Справа № 440/914/15 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/783/704/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Крайник Н. П.

суддів: Бойко С. М., Мельничук О. Я

при секретарі Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Буського районного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» в особі Львівської філії ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів, визнання недійсними договорів, -

в с т а н о в и л а:

26.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору № 0044/08/6.10-СL від 07 травня 2008 р., укладеного із АКБ «Форум», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк Форум», визнання недійсним іпотечного договору від 07 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 876.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що між нею та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» 07 травня 2008 року укладено кредитний договір № 0044/08/6.10 СL , за умовами якого нею було отримано кредитні кошти в розмірі 50 000,00 Євро на споживчі цілі.

В порушення ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору банк не надав їй, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, повної інформації в письмовій формі про умови кредитування, а також інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, чим порушив вимоги даного закону. Укладений кредитний договір не містить графіку платежів у розрізі сум процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. Вважає, що оспорюваний кредитний договір, в момент його укладення, не відповідав вимогам щодо змісту таких правочинів та порядку їх укладення, встановлених Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року. Крім того, пунктом 2.10 оспорюваного кредитного договору встановлено, що за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування позичальник в день отримання кредиту сплачує банку кошти в розмірі 2 (два) проценти від суми кредиту. Вважає, що дана умова договору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою, так як встановлює платіж за дії, які банк здійснює на власну користь. Крім того, при посвідченні договору іпотеки, вона змушена була сплатити нотаріусу за: послуги з посвідчення договору, послуги внесення даних у реєстр заборон, а також вартість оцінки майна, оскільки без такої оцінки договір іпотеки не міг бути посвідченим. Також банком не було надано інформації про вартість страхування майна, що є обовязковою умовою кредитного договору. З наведених підстав просила визнати недійсним кредитний договір та договір іпотеки.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Вважає його незаконним, необгрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, зазначає, що оспорюваний кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». У такому відсутня інформація про загальну вартість кредиту для споживача. Також, оскільки позивачу було запропоновано тільки один вид кредитування, хоча у відповідача на той час діяли кілька видів кредитування, вона не мала можливості порівняти переваги та недоліки інших схем кредитування із запропонованою. Не надавши споживачу необхідну інформацію та недотримавши вимоги закону у частині змісту договору відповідач ввів позивача в оману, що є нечесною підприємницькою практикою та має наслідком недійсність договору. Ні в тексті договору, ні в жодному іншому документі відповідач не проінформував, що при здійсненні погашення боргу стягується комісія банку у відповідності до затверджених тарифів. Комісія банку теж істотно збільшує вартість кредиту. Про тарифи банку позивача не повідомляли.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Зобов»язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договору або іншого правочину (ч. 2 ст. 509, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до пп. «д» ч.2,ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону № 3795-VI від 22.09.2011р.), який набрав чинності 23 вересня 2011 року та не діяв на момент виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно п.2 ч.4 зазначеної статті Закону у договорі споживчого кредиту зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Частиною 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються серед іншого детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови кредиту; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012року, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», умовами чинності кредитних договорів є досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює ніяких правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1341цс15 за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист пав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов»язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю,виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець,виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення,що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки, тощо. Судам слід з»ясовувати: чи спірний кредитний договір підписаний сторонами; чи досягли сторони згоди з усіх істотних умов договору; чи мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; чи позивач на момент укладення договору заявляв про додаткові умови договору ; чи виконувалися в подальшому умови договору; чи надавав банк позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, в тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; чи підписував позивач додатки до кредитного договору, де міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Судом встановлено, що 07 травня 2008 року між ОСОБА_2 та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», укладено кредитний договір № 0044/08/6.10-СL, згідно якого позивачу відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 50 000,00 Євро строком по 04 травня 2018 року з платою за користування кредитними коштами в розмірі 13,5 % річних (а.с. 8-12). Додатком до кредитного договору, складено графік зменшення ліміту кредитування (а.с. 13-15).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на момент укладення договору не заявляла про додаткові умови договору, оскільки докази цього у матеріалах справи відсутні. Додаток до кредитного договору № 1 від 07 травня 2008 року «графік зменшення ліміту кредитування», підписаний позивачем.

На забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 0044/08/6.10-СL, 07 травня 2008 року між сторонами укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, за яким позичальник передав в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 475,1 кв.м., нежитлові приміщення площею 323,3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку загальною площею 0,1328 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, належні ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с. 20-23).

Банк в повному обсязі виконав свої зобов»язання за кредитним договором, передавши ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі та в строк, передбачені укладеним кредитним договором.

Протягом строку дії договору, починаючи з червня 2008 року по 30.11.2013 року, позивач виконувала умови договору та погасила тіло кредиту на загальну суму 21223,93 Євро та 29 909,99 Євро - нарахованих процентів за користування кредитними коштами (а.с16).

Однак, у зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань за договором кредиту у позивача ОСОБА_2 виникла заборгованість перед ПАТ «Банк Форум» на суму 1132795,68 грн. ( згідно поданого банком розрахунку), що на думку колегії суддів, і стало підставою для подачі ОСОБА_2 позову про визнання недійсним кредитного договору.

Матеріалами справи встановлено, що сторонами кредитного договору на час його укладення було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, позивач була обізнана з умовами договору, зауважень, чи застережень щодо умов договору не подавала.

Порядок укладення кредитного договору було дотримано сторонами в момент його укладення та сторони приступили до виконання такого.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що оспорювані договори відповідають положенням Цивільного Кодексу України та ч. 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин.Крім того, з позовом про визнання кредитного договору недійсним позичальник звернулася в червні 2015 року, тобто більше ніж через шість років з часу укладення та виконання нею договору.

Доводи скарги вірних висновків суду не спростовуються. Підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 11 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Бойко С. М.

Мельничук О. Я.