Справа № 303/985/16-ц
№ 2/303/771/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 березня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася в Мукачівський міськрайонний суд із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 придбала у приватну власність від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 21 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №3681. Відповідно до вказаного договору позивач набула право власності на вищевказану квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Під час укладення правочину продавець, відповідач ОСОБА_2 повідомив позивача, що в квартирі значиться зареєстрованою відповідач ОСОБА_3 та взяв на себе зобовязання щодо зняття її з реєстрації по місцю проживання. Дане зобовязання було обумовлене п.13 Договору, відповідно до якого ОСОБА_2 повинен був зняти останню з реєстраційного обліку до 31 грудня 2015 року. Однак, останній взятого на себе зобовязання не виконав до сьогоднішнього дня, на неодноразові прохання позивача не реагує. Місця фактичного проживання відповідача ОСОБА_3 позивачу не відомо. Реєстрація ж останньої у квартирі тягне додаткові витрати на її утримання та створює незручності у здійсненні права власності на зазначене нерухоме майно позивачу.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача, яка не заперечила проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, відповідно до вимог частини 4 статті 169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
У силу ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_1 придбала у приватну власність від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №3681 (а.с.7-8).
Відповідно до вказаного договору позивач набула право власності на вищевказану квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №50401677, сформованим 21.12.2015 року (а.с.9).
Згідно довідки №2-017052 від 11.02.2016 року Уповноваженої особи паспортиста ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована також ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Конституція України у статті 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім?ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Конвенцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна може вимагати захисту свого порушеного права власності, в тому числі, шляхом припинення дій, які ці права порушують.
За ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним, нею, для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд.
За змістом ст. 156 ЖК України право на користування житлом мають члени сімї, власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить.
Виходячи зі змісту положень ст.ст. 317,319 ЦК України та ст.ст. 150, 156 ЖК України, особа має право на користування житлом лише за наявності у неї права власності на будинок (квартиру) або ж якщо ця особа являється членом сімї власника цього майна, який проживає разом з нею у будинку.
Реєстрація ж відповідача ОСОБА_3 за вказаною адресою позбавляє конституційного права позивача як власника квартири вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, створює для неї зайві витрати по обслуговуванню та утриманню квартири, а тому позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 551,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 29, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 109, 116, 150, 156 ЖК України, суд,-
Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перешкоди у користуванні майном шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою №89 будинку №12 по вулиці Індустріальна в м.Мукачево.
Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 гривень (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 223, 233 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча О.В. Гутій