У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Зокрема, позивачу належить 2/5 частки у праві власності на вказану квартиру, а кожному із відповідачів належить по 3/25 частки у праві власності на квартиру.

Посилаючись на вимоги ст. 365 ЦК України, а також на те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, не беруть участь в її утриманні та втратили до неї інтерес з приводу користування нею, позивач просив припинити їх право власності на частки у спільному майні з виплатою грошової компенсації вартості їх часток, а також визнати за ним право власності на 12/25 часток вищевказаної квартири.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня

2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 3/25 частки квартири АДРЕСА_1, стягнувши з

ОСОБА_2 її компенсацію в розмірі 20 657 грн 52 коп.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 3/25 частки квартири АДРЕСА_1, стягнувши з

ОСОБА_2 її компенсацію в розмірі 20 657 грн 52 коп.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 3/25 частки квартири АДРЕСА_1, стягнувши з

ОСОБА_2 її компенсацію в розмірі 20 657 грн 52 коп.

Припинено право власності ОСОБА_6 на 3/25 частки квартири АДРЕСА_1, стягнувши з

ОСОБА_2 її компенсацію в розмірі 20 657 грн 52 коп.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 12/25 часток квартири

АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 15 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваним рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності всіх підстав для припинення права на частку у спільному майні, що передбачені ст. 365 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що необхідною умовою для припинення права власності на частку у спільному майні за положеннями

ст. 365 ЦК України, окрім неподільності речі і внесення позивачем відповідної суми на депозит, є встановлення наявності тих обставин, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам інших співвласників.

Доказів щодо належності відповідачам іншого житла, що є характеристикою наявності чи відсутності завдання істотної шкоди їх інтересам внаслідок припинення права на частку у спірному майні суду не надано. Як не надано і будь-яких інших доказів, які можуть свідчити про відсутність порушення інтересів відповідачів у випадку задоволення позову.

Відсутність відповідачів у спірній квартирі та їх тривале не проживання в цьому житлі, не є умовою припинення права співвласника на частку у спільному майні у порядку, передбаченому ст. 365 ЦК України, так як на зміст права власності не впливає вибір співвласником постійного місця проживання

(ч. 2 ст. 317 ЦК України), оскільки він володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а внесення грошової компенсації на депозитний рахунок вартості належних відповідачам часток не є безумовною підставою для позбавлення їх права власності на частку у спірному майні.

Припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об'єкта, який є спільним майном.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року

№ 6 - 81 цс 11, від 15 травня 2013 року №6 - 37 цс 13 та від 02 липня 2014 року

№ 6 - 68 цс 14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович