Справа № 186/218/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої - судді Янжули С. А.

при секретарі - Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2016 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1

В обґрунтування позову зазначив, що 25 лютого 2013 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №A337RХ95270171. Відповідач отримала кредит у розмірі 5 232,39 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", Тарифами, складає між нею та Банком кредитно-заставний договір.

Відповідачку було ознайомлено і вона погодилася з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", банком надано інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідачки в заяві.

Відповідно до умов договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 12 січня 2016 року має заборгованість 16 499,62 гривень, яка складається з наступного:

-5 232,40 гривень заборгованість за кредитом;

-7,95 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом;

-2 798,56 гривень заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-7 198,82 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

А також штрафи відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг:

-500,00 гривень штраф (фіксована частина);

-761,89 гривень - штраф (процентна складова).

Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 499,62 гривень та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, з позовними вимогами згідна частково, не заперечує проти стягнення з неї на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 6 000,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовільнити частково.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Так, судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини.

Дійсно, 25 лютого 2013 року між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №A337RХ95270171, що підтверджується копією вказаного кредитного договору.

Відповідач отримала кредит у розмірі 5 232,39 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", Тарифами, складає між нею та Банком кредитно-заставний договір.

Відповідачку було ознайомлено і вона погодилася з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка", банком надано інформацію про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідачки в заяві.

Відповідно до умов договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Згідно ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 12 січня 2016 року має заборгованість 16 499,62 гривень, яка складається з наступного:

-5 232,40 гривень заборгованість за кредитом;

-7,95 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом;

-2 798,56 гривень заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-7 198,82 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

А також штрафи відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 гривень штраф (фіксована частина);

- 761,89 гривень - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за спірним кредитним договором, станом на 12 січня 2016 року.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме: пунктом 5.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час згідно з пунктом 5.3 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та, відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

В зв'язку з чим, суд вважає за необхідне стягти з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 5 232,40 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 7,95 гривень, заборгованість по комісії в сумі 2 798,56 гривень та пеню за несвоєчасність виконання зобов'язання за кредитним договором, не стягуючи з відповідача на користь позивача суми штрафів, відповідно до п.5.3 кредитного договору - в сумі 500,00 гривень (фіксована частина) та 761,89 гривень (процентна складова).

Нарахована позивачем пеня становить 7 198,82 гривень, що значно перевищує збитки, які завдані позивачу.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03 вересня 2014 року, у справі № 6-100цс14, зазначено, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

За таких обставин, суд вважає, що суму пені 7 198,82 гривень, слід зменшити до суми, що дорівнює сумі заборгованості за кредитом, в розмірі 5 232,40 гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 378,00 гривень, сплачений позивачем при пред'явленні позову до суду.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, ч.3 ст.549, ст.625, ч.1 ст.1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на р/р № 0010 UAN, , МФО №307770, 5 232,40 гривень заборгованість за кредитом, 7,95 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, 2 798,56 гривень заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 5 232,40 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а всього стягти 13 271 (тринадцять тисяч двісті сімдесят одну)гривню 31 копійку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного Товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на р/р № 0052 USD, судовий збір в розмірі 1 378 (однієї тисячі трьохста сімдесяти восьми) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_2ла