Номер провадження 2/754/1555/16
РІШЕННЯ

Іменем України

23 березня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Ленській Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Моторного (Транспортного) Страхового бюро України про стягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Моторного (Транспортного) Страхового бюро України про стягнення суми, посилаючись на те, що між ним та ТзДВ «Глобус» був укладений поліс №АС/0789184 строком дії з 02.03.2013р. по 01.03.2014р. включно. 09.07.2013р. з транспортним засобом позивача ВАЗ 2114, д/н НОМЕР_1 по вул. Перова в м. Києві здійснив зіткнення транспортний засіб ЗАЗ д/н НОМЕР_2. Співробітниками МВС, які оформляли дану ДТП було виявлено, що у водія ЗАЗ ОСОБА_3 був відсутній поліс та будь-які документи, тому на нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст.ст. 124, 126 КУпАП. Відповідно до ст. 41, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) позивач 02.08.2013р. звернувся до відповідача з заявою та повідомленням про страховий випадок. Таким чином, МТСБУ зобов'язано було прийняти вмотивоване рішення про здійснення позивачу регламентної виплати або про відмову у здійсненні такої виплати не пізніше як протягом 90 днів з дня отримання заяви, тобто з 02.08.2013р. по 31.10.2013р. Але всупереч ст. 36 зазначеного Закону рішення про здійснення регламентної виплати відповідачем було прийнято лише 14.08.2014р. 18.03.2014р. позивач отримав лист від МТСБУ, в якому останнє повідомляло, що розгляд заяви позивача призупинено, зазначено, що для подальшого розгляду заяви та прийняття рішення МТСБУ просить надати реквізити розрахункового рахунку. Позивач вказує, що відповідачем порушено вимоги Закон України № 1961-IV, оскільки МТСБУ було зобов'язано протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення розпочати розслідування, у тому числі здійснити усі необхідні запити щодо отримання відомостей для своєчасного здійснення відшкодування. 14.08.2014р. позивач отримав від відповідача лист №3/1-05/22045, в якому його було повідомлено про прийняття рішення про виплату йому відшкодування у розмірі 1864,41 грн. Таким чином, позивач зазначає, що МТСБУ, ухиляючись від виконання своїх обов'язків шляхом порушення законодавства, прострочило здійснення компенсації у вигляді регламентної виплати на 769 днів, з розрахунку періоду 01.11.2013 - 09.12.2015р., в зв'язку з чим просить стягнути компенсацію у розмірі 578 496,10 грн., яка складається з регламентної виплати у розмірі 2237,29 грн. та пені у розмірі 576258,80 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі за обставинами, викладеними в позовній заяві, просив про їх задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та Товариством з додатковою відповідальність «Глобус» було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 02.03.2013 року до 01.03.2014 року включно, забезпечений транспортний засіб марки «ВАЗ-211440», номерний знак НОМЕР_1. (а.с.13)

02.08.2013 року позивач звернувся до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування, в якій просив виплатити йому страхове відшкодування у зв'язку із пошкодження його автомобіля ВАЗ-2114, реєстр. номер НОМЕР_1 на картковий рахунок у ПриватБанку НОМЕР_3.

02.08.2013р. позивачем було надано відповідачу повідомлення про випадок що має ознаки страхового, відповідно до якого у зв'язку з випадком, що стався 09.07.2013 року та має ознаки страхового, повідомив про ДТП, яка сталася 09.07.2013 року приблизно о 19.25 год. у м. Києві по бульвару Перова за участю його автомобіля «ВАЗ-211440», номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу ЗАЗ, реєстр. номер НОМЕР_2. Вказав, що водій автомобіля ЗАЗ на вимогу автоінспектора передати документи зазначив, що посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію автомобіля та поліс обов'язкового страхування у нього відсутні. На водія ЗАЗ, реєстр. номер НОМЕР_2 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 124 та 126 КУпАП. (а.с.23)

У відповіді на скаргу позивача, відповідач листом від 08.08.2013 року за №6/2/21211 адресованого на ім'я ОСОБА_1 інформував, що повідомлення про випадок, що має ознаки страхового та заява про виплату відшкодування передана на розгляд до Департаменту врегулювання МТСБУ, на підставі яких вже здійснені відповідні запити з метою з'ясування причин та обставин події, розміру збитків. Про результат розгляду майнової вимоги до МТСБУ буде повідомлено додатково. (а.с.26)

18.03.2014р. в своєму листі за № 3/1-05/7939 МТСБУ повідомили позивача, що подані ним документи не встановлюють особу, винну у скоєнні ДТП 09.07.13, на даний час у МТСБУ відсутні докази того, що відповідальним за нанесення ОСОБА_1 шкоди є громадянин ОСОБА_3, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв'язку з цим МТСБУ здійснило запити до Дніпровського районного суду м. Києва з метою отримання підтвердження відповідальності іншого учасника за скоєння ДТП, але на теперішній час відповіді не отримано… В разі наявності копії постанови суду, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та яка набрала законної сили, просили надати її до МТСБУ. Також для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст. 35 Закону, просили ОСОБА_1 надати до МТСБУ наступні документи: реквізити розрахункового рахунку, оскільки надані в заяві від 02.08.2013р. не містять повної інформації; відомості про наявність або відсутність договору добровільного страхування (КАСКО).

Як вбачається з листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 14.08.2014 року №3/1-05/22045 адресованого ОСОБА_1, відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 1864,41 грн. та просили надати реквізити розрахункового рахунку для перерахування зазначеної суми. (а.с.24)

Таким чином, вимога МТСБУ щодо надання належних реквізитів розрахункового рахунку для перерахування суми відшкодування позивачем виконана не було. Про дану обставину позивач також зазначив в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи

інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У заяві, зокрема, мають міститися: розмір шкоди, обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу та докази, що підтверджують її, відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Статтею 33 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до вимог ст. 33-1 Закону № 1961-IV страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Статтею 36 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Разом з тим, згідно п. 37.1.3 ст. 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування може бути невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, відмова у виплаті страхового відшкодування може мати місце лише в разі невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, і при умові, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Між з тим, як вбачається з листів МТСБУ адресованих на ім'я ОСОБА_1 від 08.08.2013 року за №6/2/21211, від 18.03.2014р. за № 3/1-05/7939 та від 14.08.2014 року №3/1-05/22045, відповідач повідомив позивача про прийняття ним рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 1864,41 грн. та неодноразово просив надати відповідний розрахунковий рахунок для перерахування вищевказаної суми, однак дані вимоги були залишені позивачем без виконання.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що у неотриманні позивачем страхового відшкодування відсутня вина відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України, враховуючи прийняте ними рішення та неодноразові повідомлення позивача про необхідність надати розрахунковий рахунок для перерахування коштів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1-4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Протягом судового розгляду стороною позивача не було надано суду належних правових доказів на підтвердження того, що неотримання ним страхового відшкодування (регламентної виплати) сталося з вини відповідача, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 576258,80 грн. є необґрунтованими та безпідставними, у зв'язку із чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів , зокрема, фізичних осіб.

Суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування відповідає способу захисту, що передбачений нормами чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року №15-рп/2002 визначено, що кожна особа має вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб'єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов'язком особи, яка потребує такого захисту.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що Моторним (транспортним) страховим бюро України було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 1864,41 грн., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у зазначеному розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 1-4, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Моторного (Транспортного) Страхового бюро України про стягнення суми задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (Транспортного) Страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування шкоди 1864 гривні 41 копійку.

Стягнути з Моторного (Транспортного) Страхового бюро України на користь держави судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя