Справа №463/691/16-ц
Провадження №4-с/463/18/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника скаржника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за скаргою ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції,-

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 від 14.07.2003р. серії АА № 216383 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 14.07.2003р. державний виконавець Личаківського ВДВС ЛМУЮ виніс постанову, якою наклав арешт на все майно, що належить ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а саме на квартиру АДРЕСА_1. Таку постанову вважає незаконною, оскільки у неї відсутня заборгованість перед ЛМКП «Львівтеплоенерго», який виступає стягувачем у виконавчому провадженні, в якому винесено оскаржувану постанову. Накладаючи арешт на квартиру державний виконавець не врахував, що співвласником арештованої квартири, в тому числі є ОСОБА_7, який не є боржником у виконавчому провадженні. Крім цього, арешт можливо накладати виключно в межах суми стягнення. За виконавчим провадженням, така сума становить 1973,22 грн., однак арештовано усе майно. Все вище перелічене в сукупності на думку скаржника доводить незаконність оскаржуваної постанови, яку просить скасувати в судовому порядку.

В судовому засіданні представник скаржника згідно договору про надання правової допомоги від 01.02.2016р. адвокат ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї довірительки, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить скаргу задовольнити.

Представник заінтересованої особи Личаківського ВДВС ЛМУЮ в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник стягувача ЛМКП «Львівтеплоенерго» в судове засідання також не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи обсяг зібраних доказів, який є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, а пропущений на її предявлення строк поновленню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 14.07.2003р. державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУЮ в процесі примусового виконання виконавчого листа № 2-2693/2002 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» боргу в сумі 1973,22 грн. винесено постанову про арешт майна боржника, а саме квартиру № 157 в будинку № 7а на вул. Дж. Вашингтона у м. Львові (а.с.4).

Статтею ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні також закріплені в ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови. Згідно з ч. 1 державний виконавець Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

За правилами ч. 1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови, арешт застосовується, в тому числі, для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації.

В той же час, як вбачається із довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.8), яка звірена з оригіналом, заборгованості у скаржника за послуги теплопостачання, яка утворилась до 01.10.2002р. і залишилась непогашеною станом на 05.02.2016р. немає.

З огляду на те, що заборгованість, для забезпечення стягнення якої накладався арешт на даний час відсутня, а органами виконавчої служби неможливо скасувати накладений арешт через знищення матеріалів виконавчого провадження, про що до матеріалів справи долучено відповідний лист за підписом начальника Личаківського ВДВС ЛМУЮ (а.с.9), скаргу слід визнати обґрунтованою та задовольнити.

З приводу поновлення строку на подання скарги, суд звертає увагу, що такий заявником не пропущено, оскільки остання отримала копію оскаржуваної постанови 08.02.2016 року і у встановлені строки звернулася із скаргою.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 14, 210, 212, 383-387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 14 липня 2003 року серія АА №216383 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.