МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2/521/1904/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

У грудні 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що 29 травня 2015 року померла його мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі та земельної ділянки площею 0,0247 га, розташованої за вище зазначеною адресою, що належали останній на праві власності. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є він, рідний син померлої. Спадкоємцем пятої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_3 Спадщину після смерті ОСОБА_5 він прийняв, оскільки в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Стверджував, що 19 жовтня 2015 року приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, оскільки остання при житті не зареєструвала своє право власності на належне їй нерухоме майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 міської ради (далі КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР ).

Посилаючись на те, що він не має можливості оформити спадщину після смерті матері, позивач просив суд встановити факт володіння на праві приватної власності ОСОБА_5, померлої 29 травня 2015 року 1/2 частиною будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі та визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі.

Ухвалою суду від 02 березня 2016 року, за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 міську раду (а.с.86-87).

Позивач та представник позивача, діюча на підставі договору про надання правової допомоги від 09 жовтня 2015року та ордеру серії ОД №134199 у судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи в її відсутність (а.с.93).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи в його відсутність (а.с.78, 83).

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради, діючий на підставі довіреності від 14.01.2016р. у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву від 21 березня 2016р. згідно якої просив суд провести розгляд справи у його відсутності (а.с.90).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 84 книги шостої ЦК України, тому, при ухваленні рішення, суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Матеріалами справи встановлено, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з 1951 року по 1988 рік перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с16).

09 серпня 1988року на підставі рішення Малиновського районного народного суду м. Одеси від 26 липня 1988року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.69 зв).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що рішенням Малиновського районного народного суду м. Одеси від 26 липня 1988 р. шлюб між батьками позивача розірвано, проведено розподіл житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі, яке належало подружжю на праві спільної сумісної власності в натурі, по 1/2 частини кожному, визнано за кожним право власності на 1/2 частки житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі, та визначений порядок користування земельною ділянкою, виділено кожному по 246 кв.м (а.с. 16).

19 серпня 1988р. ОСОБА_7 зареєстрував своє право власності на 1/2 частки житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі, що вбачається із дублікату реєстраційного посвідчення №6130 від 19 серпня 1988 року та листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_4 міської ради №462290.72.15 від 13.10.2015р. (а.с. 15, 17).

Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження ОСОБА_4 міської ради №191 від 23 березня 1999 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 отримали у власність по 0,0247 гектарів земельної ділянки, що розташована по вулиці Гастелло в місті Одесі, що підтверджується державним актом про право приватної власності на землю ІІІ-ОД №051219 від 20 червня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №2295 від 20 червня 1999р. та державним актом про право приватної власності на землю ІІІ-ОД №051218 від 20 червня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №2294 від 20 червня 1999р (а.с.21,22,23,24).

18 листопада 2012р. помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.58).

Після смерті ОСОБА_7, позивач як спадкоємець останнього звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи №8/2013, інформаційними довідками із спадкового реєстру, та заяви до приватного нотаріуса від 18 листопада 2012р.

29 травня 2015р. померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.65).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді:

- 1/2 частки житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі, що належала померлій на підставі рішення Малиновського районного народного суду м. Одеси від 26 липня 1988р. (а.с. 76-77).

- земельної ділянки площею 0,0247 га, розташованої в місті Одесі, вул. Гастелло, 18, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІІІ-ОД №051218, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №2294 від 20 червня 1999р. (а.с.22).

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є її рідний син ОСОБА_2, який прийняв спадщину, оскільки в установлений законом строк звернувся до нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.67).

Спадкоємцем пятої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є відповідач ОСОБА_3.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не має право на спадкування після смерті ОСОБА_5, то він є не належним відповідачем, а тому в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 слід відмовити.

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_5

Інших спадкоємців немає.

Судом встановлено, що 1/2 частина житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі, належала ОСОБА_5 на праві власності на підставі рішення Малиновського районного народного суду м. Одеси від 26 липня 1988 р. (а.с.74-76).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 при житті не зареєструвала своє право власності на 1/2 частину житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі, яке належало їй на праві власності на підставі рішення Малиновського районного народного суду м. Одеси від 26 липня 1988 р., що підтверджується листом КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР №462290.72.15 від 13.10.2015р. (а.с.72).

Відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР 17.09.2015р., загальна площа 1/2 частини житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі будинку становить 64,1 кв.м., житлова площа 35,8 кв.м (а.с.18-20).

Згідно довідки про склад сім`ї та прописку СОН «Курсакі» №759 від 31 серпня 2015р. та довідки СОН «Курсакі» №760 від 31.08.2015р., ОСОБА_5 з 08 червня 1957 року по день смерті - 29.05.2015 року проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.66, 66зв.).

Листом приватного нотаріуса ОСОБА_4 міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 19 жовтня 2015 року №1336/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі, яка належала ОСОБА_5, оскільки позивач надав правовстановлюючий документ на майно, право власності на яке не зареєстровано (а.с.73).

Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР №462290.72.15 від 13.10.2015р. за ОСОБА_5 не зареєстроване право власності на 1/2 частину житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі (а.с. 72).

Судом встановлено, що у позивача відсутні документи, перераховані у п.4.15 вказаного Порядку, тому у нього немає можливості їх надати нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання.

Суд вважає, що право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно повязане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

З цих підстав суд може встановити факт належності нерухомого спадкового майна спадкодавцю та визнати за спадкоємцем право власності на спадкове майно.

Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Згідно абз. 3 ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, а саме Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованого в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), яке діяло на момент винесення та вступу у законну силу рішення суду від 26 липня 1988 року.

Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, суд вважає встановленим факт володіння ОСОБА_5 на праві власності на підставі рішення Малиновського районного народного суду м. Одеси від 26 липня 1988 р., 1/2 частиною житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову про визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку №18 по вулиці Гастелло в місті Одесі.

Судовий збір по справі складає 851,58 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. Витрати по справі за згодою сторін суд покладає на позивача.

Керуючись ст.1218, 1261, ч.3,5 ст.1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт володіння на праві приватної власності ОСОБА_5, яка померла 29 травня 2015 року, 1/2 (одною другою) частиною житлового будинку №18 (вісімнадцять) по вулиці Гастелло в місті Одесі, загальною площею 64,1 кв.м., у тому числі житловою площею 35,8 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5, померлої 29 травня 2015 року, на 1/2 (одну другу) частину будинку №18 (вісімнадцять) по вулиці Гастелло в місті Одесі, загальною площею 64,1 кв.м., у тому числі житловою площею 35,8 кв.м.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.М. Сегеда