ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2889/15-ц
Провадження № 2/362/134/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді -Орди О.О

за участю секретаря -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське спільне підприємство "Київській обласний хлібопекарський комплекс", третя особа: голова ради трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське спільне підприємство "Київській обласний хлібопекарський комплекс ОСОБА_2 про зарахування трудового стажу та перерахунок робочого часу

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив захистити його право як найманого працівника, зобовязати зробити зробити перерахунок трудового стажу та робочого часу, які були відпрацьовані на підприємстві. Мотивуючи свої вимоги, тим, що з 31.03.2015 року під час ознайомлення в приміщенні Васильківського міськрайонного суду Київської області мав змогу ознайомитися з копією табелю обліку робочого часу за період роботи на підприємстві ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» та встановив невідповідність інформації відображений в табелі фактично відпрацьованому часу на підприємстві. З інформації відображеної в табелі не видно що він відноситься до обліку трудоднів відповідача. Даний табель відображує роботу на підприємстві з 01.01.2014 по 31.12.2014 року, фактично ж він приступив до виконання своїх обовязків з 18.06.2014 року на посаді вантажника відділу збуту, що підтверджується допуском на стажування № 847 від 18.06.2014 року. Працював за графіком три дні робочі з 8-00 до 20-00, три дні вихідні, тобто по 12 годин в день з перервою 30 хвилин, проте в табелі відображені зовсім інші дні та години. Даний табель не містить відмітки про погодження первинної профспілкової організації, що є порушенням закону та призвело до того що облік робочого часу вівся неправильно. 18.06.2014 року прибув на підприємство та після співбесіди був допущений до роботи. З 18.06.2014 року по 24.06.2014 року пройшов стажування (18-20.06.2014 року з 8.00 до 20.00, 21-23.06.2014 року вихідні) Стажування полягало в тому що він працював повний робочий час з частковим доглядом та контролем начальника відділу - ОСОБА_3 24.06.2014 року був допущений до роботи на загальних підставах та отримав від роботодавця електромагнітний пропуск за допомогою якого проходив через турнікет а електронна система фіксувала факт проходу на роботу. Факт перебування на роботі може бути підтверджений шляхом аналізу даних електронного обліку системи охорони на підприємстві яка сканувала електромагнітний пропуск при проходженні турнікету на роботу та видеофіксація камерами спостереження встановленими на прохідній. Крім того це може підтвердити сусід ОСОБА_4І який постійно в ранці йшов на автобусну зупинку та бачив як він сідав до службового автобусу «Кулінічі» та дані мобільних операторів ОСОБА_5 за номером НОМЕР_1 та Лайф за номером НОМЕР_2 оскільки мобільний телефон належить мені та знаходиться завжди зі мною. Також цей факт може бути підтверджений завантажувальними талонами, оскільки вони роздавалися кожному працівнику в яких він ставив відмітки про виконання та здавав начальнику збуту. Також просив зробити перерахунок трудового стажу за період з 18.06.2014 по 23.01.2015 року, зазначає що за цей період ним було відпрацьовано 109 днів, робочий день складався з 12 годин плюс 15 хвилин явка на роботу до початку робочого часу та 30 хвилин на обід. Таким чином кожного дня він відпрацьовував 11 годин 45 хвилин а за весь час 1280 годин 45 хвилин. Ця інформація в табелі відсутня, крім цього ним поза графіком відпрацьовано декілька нічних змін.

Протокольною ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2016 року оскільки на підприємстві відсутній орган первинної профспілкової організації в якості третьої особи за клопотанням позивача залучено голову трудового колективу ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_1О ОСОБА_6П в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у ньому, просив задовольнити в повному обсязі. Крім того додатково зазначив, що факт того що позивач працював на підприємстві з 18.06.2014 року підтверджується не тільки тими документами які були перераховані в позовній заяві а також копією флюорографічного знімку від 18.06.2014 року. Крім того особисто представник відповідача підтвердив що трудовий стаж враховує час стажування та час іспиту, а стажування на підприємстві є обовязковим. Щодо копії допуску яка надана позивачем, то представник повідомила що воно відповідає типовому допуску на стажування але не має печатки та підпису директора, отже це підтверджує що його в цей час фактично допустили до роботи а отже є підстави для зарахування цього часу до його трудового стажу. Крім того на спростування цих відомостей відповідач не надав жодного документу. Також свідок ОСОБА_3А яка була допитана в судовому засіданні підтвердила що в день прийняття на роботу кожен працівник проходить флюорографію, проте доказів того що позивач її проходив в день прийняття на роботу а саме 04.08.2014 року суду не надано. Наказ про прийняття на роботу який міститься в матеріалах справи викликає сумнів оскільки містить відомості щодо прийняття кількох десятків нових працівників в т.ч позивача. Представник відповідача в судовому засіданні не зміг пояснити яким чином та якою відповідальною особою складались ці табелі обліку використання робочого часу, вони є дзеркальним відображенням графіків роботи за обліковим періодом і жодним чином не відображають фактичний час перебування працівника на роботі. Крім того в них міститься умовне позначення код «Р» яке означає «години роботи передбачені колдоговором», при цьому на підприємстві не має профспілкової організації а представник не надав інформацію про існування колективного договору на підприємстві. Він не погоджується з робочим часом який зазначений в табелях оскільки ним було фактично відпрацьовано інший час а саме він приходив за 15 хвилин до початку зміни, і працював він з 08.00 до 20.00 тобто повну зміну. На підприємстві здійснюється неналежний облік робочого часу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши що відповідач працював на підприємстві з 04.08.2014 року на посаді вантажника зі змінним графіком роботи, про що свідчить наказ про прийняття № 264 від 04.08.2014 року, згідно якого позивача також було ознайомлено з графіком роботи, правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією. Оскільки позивач в період з 21 січня 2015 року по 25 травня 2015 року не зявився та не надав підприємству докази поважності причин відсутності на робочому місці 25.05.2015 року керівником підприємства видано наказ про звільнення ОСОБА_1О згідно якого трудові відносини між сторонами припинено з 21.01.2015 року за прогул а саме за відсутність на робочому місці без поважної причини. Щодо допуску на стажування то даний документ не містить підпису посадової особи та печатки підприємства а отже встановити походження даного документу не представляється можливим. Щодо електромагнітного пропуску він лише виконує функцію безперешкодного доступу на підприємство та інформація яку несе пропуск зберігається не більше доби, отже ці документи не можуть бути підтвердженням порушень з боку роботодавця. Крім того позивача було ознайомлено і з графіком роботи і з правилами внутрішнього трудового розпорядку, про що свідчить його підпис який міститься на його заяві про прийняття на роботі.

Третя особа- голова ради трудового колективу ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» ОСОБА_2І в судове засідання не зявилася, надіслала до суду письмові пояснення в яких просила слухати справу за її відсутності та пояснила, що ОСОБА_1О працював на підприємстві на посаді вантажника зі змінним графіком роботи що підтверджується наказом № 264 від 04.08.2014 року. Нею були погоджені правила внутрішнього трудового розпорядку та графіки роботи змін № 1-4. За час роботи на підприємстві до неї з будь-яких питань позивач не звертався, під її особистим керівництвом не працював. Позовні вимоги не визнала..

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України) трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, або фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Частиною 4 ст. 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Аналогічна правова позиція міститься у роз'ясненнях, наданих у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 6 листопада 1992 року, за яким фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того чи було прийняття на роботу належним чином оформлене.

Таким чином, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу та потребує доведення цих фактів відповідними засобами доказування.

Разом з тим, пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» встановлено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

На підтвердження викладених в заяві обставин щодо підтвердження трудового стажу в період з 18.06.2014 по 04.08.2014 року суду надано наступні документи.

Згідно угоди № 3389636 про надання послуг стільникового мобільного звязку стандартів GSM -900 та GSM -1800 від 27.06.2009 року між ЗАТ «ОСОБА_5Ес.Ем» (надалі оператор) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 ( надалі абонент) та замовлення до угоди № 3389636 від 27.06.2009 року оператор надає абоненту послуги стільникового мобільного звязку стандартів GSM -900 та GSM -1800, а абонент користується вищенаведеними послугами та своєчасно оплачує їх вартість оператору на умовах, викладених в цій угоді, номер телефону 067-900-3966 (а.с. 22-24).

Згідно листа Прат «Київстар» надано інформацію про місцезнаходження абонента 067-900-3966 за період з 18.06.2014 року по 23.01.2015 року (а.с. 211-222) У звязку з чим представником позивача надано пояснення до роздруківки місцезнаходження абонента «Київстар» які на його думку підтверджують факт користування ОСОБА_1 даним номером телефону в період роботи на підприємстві відповідача.

Суд критично відноситься до відомостей викладених в угоді № 3389636 про надання послуг стільникового мобільного звязку, інформації наданої ПрАТ «Київстар», письмових пояснень представника позивача щодо роздруківки місцезнаходження абонента НОМЕР_1, які надані представником позивача, оскільки вони жодним чином не доводять що саме позивач є користувачем даного номеру мобільного телефону, оскільки згідно вищезазначеного договору зазначено що абонентом даного номеру є безпосередньо представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6, Крім того суду не надано доказів того що представник позивача має освіту яка б позволяла йому давати розшифровку відомостей наданих оператором мобільного звязку а тому на думку суду письмові пояснення надані позивачем є його власними міркуваннями, а отже не є належними та допустимими доказами.

Згідно довідки від 18 січня 2016 року виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 -ОСОБА_1 користується sім картою № 248141741F з 27.06.2009 року по 18.01.2016 року (а.с.232)

Суд критично відноситься до відомостей які містяться в вищезазначеній довідці, оскільки вона безпосередньо підписана представником позивача який одночасно є також батьком позивача а отже є зацікавленою особою у вирішенні даного спору.

Свідок ОСОБА_4І сусід позивача в судовому засіданні повідомив, що безпосередньо він допомагав позивачу пройти флюорографію, яка зі слів позивача була необхідна йому оскільки він влаштувався на роботу, при цьому направлення у нього не було. Позивач скаржився на дуже жорсткі умови праці, відсутність місця де можливо поїсти, відсутність туалету, крім цього позивач йому повідомив що у нього відсутня медична книжка. Зранку вони зустрічались і разом йшли на роботу, при цьому позивач доходив до автобусної зупинки на якій він садився в автобус, який саме він не знає оскільки це його не цікавило а він далі пішком прямував на роботу. Чи зразу він почав працювати після проходження флюорографії, йому здається що на наступний день

Такі покази свідка ОСОБА_4І суд оцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки вони не підтверджують факт перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем в період з 18.06.2014 по 04.08.2014 року, оскільки ним підтверджено лише факт проходження флюорографії і зазначено що зі слів позивача йому відомо стало що він працевлаштувався в ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс. Крім того, суд вважає, що дані в судовому засіданні свідчення ОСОБА_4І не є доказом виникнення у сторін саме трудових відносин.

Згідно листа ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс від 21.10.2015 року № 597 облік або реєстр завантажувальних талонів не ведеться, всі завантажувальні талони знищуються в той же день після завантаження автомобіля (а.с.190) Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач також посилається на такий документ, як допуск на стажування № 847 який підписано медичною сестрою, інспектором ВК, інспектором СБ, інструктаж по ОП та начальником цеха відділу, однак суд оцінює їх критично і не може брати до уваги як письмовий доказ з огляду на невідповідність їх вимогам, що ставляться до документів, відсутність підписів керівника юридичної особи і відповідного відтиску печатки. (а.с.4) Крім того знімок органів грудної порожнини ОСОБА_1О від 18.06.2014 року не підтверджує факт перебування в трудових відносинах з відповідачем.

Натомість, в матеріалах справи наявні копія витягу з наказу від 04.08.2014 року № 264 згідно якого позивача прийнято на роботу вантажником з 04.08.2014 року з випробувальним терміном один місяць зі змінним графіком роботи з окладом згідно штатного розкладу. Позивач ознайомлений з посадовою інструкцією, з умовами праці та правилами внутрішнього трудового розпорядку що підтверджується його підписом на заяві про прийняття на роботу (а.с. 28,30).

Таким чином, враховуючи викладене, судом достовірно встановлено та не спростовано позивачем, що ОСОБА_1О у зазначений у позовній заяві період з заявою про прийняття на роботу до відповідача не звертався, трудовий договір з відповідачем не укладав, в трудові відносини з відповідачем не вступав, а відповідач, в свою чергу, ОСОБА_1О на роботу не приймав, відповідного наказу чи розпорядження не видавав, що також підтверджується наявною в матеріалах справи заявою позивача від 04.08.2014 року згідно якої ОСОБА_1О просив відкрити йому трудову книжку так як до вступу на роботу в ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» трудового стажу не мав.(а.с. 29)

Матеріали справи також не містять будь-яких інших доказів про те, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, як то ознайомлення з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з посадовою інструкцією, документами, у яких обумовлено розмір щомісячної заробітної плати саме в період з 18.06.2014 року до 04.08.2014 року.

Отже аналізуючи встановлені по справі обставини у їх сукупності , суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача щодо зарахування трудового стажу за період з 18.06.2014 по 04.08.2014 року.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 50 КЗпП передбачено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.

Стаття 52 КЗпП установлює для працівників пятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. Причому зазначено, що тривалість щоденної роботи (зміни) при пятиденному робочому тижні має бути визначена правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (далі підприємство) з додержанням установленої тривалості робочого тижня.

Стаття 52 КЗпП також встановлює, що на тих підприємствах, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження пятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години.

Пятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється роботодавцем спільно з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) з урахуванням специфіки роботи, думки трудового колективу.

Оскільки відповідно до статті 13 КЗпП та статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993 № 3356-ХІІ (далі Закон № 3356) колективний договір на підприємстві має регулювати режими роботи, тривалість робочого часу відпочинку, то, як правило, тривалість робочого тижня (пятиденний чи шестиденний), тривалість щоденної роботи при пятиденному робочому тижні та вихідні дні на підприємстві визначають у колективному договорі.

Таким чином, на підприємстві робочий час обліковують по тижнях та робочих днях (змінах): графіки роботи підприємства в цілому та окремих структурних підрозділів, змін мають бути розроблені таким чином, щоб не перевищувати нормальну тривалість робочого тижня (визначену законодавством) та нормальну тривалість робочого дня/зміни (визначену колективним договором).

Разом з тим, статтею 61 КЗпП визначено, що на безперервно діючих підприємствах, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин.

Згідно п.3.7- 3.14 правил внутрішнього трудового розпорядку, з яким ознайомлено ОСОБА_1О, про що свідчить його підпис, на підприємстві в окремих виробництвах, цехах, дільницях відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержавно встановленої для даної категорії працівників щоденної або тижневої тривалості робочого часу, адміністрацією підприємствам може бути запроваджено підсумований облік робочого часу. При підсумованому обліку робочого часу робота працівників регулюється графіками роботи (змінності), які розробляються адміністрацією підприємства. Графіки роботи (змінності) при підсумованому обліку робочого часу розробляються таким чином, щоб за облікований період було дотримано нормальної тривалості робочого часу, передбаченої статтями 50 та 51 КЗпП. Обліковим періодом прі підсумованому обліку робочого часу є місяць. Виходячи з виробничих потреб адміністрація підприємства може встановлювати з урахуванням характеру й умов праці максимальну тривалість роботи протягом дня за підсумованим обліком робочого часу не більше 12 годин. При підсумованому обліку робочого часу тривадість щоденного (міжзмінного) відпочинку може бути скорочена але не менш як до 12 годин на добу. Графіками роботи на обліковий період мають бути передбачені дні щотижневого відпочинку. У місячному та інших облікових періодах кількість вихідних днів за графиками роботи (змінності) не повинна бути меншою, ніж кількість повних тижнів цього облікового періоду. У виняткових випадках, обумовлених специфікою та умовами виробництва (роботи) , фактична тривалість щоденної робти в окремі дні (зміни) може не збігатися з тривалістю зміни за графіком. Час переробітку понад встановлену графіком тривалість робочого часу (зміни) не визнається надурочним часом і компенсується скороченням часу роботи в інші дні або наданням додаткових днів відпочинку в цьому обліковому періоді. (а.с. 4-10 Т.2)

Умови та порядок застосування підсумованого обліку робочого часу з урахуванням законодавства викладено у Методичних рекомендаціях щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених наказом Мінпраці від 19.04.2006 № 138 (далі Методичні рекомендації).

Так, відповідно до пункту 2, 6 Методичних рекомендацій, підсумований облік робочого часу запроваджується на підприємстві роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації, а у разі його відсутності це питання відповідно до ст. 7 Закону України "Про колективні договори і угоди" може бути врегульовано колективним договором. Обліковий період (декада, місяць, квартал, півріччя, рік) установлюється в колективному договорі підприємства. Він охоплює робочий час і години роботи у вихідні і святкові дні, години відпочинку. Щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком, може коливатися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді.

Так, відповідно до пункту 17 Методичних рекомендацій підсумований облік робочого часу кожного працівника здійснюється за табелем виходів на роботу та затвердженим графіком роботи (змінності) за обліковий період. Ці два розрахунки необхідні з метою виявлення надурочних годин та годин, відпрацьованих працівниками у вихідні дні або додаткові за графіком дні відпочинку при тимчасовій відсутності працівників в інших змінах, для достовірного нарахування їм заробітної плати.

Облік використання робочого часу працівників ведеться за типовою формою № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», затвердженою наказом Держкомстату від 05.12.2008 № 489 (далі Наказ № 489).

Відповідно до Наказу № 489 форма табеля носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень. За необхідності форма може бути доповнена іншими показниками, необхідними для обліку робочого часу на підприємстві.

У табелі має бути відображено фактичну тривалість відпрацьованого робочого часу за кожний робочий день (зміну) за графіком роботи конкретного працівника.

Якщо робоча зміна є «перехідною», тобто починається однієї доби, а закінчується іншої, то робочий час однієї зміни відображають у табелі двома частинами: кількість фактично відпрацьованих годин по кожній добі окремо.

При заповненні табеля за поточний місяць не слід забувати про робочі години, які «переходять» з попереднього місяця, тобто відпрацьовані години зміни, що почалася в останній день попереднього місяця.

У колонці «Відпрацьовано за місяць днів» слід зазначати кількість робочих днів за тим графіком, за яким розраховують норму робочого часу, що припали на частину місяця (або на повний місяць), фактично відпрацьованого працівником.

У колонці «Відпрацьовано годин, всього» відображають загальну кількість відпрацьованих годин за табелем.

У колонці «Відпрацьовано годин, всього, з них ВЧ» відображається кількість годин, відпрацьованих у звітному періоді у вечірній час (з 18:00 до 22:00), якщо колективним договором передбачено доплату за роботу у вечірній час.

У колонці «Відпрацьовано годин, всього, з них РН» відображається кількість годин, відпрацьованих у звітному періоді у нічний час (з 22:00 до 6:00) [2].

У колонці «Відпрацьовано годин, всього, з них НУ» відображається кількість надурочних годин (за підсумованим обліком робочого часу виключно в останньому місяці облікового періоду).

У колонці «Відпрацьовано годин, всього, з них РВ» відображається кількість годин, відпрацьованих у вихідні, святкові та неробочі дні.

Отже табелі обліку робочого часу які містяться в матеріалах справи відповідають вимогам наказу Держкомстату від 05.12.2008 № 489

Згідно пояснень представника відповідача на підприємстві відсутній орган первинної профспілкової організації а отже питання підсумованого обліку робочого часу може врегульовано колективним договором, проте це питання не було предметом розгляду в даній справі, а отже не може свідчити що питання обліку робочого часу на підприємстві відбувалося з порушеннями.

З приводу посилань представника позивача на не дослідження судом обставин наявності або відсутності на підприємстві колективного договору судом встановлено наступне

Згідно ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України у судових дебатах виступають з промовами особи, які беруть участь у справі. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Оскільки на ці обставини позивач не посилався ані в позовній заяві ані підчас розгляду судом справи по суті, В порушення вимог чт. 193 ЦПК України представник позивача звернув увагу суду на цю обставину лише під час виступу в судових дебатах тому судом відповідно до ст. 11 УПК України розглянуто позовну заяву в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів наданих під час розгляду справи по суті.

Графіками роботи на 2014 -2015 роки які затверджені директором ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» та печаткою підприємства встановлено графік роботи на 2014-2015 роки (а.с 5-6 Т.2)

