Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1

справу за позовом

Публічного акціонерного товариства « ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство « ОСОБА_2 та Кредит» (далі Позивач) звернулось до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (далі Відповідачі) з позовом про визнання недійсним договору дарування за наступних обставин.

Між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_3 26.03.2007 р. був укладений Кредитний договір № 16к-102 , відповідно до якого Позивач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 100 000, 00 доларів США, з оплатою по процентній ставці 14 % річних, а ОСОБА_3 зобов'язалася повернути ці грошові кошти у строк до 26.03.2017 року відповідно до п. п. 2.1., 3.2. Кредитного договору.

З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника, до Кредитного договору, між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_3 були укладені Додаткова угода № 1 від 21.08.2010 р., Додаткова угода № 2 від 13.09.2011 р. та Додаткова угода № 3 від 29.08.2013 р. Згідно Додаткової угоди № 3 від 29 серпня 2013 року п 3.2. термін подовжено до 26.03.2027 року.

В забезпечення по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, посвідчений 26.03.2007 рою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_1, згідно до якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 63,1 кв. м., житловою площею 36,8 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Крім цього, в якості забезпечення повернення Кредитних ресурсів 01.11.2006 р. між Банком та Відповідачем ОСОБА_4 був укладений Договір поруки № 58/10, з Додатком № 1 від 13.09.2011 р. до договору поруки, за яким ОСОБА_4 виступив поручителем перед Позивачем.

У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору 28.07.2014 р. Банком було подано позовну заяву до Відповідача ОСОБА_3, третя особа - Реєстраційна служба ГУЮ в Одеській області про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за Банком права власності на предмет іпотеки.

Заборгованість Відповідачів по кредиту станом на 23.06.2015 року становить 80 255,97 доларів США, що еквівалентно 1 747 068,13 грн.

В процесі розгляду зазначеної справи № 523/11166/14-ц, що знаходилася в провадженні судді Суворовського районного суду м. Одеси Дяченко В.Г. було встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3, Славуті

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках по 1/4 кожному належить квартира АДРЕСА_2.

Як стало відомо Позивачу на судовому засіданні по справі за позовом Банку до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке відбулося 15.05.2015 р. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 здійснили відчуження 1/2 частини квартира АДРЕСА_3 на підставі Договору дарування, посвідченого 06.02.2015 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_8І за реєстровим № 223, зареєстрованому 06.02.2015 р. у Державному реєстрі речових прав нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Позивач вважає, що вказаний Договір дарування має ознаки фіктивного, у зв'язку з чим є недійсним з моменту його укладення, що факт наявності іншого житла у Відповідачів був встановлений в судових засіданнях та підтверджений Відповідачами, що відчуження ними житла здійснено з метою позбавлення можливості Банка звернути стягнення на предмет іпотеки і тим самим захистити своє право на повернення кредитних коштів.

Відповідачі позов не визнали, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_3О.в судовому засіданні позов не визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухав пояснення сторін та їх представників, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Встановлено, що між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_3 26.03.2007 р. був укладений Кредитний договір № 16к-102 , відповідно до якого Позивач надав ОСОБА_3 кредит у сумі 100 000, 00 доларів США, з оплатою по процентній ставці 14 % річних, а ОСОБА_3 зобов'язалася повернути ці грошові кошти у строк до 26.03.2017 року (а.с.5-7).

З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника, до Кредитного договору, між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_3 були укладені Додаткова угода № 1 від 21.08.2010 р., Додаткова угода № 2 від 13.09.2011 р. та Додаткова угода № 3 від 29.08.2013 р. Згідно Додаткової угоди № 3 від 29 серпня 2013 року п 3.2. термін подовжено до 26.03.2027 року.(а.с.9-16).

Відповідач ОСОБА_9 підтвердив свою згоду з умовами кредитного договору, укладеного Банком з ОСОБА_3, про що зроблено відповідні записи в кредитному договорі та додаткових угодах.

В забезпечення по Кредитному договору між Банком та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, посвідчений 26.03.2007 рою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_1, згідно до якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 63,1 кв. м., житловою площею 36,8 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-22).

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в рівних частках на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.02.2007 року № 203309 (а.с.24).

06.02.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір дарування вказаної квартири ОСОБА_5,який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_8І за реєстровим № 223, зареєстрованому 06.02.2015 р. у Державному реєстрі речових прав нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.28-29).

28.07.2014 року Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки. В позовних

вимогах зазначено, що заборгованість Відповідача складає 711 565,63 грн, у звязку з чим Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру № 62 в будинку 56 корпус 3 по вулиці Академіка Заболотного у місті Одеса (а.с.30-32).

12.09.2014 року суддею Суворовського районного суду міста Одеси Дяченко В.Г. по вказаному позову було відкрито провадження по справі № 523/11166/14-ц (а.с.33).

У звязку з закінченням повноважень судді Дяченко В.Г. матеріали справи передані судді Гудіній Н.І. 26.03.2015 року (а.с.34).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання цього правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги заявлені необґрунтовано, оскільки предметом договору дарування є квартира, яка не включена до іпотечного договору та не є предметом іпотеки. На час дарування спірної квартири не було будь- якіх обмежень щодо спірної квартири, тому власник, відповідач по справі, мала право розпорядитися спірної квартирою на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст.234 ЦК України, ст.ст. 57,60,61,169,209, 212- 215 ,218 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства « ОСОБА_2 та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя-