Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Колодіна Л.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 320/3570/16
27 жовтня 2016 року Справа № 22ц/778/3983/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Спас О.В., Поляков О.З.

секретар - Евальд Д.Д.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.07.2016 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зацікавлена особа - Публічне акціонерне товариство "УкрСибБанк" про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов про стягнення виконавчого збору, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі- Державний виконавець), зацікавлена особа - Публічне акціонерне товариство "УкрСибБанк" (далі-Банк) про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов про стягнення виконавчого збору, посилаючись на те, що державний виконавець, на підставі виконавчого листа від 05.09.2013 року виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з нього на користь Банку заборгованості за кредитним договором грошових коштів, своїми постановами (п'ять) від 30.01.2015 року відкрив виконавче провадження, а згодом, 24.05.2016 року за постановами № 4605483,4605498,46306111, 46305545, 46305020 прийняв рішення про стягнення виконавчого збору. При цьому, такі дії були вчинені після подання Банком 12.05.2016 року заяви про закриття виконавчого провадження, у зв'язку з повним погашенням заборгованості за судовим рішенням. Вважав, що при здійсненні виконавчих дій державний виконавець не дотримався чинного законодавства, а дії щодо стягнення виконавчого збору є протиправними, що є підставою для скасування відповідних постанов. Тому прохав скаргу задовольнити.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.07.2016 року скаргу задоволено. Суд визнав дії державного виконавця щодо прийняття рішення про стягнення виконавчого збору незаконними та скасував оскаржувані постанови з цього питання.

У скарзі Державний виконавець покликав скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на необґрунтованість її висновків.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшли документи про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 05.09.2013 року виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за кредитним договором (а.с.5-7).

За цим виконавчим документом 30 січня 2015 року державним виконавцем Відділу було прийнято п"ять постанов про відкриття виконавчого провадження (а.с.5-7).

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.11 Закону "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За вимогами ст.25 цього Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, в цій частині дії Державного виконавця не суперечать законодавству.

У ст.28 Закону йдеться, що, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом згаданого закону боржник мав бути повідомлений про відкриття виконавчого провадження та про встановлений строк самостійного виконання рішення суду.

У ст.31 Закону записано, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження. Вони надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Таким чином, виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Про те, що у визначений законом спосіб, копія постанов про відкриття виконавчого провадження надсилалася боржнику з пропозицією самостійно виконати рішення не підтверджено.

Відповідно до ст.1,5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Окрім того, у ст.32 Закону йдеться, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Втім, Відділом державної виконавчої служби,в межах виконавчого провадження не доведено про вжиття заходів з примусового його виконання.

Неправомірні дії - дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюється всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб'єктів права та порушують приписи юридичних норм.

Таким чином, суть протиправності зводиться до об'єктивного порушення закону.

Як підсумок, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про незаконність оскаржуваних постанов та наявність підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними за обставинами на які заявник посилався у позові.

Враховуючи наведене та керуючись ст.307,311,312,313,314, 315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.07.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: