У Х В А Л А

15 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., перевіривши на відповідність вимогам статті 326 ЦПК України касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Центральне», про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Подана заявником касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки заявником не надано доказів сплати судового збору в порядку та розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на перше січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» з 01 січня 2014 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218,00 грн.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У даній справі предметом спору є дві окремі вимоги немайнового характеру (зобов'язання демонтувати самовільно влаштований балкон; зобов'язання привести балкон загального користування до попереднього стану).

Таким чином, враховуючи категорію справи, розмір судового збору при зверненні до суду з даним позовом судовий збір підлягав сплаті у сумі 243,60 грн за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом 7 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 01 вересня 2015 року) встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду розмір судового збору становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.

Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги у даній справі за вимоги немайнового характеру становить 584,64 грн (243,60 грн *2 вимоги * 120 %).

Разом з тим, заявником сплачено судовий збір у сумі 292,32 грн (квитанція № 76 від 16 лютого 2016 року).

Враховуючи наведене вище, заявнику необхідно доплатити судовий збір у сумі 292,32 грн.

Крім того, заявником не додано завіреної належним чином копії ухвали апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року (копія судового рішення має бути підписана та скріплена гербовою печаткою суду; якщо копія судового рішення складається з кількох аркушів, вона має бути прошнурована нитками на п'ять проколів, а на зворотному боці останнього аркуша скріплена підписом судді, працівника апарату суду, засвідчена відбитком гербової печатки суду із зазначенням кількості зшитих аркушів, як це передбачено п. 13.7 Інструкції «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах,апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173).

Разом з тим, хоча у переліку додатків до касаційної скарги пунктом другим зазначено «копія ухвали апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року», проте заявником не було долучено її до касаційної скарги, що підтверджується актом, складеним службовими особами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ під час розкриття поштового конверту.

Також, заявником у порушення п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 326 ЦПК України не сформульовано його клопотання (прохальну частину касаційної скарги) з урахуванням положень ст. ст. 335, 336 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 336 ЦПК України за наслідками розгляду касаційної скарги на рішення суд касаційної інстанції має право:

- постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін;

- постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції;

- постановити ухвалу про скасування рішення апеляційного суду і залишити в силі судове рішення суду першої інстанції, що було помилково скасоване апеляційним судом;

- постановити ухвалу про скасування судових рішень і закрити провадження в справі або залишити заяву без розгляду;

- скасувати судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Зі змісту прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявником ставиться питання про скасування рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2014 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 09 лютого 2016 року.

Разом з тим, з матеріалів касаційного провадження вбачається, що Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради було використане своє право на апеляційне та касаційне оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2014 року, оскільки ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 вересня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року відповідні скарги Галицької районної адміністрації відхилено та залишено рішення Галицького районного суду Львівської області від 01 квітня 2014 року без змін.

У зв'язку з цим заявнику необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги і привести її у відповідність до вимог ст. ст. 326, 336 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 326 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 ЦПК України, справа залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 121, 326, 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків до 25 квітня 2016 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду, касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова