Справа № 523/3222/16-ц
Провадження №2/523/2123/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» та Одеська міська рада, про визнання членом сімї та визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» та Одеська міська рада, про визнання її членом сімї померлого ОСОБА_2, як особи, яка постійно проживала з наймачем та вела спільне господарство, а також про визнання права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування вимог позивач вказувала на те, що в січні 2007 року вона та її малолітні діти були вселені до вказаної квартири ОСОБА_2 за його згоди та спільного бажання жити однією сімєю. 06.04.2012 року ОСОБА_2 помер, на цей час вона була у відїзді у іншому місті в справах. Від сусідів вона дізналася, що ОСОБА_2 стало погано, тож сусіди викликали швидку допомогу. Оскільки вони не були одружені, позивач не змогла отримати свідоцтва про смерть. Після його смерті вона зверталася з проханням переоформити особовий рахунок на своє імя, так як продовжувала постійно користуватися квартирою, та й на теперішній час проживає в квартирі як член сімї наймача, сплачує плату за користування житлом. Оскільки позивач перебувала у фактичних подружніх відносинах з померлим ОСОБА_2, тому має право вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення виходячи з рівності прав та обовязків наймача та членів його сімї .

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 повністю підтримали позов. ОСОБА_1 також вказувала на те, що вона знала ОСОБА_2 ще зі школи, а коли зустрілися в 2007 році, вирішили проживати разом, як сімя, допомагала йому. Йому не потрібна була реєстрація шлюбу, вони про це взагалі не думали і ніяких розмов про реєстрацію її в квартирі не велося.Вона зверталася до відповідача з проханням оформити договір найму з нею, однак отримала відмову. Звернула увагу на те, що вона багатодітна матір, в квартирі, в якій вона зареєстрована, не можливо розміститися,позивач стоїть в списку на позачергове забезпечення житлом, але до теперішнього часу це питання не вирішено.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечувала проти вимог вказуючи на те, що раніше вже позивач зверталася до суду з вимогами про визнання права користування квартирою і їй було відмовлено. На теперішній час ОСОБА_1 належних доказів, підтверджуючих право на проживання в квартирі №215 не надала, крім того, її місце проживання зареєстровано в іншій квартирі.

Представник третьої особи КП «ЖКС «Пересипський» - ОСОБА_6 заперечував проти позову посилаючись на те, що позивач не надала доказів, підтверджуючих її проживання в квартирі, за комунальні послуги є великий борг у розмірі 8806 грн., що навпаки підтверджує відсутність оплати, в квартирі проживала людина, схильна до зловживання алкоголем, квартира була запущена.

Представник третьої особи ОМР ОСОБА_7 не погодилася з позовними вимогами вказуючи на те, що спірна квартира знаходиться у власності територіальної громади, в оперативному управлінні райадміністрації, для отримання права на користування житловим приміщенням є визначений порядок, тому позов вважає безпідставним.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в задоволенні вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Як було встановлено, квартира АДРЕСА_2 є власністю територіальної громади. В квартирі був зареєстрований ОСОБА_2, який 06.04.2012 року помер, особовий рахунок відкрито на ОСОБА_8, яка померла 22.09.2002 року, що підтверджується довідками КП «ЖКС «Пересипський» та актовим записом №3479 про смерть ОСОБА_2, складеним 07.04.2012 року (а.с. 5,40-42,49).

Статтями 64 ЖК України передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина, чоловік наймача, їх діти і батьки.

Нормами ч.2 ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог ч.1 ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача.

Підпунктами 3.2.7 Положення «Про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 13.02.2014 року №4584-VI (Додаток №4) визначено, що у галузі обліку та розподілу житла райадміністрація вирішує питання укладення та внесення змін до договорів найму жилих приміщень та їх бронювання.

Як вимагає норма ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з нормами ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допитана свідок ОСОБА_9, яка є сусідкою, пояснювала, що позивач з 2009 року фактично проживала разом з ОСОБА_2, жили як сімя, кожний день з ними бачилася. Разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 також жили діти позивача - Андрій, Павло та ОСОБА_8, стосунки були нормальні, ОСОБА_2 на них не кричав. Коли сусід помер, ОСОБА_1 не було вдома, та зі слів сусідки знає, що вона кудись їздила.

Свідок ОСОБА_10 повідомила про те, що з ОСОБА_2 знайома давно, а ОСОБА_1 знає з 2007 року. ОСОБА_2 розповідав їй, що познайомився з жінкою, вона багатодітна, добре відзивався про неї. На теперішній час ОСОБА_1 проживає в квартирі №215. Саме в той день коли помер сусід, свідок заходила до квартири, ОСОБА_2 не дихав, але вона ще засумнівалася, пішла гуляти з собакою, а коли повернулася, впевнилася, що дійсно не дихав, викликала швидку допомогу, на той час ОСОБА_1 не було, вона поїхала до родичів в Херсонську область, її номеру телефона не було, десь через два тижні вона повернулася. Хто поховав ОСОБА_2, вона не знає. На дверях його квартири був папір з зазначенням опечатування. Також свідок вказувала на те, що ОСОБА_2 зловживав алкогольними напоями, але з ОСОБА_1 жили добре.

Свідок ОСОБА_11, який є сином позивача, пояснював, що з 2007 року його матір співмешкала з ОСОБА_2, з часом вона забрала менших дітей - Андрія, Павла та ОСОБА_8, до них рідко заходив, бачився з ним останній раз перед смертю. Свідок зазначав також, що він разом з матірю та меншими дітьми їздили в Херсон і протягом місяця їх не було.

Свідок ОСОБА_12, яка є майстром КП «ЖКС «Пересипський», вказувала на те, що в квартирі раніше проживали матір та син, сімя неблагополучна, зловживали алкогольними напоями. Про смерть ОСОБА_2 було повідомлено сусідами телефоном. До квартири потрапили через тамбур, у дверях квартири був відсутній замок, приміщення в ній захаращені, безлад, все обідране, на вікнах та дверях знято ручки, видно, що у звязку з відсутністю грошей все продавалося. На двері квартири вони поставили замок та опечатали її, але через деякий час при виході до квартири виявили встановлення броньованих дверей.

Оцінив усі надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення вимог не має, оскільки не представлені належні та достовірні докази, які вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно була членом сімї померлого ОСОБА_2, що вела з ним спільне господарство, здійснювали спільні витрати, сплачували витрати по комунальним послугам.

Із представлених позивачем договору про погашення заборгованості та акту огляду стану електричної установки на відповідність вимогам ПУЕ і ППЕЕН видно, що 03.04.2013 р. позивачкоюбули вчинені дії на підключення електролічильника в квартирі №215 та 23.06.2014 року укладено угоду по сплаті заборгованості за постачання електроенергії у розмірі 1397,39 грн., тобто після смерті ОСОБА_2

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, оскільки їх пояснення не є достатніми для підтвердження доводів позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за комунальні послуги по квартирі не сплачувалося, місце проживання позивача зареєстровано за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто позивач вже була забезпечена житлом, а при житті ОСОБА_2 не змінювала реєстрації місця проживання.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання позивача членом сімї останнього користувача квартири №215 ОСОБА_2, тому відповідно і відсутні підстави для визнання за нею права користування житловим приміщенням.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58,59, 64, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський» та Одеська міська рада, про визнання членом сімї та визнання права користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: