У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, в інтересах якого діє ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідачів грошові кошти в сумі 9 912,24 грн, 3 % річних, які складають 892,08 грн, відсотки за вкладом - 2 973,66 грн, моральну шкоду - 18 000,00 грн.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що 10 вересня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта банк» був укладений договір на відкриття та обслуговування поточних рахунків на який 25 вересня 2014 року Харківським міським центром зайнятості перераховано допомогу по безробіттю в сумі 10 119,00 грн, з яких ПАТ «Дельта Банк» видав їй лише 200,00 грн. Решта суми за її заявою мала бути перерахована до ПАТ «ВТБ Банк», проте останній заперечує факт перерахування коштів з ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором № 002-20514-100914 на відкриття та обслуговування поточних рахунків, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів від 10 вересня 2014 в сумі 9 912,24 грн; 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 141,75 грн; відсотки за користування коштами, що знаходяться на рахунку в сумі 891, 68 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат, ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 червня 2015 року скасовано в частині відмови у стягненні судових витрат та в цій частині ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 300 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог апеляційним судом, відповідно до вимог ст. 303 ЦП України, не переглядалось.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В., в інтересах якого діє ОСОБА_8, просить скасувати судові рішення апеляційної інстанції в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» судових витрат, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що заявником оскаржується рішення суду апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення судових витрат, то колегія суддів вважає за недоцільне виходити за межі касаційної скарги та переглядати рішення суду апеляційної інстанцій в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скаргах доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат, виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Дельта Банк» мають бути стягнуті понесені позивачем витрати на правову допомогу, які підтверджені відповідною квитанцією.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно ч. ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничні розміри компенсації витрат, що пов'язані з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до якої розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Пунктом 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи міститься копія квитанції, яка завірена печаткою юридичної консультації Московського району м. Харкова, з якої вбачається, що адвокат Пархоменко, якому позивачка відповідно до квитанції сплатила 300,00 грн за надання правової допомоги, а саме, складання позовної заяви, є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання такої допомоги.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення з ПАТ «Дельта Банк» відповідно до вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрат на правову допомогу, оскільки вони підтверджені документально та пов'язані з наданням позивачу правової допомоги (складання позовної заяви) адвокатом Пархоменком та вказані витрати не перевищують граничний розмір компенсації витрат, що пов'язані з розглядом вказаної цивільної справи, передбачений ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Доводи заявника про те, що вирішення апеляційним судом питання щодо стягнення судових витрат є передчасним, оскільки вони також звернулись до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду, є безпідставним, оскільки у випадку задоволення їх апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом буде вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 336, 337, 344 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» КадироваВладислава Володимировича, в інтересах якого діє ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 серпня 2015 року в частині стягнення судових витрат залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук