Справа № 464/7545/15-ц
пр.№ 2/464/274/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Сихівського районного суду від 18.05.2015 року скасовано судовий наказ, виданий 20.04.2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ЛКП «Старий Сихів» заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 2524 грн. 97 коп., а також судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

31.08.2015 року ЛКП «Старий Сихів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не здійснюють оплату послуг з централізованого опалення, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на квітень 2015 року складає 2436 грн. 16 коп., яку ЛКП «Старий Сихів» просить стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно разом із судовими витратами.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відповідачі не сплачували послугу з централізованого опалення, оскільки вказана послуга не надавалася, опалення та гарячої води в квартирі не було. Крім того, відповідач просив застосувати до вимог позивача позовну давність. Тому ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, надавши клопотання про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідачі є співвласниками чотирьохкімнатної квартири № 30 загальною площею 83,30 метрів квадратних в багатоквартирному будинку № 4 по вул. Кос-Анатольського, зареєстровані та мешкають у вищезазначеній квартирі.

Позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям багатоквартирного будинку, де розташована квартира відповідачів. Зокрема, позивач надає мешканцям вищезазначеного будинку послугу з централізованого опалення на підставі договорів № 3294/А від 09.09.2002 року та № 1538/А від 01.04.2013 року про постачання теплової енергії в гарячій воді.

З особового рахунку № 030 вбачається, що вартість послуг з централізованого опалення у вищезазначену квартиру в період з листопада 2006 року до червня 2014 року оплачувалася не в повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 2436 грн. 16 коп.

Позивач просить стягнути заборгованість.

Вирішуючи позов суд врахував наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів) та на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, вивезення побутових відходів). Таким чином, послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а також з централізованого опалення є видами житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Посилання відповідача на те, що послуга з централізованого опалення позивачем не надавалася, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За правилами ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 передбачено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

В якості доказу заперечень проти позовних вимог відповідачем надано копії актів-претензій від 13.12.2005 року, від 28.01.2007 року, від 29.01.2007 року, від 05.02.2007 року, від 11.02.2007 року, від 13.02.2007 року, від 16.02.2007 року, від 19.02.2007 року, від 20.02.2007 року, від 12.03.2007 року та від 27.12.2007 року.

За вимогами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Пунктом 33-37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що в разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного звязку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобовязаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобовязаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен зявитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник обєднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником обєднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Тобто, законодавством передбачено, що складання акту-претензії має відбуватися за участю споживача, представника виконавця, представника уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представника обєднання споживачів. Складання акту-претензії без участі представника виконавця можливе лише у разі неприбуття представника виконавця або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії. Проте, одностороннє визначення споживачами кількісних та якісних показників наданих житлово-комунальних послуг не допускається.

Надані відповідачем акти-претензії від 13.12.2005 року, від 28.01.2007 року, від 29.01.2007 року, від 05.02.2007 року, від 11.02.2007 року, від 13.02.2007 року, від 16.02.2007 року, від 19.02.2007 року, від 20.02.2007 року, від 12.03.2007 року та від 27.12.2007 року підписані відповідачем ОСОБА_2 та двома споживачами. Крім того в актах є підпис в графі «Виборна особа», проте не зазначено посади, повних прізвища, імя та по батькові. Підпис посадової особи з боку виконавця відсутній.

Відсутність підпису посадової особи з боку виконавця відповідач пояснив тим, що представник ЛКП «Старий Сихів» не зявився для проведення перевірки. Проте, відповідачем не надано доказів того, що ним було виконано вимоги ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо виклику представника виконавця та п. 36 Правил, якими передбачено необхідність визначення з виконавцем часу і дати перевірки.

З приводу відсутності підписів представника уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представника обєднання споживачів відповідачем суду пояснень не надано. Також не надано доказів на підтвердження запрошення представника уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представника обєднання споживачів.

Тобто, відповідачем було порушено процедуру оформлення акту-претензії про неналежне надання або ненадання послуг з централізованого опалення. Отже, вказані акти не можна розцінювати як належний та допустимий доказ у справі.

Суд також не може прийняти в якості належного та допустимого доказу акти комісії від 02.01.2007 року, від 28.01.2007 року, від 29.01.2007 року та журнали обліку споживання теплової енергії, оскільки з цих актів неможливо зробити висновок про фактичні температурні показники в квартирі відповідачів, з приводу чого неможливо зробити висновок про відхилення температури в квартирі відповідачів від встановлених норм. А отже, відсутні підстави для зменшення вартості послуг з централізованого теплопостачання.

Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень щодо ненадання позивачем послуг з централізованого опалення.

В судовому засіданні відповідач заявив про застосування позовної давності.

За вимогами ст. 256 ЦК України строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права (позовна давність) становить три роки.

Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Вирішуючи питання застосування позовної давності до наявної заборгованості, суд враховує, що частинами 1 та 2 ст. 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також в разі предявлення позову.

Представник позивача посилається на те, що позовна давність перервалася, оскільки оплачуючи житлово-комунальні послуги відповідачі фактично вчинили дії, що свідчать про визнання ними свого боргу.

Суд не може з цим погодитись, оскільки 01.09.2009 року відповідач ОСОБА_2 звертався до позивача із заявою, з якої вбачається, що він не визнає наявність заборгованості.

В той же час, суд приходить до висновку, що позовна давність перервалася шляхом видачі судового наказу про стягнення заборгованості, що є спрощеною процедурою судового захисту. Подача позивачем заяви про видачу судового наказу з дотриманням положень, передбачених ст. ст. 121 - 130 ЦПК, перериває перебіг строку позовної давності, так само як і подача в установленому порядку позовної заяви по зазначених вище вимогам.

В судовому засіданні встановлено, що у вересні 2009 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Сихівським районним судом м. Львова 17.09.2009 року було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги, який було скасовано 21.10.2009 року. Таким чином, у вересні 2009 року перебіг позовної давності перервався та відповідно до вимог ч. 3 ст. 265 ЦК України перебіг позовної давності почався заново. У квітні 2011 року позовна давність знов перервалася видачею судового наказу від 05.04.2011 року. Втретє позовна давність перервалася в червні 2014 року видачею судового наказу від 06.06.2014 року. Отже, з 06.06.2014 року перебіг позовної давності знов почався заново та час, що минув до переривання цього перебігу, до нового строку не зараховується.

Таким чином, позивачем не пропущено строку позовної давності.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 874 від 25.08.2015 року. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню в повному обсязі з відповідачів в рівних частках з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 4, 13, 18, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання», п.п. 29, 33-37 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, ст.ст. 256, 261, 264, 265, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 64, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» заборгованість за послуги з центрального опалення в розмірі 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) гривень 16 копійок

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Львівського комунального підприємства «Старий Сихів» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі по 48 (сорок вісім) гривень 72 копійки з кожного.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя: