є правом, але не обовязком Банку, та не звільняє Позичальника від відповідальності за несвоєчасне виконання зобовязань по кредиту.

Відповідно до пункту 4.7. договору, з урахуванням змін, що були внесені додатковою угодою від 30.08.2013, Позичальник щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця , сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 1 131,20 грн. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць. Комісійна винагорода сплачується шляхом зарахування відповідної суми на рахунок № 4402. Зазначена в цьому пункті комісійна винагорода Банку сплачується Позичальником щомісяця, за весь період до моменту повного виконання Позичальником зобовязань по поверненню отриманих кредитних коштів.

Згідно договору поруки від 31 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 ( на даний час ОСОБА_3) ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 зобовязалась відповідати у повному обсязі перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 зобовязань за вказаним кредитним договором.

Згідно договору поруки від 31 липня 2007 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4 зобовязався відповідати у повному обсязі перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 зобовязань за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що сторони, підписавши спірний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому, згідно статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як визначає п.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У даному випадку, наявність підписаного правочину свідчить про те, що обидва учасники бажали укласти правочин і, що зовнішній вираз волі відповідає внутрішній.

Крім того, законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 ЦК України).

Зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Обставин, визначених частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України при розгляді даної справи судом не встановлено.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У своєму позові позивач посилається на порушення відповідачем умов ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що на його думку, є підставою для визнання окремих пунктів кредитного договору недійсними.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до положень зазначеного Закону, у разі ненадання даної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, а саме у виді штрафу або відшкодування шкоди.

Однак, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачена можливість визнання кредитного договору або його окремих пунктів недійсними у разі ненадання або надання неповної інформації про послуги.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 була ознайомлена з інформацією про умови кредитування перед підписанням кредитного договору, про що свідчить її підпис під інформацією про умови кредитування.

Також суд не може взяти до уваги доводи позивача про невиконання банком обов'язку щодо попередження її під час укладання кредитного договору, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач, оскільки як вбачається з пункту 6 Інформації про умови кредитування, підписаної позивачем, її було попереджено, що вона несе валютні ризики, які можуть мати місце під час виконання зобовязань за кредитним договором.

Крім того, судом не беруться до уваги, посилання позивача на те, що їй при укладанні кредитного договору не було надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, оскільки як вбачається з пункту 6 Інформації про умови кредитування, підписаної позивачем, позивача було поінформовано, що валютний курс при конвертації валюти платежу в валюту зобовязання по кредиту та відсоткам встановлюється як комерційний курс банку на дату здійснення операції по сплаті платежу.

Також судом не беруться до уваги, доводи позивача про те, що графік зниження розміру заборгованості за кредитним договором неможливо прочитати, оскільки у судовому засіданні вивченням наданих відповідачем оригіналів матеріалів кредитної справи встановлено, що вказаний документ є читабельним, а доданий позивачем до позовної заяви графік зниження заборгованості є ксерокопією низької якості.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання позивача на те, що умови кредитного договору є несправедливими та дискримінаційними, не є підставою звільнення від виконання зобов'язань або відповідальності за їх порушення, оскільки позивач сама уклала кредитний договір з відповідачем на підставі вільного волевиявлення, і ставлячи підпис, вважала його справедливим.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання пунктів 3.2, 3.8, 4.7. кредитного договору недійсними не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд-,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист прав споживача відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7