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» про захист трудових прав та зобовязання вчинити дії встановлено що «Позивач подав до канцелярії підприємства (відповідача) заяву від 21.01.2015 року на ім'я директора відповідача та комісії по трудовим спорам, яка була зареєстрована за вхідним № 10 того ж дня, що підтверджує позивач і відповідач, а тому вказаний факт не підлягає доведенню відповідно до ст. 61 ЦПК України. В зазначеній заяві позивач зазначив, що його графік роботи змінено наказом начальника відділу ОСОБА_3А, з яким позивач не погоджується, і вважає що виник трудовий спір. А тому позивач перебуває у вимушеному прогулі з 21.01.2015 року до того часу як не буде відмінено незаконний наказ. Крім того позивач просив надати копії документів, перелік яких навів у заяві. (а.с.3); одразу після цього позивач направив другий примірник вказаної заяви разом із супровідним листом поштою на адресу відповідача, і вказане поштове відправлення було отримано 25.01.2015 року. В супровідному листі позивач просив передати його заяву до комісії по трудовим спорам. Відповідач листом від 26.01.2015 року № 21, який надісланий позивачу, повідомив позивачу, про те що його лист від 21.01.2015 року розглянуто і повідомив, що позивач не переводився на іншу посаду чи в інший відділ, а тому відповідач зажадав від позивача прибути на робоче місце і виконувати роботу згідно внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач направив поштою відповідачу заяву від 04.02.2015 року, яка отримана відповідачем 10.02.2015 року. В зазначеній заяві останній зазначав, що позивач не отримав жодної відповіді від комісії по трудовим спорам, і позивачу невідомі результати розгляду його заяви, а тому позивач вимагав створити належні умови для виконання позивачем трудової функції, довести до позивача графік роботи в письмовому вигляді, розглянути першу заяву від 21.01.2015 року. Відповідач листом від 11.02.2015 року № 53 повідомив позивачу про те, що його ознайомлено зі змінним графіком роботи, при необхідності графік роботи йому буде доведено повторно. Станом на 11.02.2015 року трудові правовідносини між підприємством та позивачем не припинено, тому відповідачу необхідно терміново з'явитися на робоче місце згідно графіку. Крім того, позивач повідомив, а відповідач визнав в судовому засіданні, що позивач з 21.01.2015 на роботу не з'являвся, оскільки перебуває у вимушеному прогулі, тому факт відсутності позивача на роботі з 21.01.2015 року» а отже ці обставини відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Вищезазначене свідчить що позивач 21.01.2015 року не погоджуючись з графіком, який на його думку було змінено, звернувся до директора з відповідною заявою, отже це дає підстави суду вважати, що до цього часу у позивача не виникало питань щодо графіку його роботи та порушень з цього приводу з боку роботодавця

Згідно роздруківки зображення веб - сторінки відомостей встановлено «Киевскому хлебопекарскому комплексу требуются на роботу грузчики (ночные смены и дневные смены) График роботы 3/3, возраст до 45 лет, опыт работы комплектации товара по накладным приветствуется, добавлено 1 февраля 2016 (а.с. 249) проте суд критично відноситься до цього доказу, оскільки він не стосується періоду роботи позивача в ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс», також оригінал веб - сторінки, як сукупність комп»ютерних файлів, зберігається на сервері третьої особи яка сторонами і судом не встановлена а отже не може бути належним доказом, згідно вимог ст. 64 ЦПК України

Так, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимість доказів означає, що у всіх справах повинна дотримуватись вимога про отримання інформації з визначених законом джерел і засобів доказування з дотриманням порядку збирання, представлення і дослідження доказів, порушення цих вимог призводить до визнання доказів недопустимими.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на надану в судовому засіданні на роздруківку телефонної розмови з представником відділу кадрів відповідача та визнає його не допустимим доказом, оскільки, суду не надано відомостей щодо достовірності вказаної телефонної розмови та легітимності джерел її отримання (а.с.253)

Свідок ОСОБА_3А начальник експедиції на підприємстві відповідача в судовому засіданні повідомила, що особисто не памятає ОСОБА_1О та його за яким графіком роботи він працював, до її обовязків безпосередньо входить розподіл вантажників по складам, складання графіків роботи не входить до її обовязків, їй він передається з відділу кадрів.

Суд не бере до уваги рахунки з закладів громадського харчування 'за 23-24 серпня 2014 року (а.с.188 ) оскільки вони жодним чином не доводять що 23-24 серпня 2014 року саме ОСОБА_1О перебував в м. Львові а отже не можуть бути відповідно до ст. 64 ЦПК України належними доказами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.2 ст. 59 та ч.4 ст 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Отже позивачем не надано суду доказів на підтвердження того що роботодавцем не доведено до нього графіку роботи, невідповідність графіку роботи та табеля обліку робочого часу фактично відпрацьованому часу позивача на підприємстві а тому в цій частині суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське спільне підприємство "Київській обласний хлібопекарський комплекс", третя особа: голова ради трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-словенське спільне підприємство "Київській обласний хлібопекарський комплекс ОСОБА_2 про зарахування трудового стажу та перерахунок робочого часу -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя