Справа № 642/275/13ц
Провадження № 2п/642/71/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,

з участю секретаря - Тугай К.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача ПАТ «ВТБ Банк» - ОСОБА_2,

представника 3-ї особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тегател», 3-і особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Астеліт», ОСОБА_3, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6,

про визнання договорів недійсними та припинення правовідношення -

встановив:

17 січня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ «Тегател», який протягом розгляду справи уточнював, в остаточній редакції позовних вимог просить:

- визнати недійсною Генеральну угоду № 105/08 від 09 червня 2008 року, укладену між ТОВ «Тегател» та ПАТ «ВТБ Банк» з моменту укладення;

- визнати недійсним Договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ, укладений між ТОВ «Тегател» та ПАТ «ВТБ Банк» з моменту укладення;

- визнати недійсним договір іпотеки № 03.46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, укладений між ним - позивачем - та ПАТ «ВТБ Банк»;

- припинити правовідношення між ним - позивачем - та ПАТ «ВТБ Банк» за вказаним договором іпотеки;

- зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 виключити з Єдиного реєстру іпотек та заборон на відчуження запис про іпотеку та заборону на відчуження належного йому - позивачу - на праві приватної власності нерухомого майна, а саме - нежитлових приміщень першого поверху 1-11 (з першого по одинадцяте), другого поверху 1-9 (з першого по дев'яте), третього поверху 1-4 (з першого по четверте), мансарди 5,6 (п'ять і шість) загальної площею 664,9 кв.м в будівлі літ. «Р-3», що розташовані за адресою: м. Харків, провулок Благоєва, 17, заставною вартістю 2 791 741, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 09 червня 2008 року між ТОВ «Тегател» та ПАТ «ВТБ Банк» було укладено генеральну кредитну угоду № 105/08, за умовами якої банк на положеннях та умовах, визначених Угодою, зобов'язався надати клієнту кошти в порядку і на умовах, визначених в кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття акредитиву в загальному розмірі 900 000, 00 доларів США за офіційним курсом на дату кредиту зі строком до 08 червня 2018 року. В рамках цієї угоди між ТОВ «Тегател» та ПАТ «ВТБ Банк» того ж дня було укладено Договір № 03.46-105/08 про надання банківської гарантії. За умовами договору про надання гарантії банк в забезпечення належного виконання ТОВ «Тегател» перед ТОВ «Астеліт» за Договором № AS07-UAG-559 від 28 квітня 2007 року та укладених додаткових угод до нього зобов'язується протягом 40 робочих днів з дати виконання умов договору про надання гарантії надати ТОВ «Астеліт» безвідкличну банківську гарантію.

Позивач вказує на те, що від імені ТОВ «Тегател» вказані угоди підписані не ОСОБА_7, а невстановленою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 9331 від 22 січня 2014 року, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_8 у кримінальній справі, порушеній 29 грудня 2011 року за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України за фактом підроблення документу, що свідчить про недійсність цих правочинів.

На забезпечення виконання умов генеральної угоди, договору про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та його - позивача - довіреною особою - ОСОБА_9, був укладений договір іпотеки від 09 червня 2008 року № 03.46-105/08-ДІ, предметом якого є належні йому - позивачеві - нежитлові приміщення першого поверху 1-11 (з першого по одинадцятий), другого поверху 1-9 (з першого по дев'ятий), третього поверху 1-4 (з першого по четвертий), мансарди 5,6 (п'ять, шість) загальною площею 664, 9 кв.м, будівлі літ. «Р-3», що розташовані за адресою: м. Харків, провулок Благоєва, 17, заставною вартістю 2 791 741, 00 грн.

Наслідком недійсності основного зобов'язання є припинення дії похідного від нього договору іпотеки № 03.46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, укладеного між його представником-а ОСОБА_9 та ПАТ «ВТБ Банк». Оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було накладено заборону відчуження вищевказаної нерухомості, яка належить йому позивачеві - на праві приватної власності, то у разі припинення дії договору іпотеки має бути знята заборона відчуження вказаного нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві з уточненнями. Також зазначив, що позивачем надані належні, допустимі докази на підтвердження позовних вимог, які не спростовані відповідачами. Висновками двох судово-почеркознавчих експертиз, як у даній цивільний справі, так і у кримінальному провадженні було підтверджено, що підпис у оспорюваних правочинах від імені ТОВ «Тегател» виконано не ОСОБА_3, а іншою особою, а для проведення третьої експертизи відсутні підстави, та, крім того, на даний час її проведення є неможливим, оскільки відсутній предмет дослідження - оригінал договору, який вже було досліджено та експертами надано відповідні мотивовані висновки. Також зазначив, що положення ст. 1057-1 ЦПК України за заявою банку не можуть бути застосовані, оскільки оспорювані угоди укладені до набрання чинності Законом від 02.10.2012 року, яким Цивільний кодекс України доповнено ст. 1057-1 ЦПК України, а закон не має зворотної дії у часі. Що стосується вимог банку про застосування наслідків недійсного правочину та визначення грошової суми у розмірі 2 250 000 грн, яка має бути повернута ПАТ «ВТБ Банк» шляхом стягнення з ТОВ «Тегател» на користь ПАТ «ВТБ Банк», то вважає, що такі вимоги не можуть розглядатися у даній справі, а банк не позбавлений можливості звернутись з самостійними позовними вимогами до ТОВ»Тегател» в іншому позовному провадженні.

Представник відповідача - ТОВ «Тегател» відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, у судове засідання представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, заяву про зміну місцезнаходження відповідно до положень ч.1 ст. 77 ЦПК України не подав, тому суд, за згодою інших учасників процесу, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності представника.

3-я особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилася, надала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі та повідомила, що нею посвідчений іпотечний договір № 03.46-105/08-ДІ від імені ОСОБА_5 його представником у встановленому Законом порядку, при цьому вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальний дій нотаріусами України щодо представництва нею були дотримані в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_2 позов не визнав, подав письмові заперечення проти позову (а.с.219, а.с.157-161 том 3). В обґрунтування заперечень послався на те, що на виконання договору гарантії принципал (ТОВ "Тегател") в свого поточного рахунку здійснив оплати комісійної винагороди та платежі за користування гарантією, що свідчить про те, що ТОВ «Тегател» фактично схвалило правочин і тим самим підтвердило свої зобовязання за ним, що відповідає вимогам ст. 241 ЦК України.

Також він вважає, що висновок почеркознавчої експертизи № 9331 від 22.01.2014 року суперечить законодавству, оскільки, на його думку, висновок судово-почеркознавчої експертизи від 22 січня 2014 року, наданий судовим експертом ОСОБА_10, є необґрунтованим та складений з чисельними порушеннями Закону «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, що дає підстави для сумніву у його правильності. Так, на час проведення експертизи сплинув строк дії свідоцтва судового експерта ОСОБА_10, тому вона не мала права його складати. Експертний висновок не містить запис про відповідність матеріалів та обєктів, що надійшли до експерта, матеріалам, зазначеним у документі про призначення експертизи. Відповіді на питання суду експертом не надано. Не засвідчені суддею та печаткою суду підписи від імені ОСОБА_3 у наданих документах необґрунтовано використані експертом у якості порівняльного матеріалу. Судовий експерт самовільно відібрав вихідні дані для проведення експертизи, не використав основних доказів. У висновку не зазначені методики, застосовані експертом при проведенні дослідження. Експертом не досліджувались зразки підписів, які відповідали обєкту дослідження за часом виконання. В висновку не зазначено, при яких умовах проведено відбір зразків підпису на договорах (сидячи, стоячи та інш.) чи при інших обставинах. Порушено вимогу щодо відшукування документів з варіантом підпису, найбільш схожим на підпис, що досліджується. Крім того, наявні підстави для висновку про неповернення вказаним інститутом експертиз або втрату трьох розписок про отримання платіжної картки, які направлялись судом експерту. На його думку, експертом самостійно змінено формулювання питань експертизи, та надано відповідь ні на всі поставлені питання, тому необхідно проведення повторної експертизи.

Також представник ПАТ «ВТБ Банк» зазначив, що права позивача укладенням оспорюваних договорів не порушено, оскільки позивач не є стороною укладених угод.

Крім того, ПАТ «ВТБ «Банк» подав заяву, в якій просив, посилаючись на положення ст.1057-1 ЦК України, у разі задоволення позовних вимог та визнання недійсними оспорюваних договорів застосувати наслідки недійсності правочину та визначення грошової суми у розмірі 2 250 000 грн, яка має бути повернута ПАТ «ВТБ Банк» шляхом стягнення з ТОВ «Тегател» на користь ПАТ «ВТБ Банк», та накласти арешт на заставне майно - вказані нежитлові приміщення - предмет іпотеки за договором іпотеки № 03.46-105/08-ДІ від 09.06.2008 року. Крім того, зазначає, що вимоги про зобовязання приватного нотаріуса вчинити певні дії - виключити з Єдиного державного реєстру іпотек та заборон відчуження запису про іпотеку нерухомого майна не можуть бути задоволено, оскільки приватний нотаріус залучено у якості 3-ї особи, а не відповідача.

Представник 3-ї особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві, та зазначив, що спірні договори від імені ТОВ «Тегател» ОСОБА_7 не підписував, що підтверджено висновками експертиз.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_2, представника 3-ї особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2014 року вказаний позов ОСОБА_5 було задоволено повністю.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «ВТБ Банк» задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 відмовлено повністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року рішення апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2014 року було скасоване, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Харківської області.

Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 квітня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 14 січня 2015 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи вказані рішення, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду їз позовом до ПАТ ВТБ «Банк», позивач просив на підставі ст. 215 ЦК України визнати недійсними генеральну угоду №105/08 та договір про надання банківської гарантії №03.46-105/08-ДГ, які укладені між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Тегател». При цьому ТОВ «Тегател» залучено до розгляду справи як третя особа, тоді як фактичні обставини спору та характер спірних правовідносин дають підстави вважати, що у справі про визнання недійсними договорів, стороною яких є ТОВ «Тегател», останнє має бути залучено до розгляду справи як відповідач.

Виходячи з положень ч.4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якими висновки і мотиви, з яких скасовані рішення,є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, судом при новому розгляді справи на виконання зазначеної ухвали залучене у якості відповідача у даній справі ТОВ «Тегател».

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_5 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення першого поверху 1-11 (з першого по одинадцятий), другого поверху 1-9 (з першого по дев'ятий), третього поверху 1-4 (з першого по четвертий), мансарди 5,6 (п'ять, шість) загальною площею 664, 9 кв.м, будівлі літ. «Р-3», що розташовані за адресою: м. Харків, провулок Благоєва, 17, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстр. № 2548 від 29 липня 2004р.

09 червня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (після перейменування ПАТ «ВТБ Банк») та ТОВ «Тегател» укладено Генеральну угоду № 105/08 про надання кредитних коштів в розмірі, що не перевищуватиме суми, еквівалентної 900 000 доларів США, з терміном дії по 8 червня 2018 року, в порядку і на умовах, визначених в кредитних договорах, договорах про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, договорах про надання гарантії, овердрафту та договорах про відкриття акредитиву, укладених в рамках цієї Угоди і які є невід'ємними її частинами, та Договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ на термін з 10 липня 2008 року по 9 липня 2009 року на забезпечення виконання ТОВ «Тегател» зобов'язань перед ТОВ «Астеліт» за договором № АS07-UAG-559 від 28 квітня 2007 року та додаткових угод до нього.

На забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Тегател» перед ПАТ «ВТБ Банк» за генеральною угодою № 105/08 від 09 червня 2008 року та договорами, що укладені або будуть укладені на її підставі, а саме: кредитні договори, договори про відкриття мультивалютної кредитної лінії, договори про відкриття кредитної лінії, договори про надання овердрафту, гарантії або відкриття акредитиву (надалі всі разом - кредитні договори), між ОСОБА_5, від імені якого на підставі доручення діяв ОСОБА_9, та ПАТ «ВТБ Банк» укладено іпотечний договір № 03-46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, за яким в іпотеку банку передані належні позивачеві нежитлові приміщення площею 664, 9 кв.м, за адресою: м. Харків, провулок Благоєва, 17.

Рішенням господарського суду м. Києва від 15 лютого 2010 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 8 липня 2010 року, стягнуто з гаранта ПАТ «ВТБ Банк» за договором про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ на виконання зобов'язань принципала ТОВ «Тегател» перед ТОВ «Астеліт» за Договором № АS07-UAG- 559 від 28 квітня 2007 року 2 250 000 грн. та судові витрати.

Рішення господарського суду виконано, ПАТ «ВТБ Банк» сплатив ТОВ «Астеліт» за Договором про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ грошову суму у розмірі 2 272 736, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 32102 від 04 листопада 2010 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2011 року задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_5, 3-я особа ОСОБА_9, про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення загальної площею 664,9 кв.м в будівлі літ. «Р-3», що розташовані за адресою: м. Харків, пров. Благоєва, 17, заставною вартістю 2 791 741, 00 гривень, що належать позивачеві на праві приватної власності та передані в іпотеку на підставі договору іпотеки № 03-46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, в рахунок погашення заборгованості за договором про надання банківської гарантії від 9 червня 2008 року в розмірі 2 330 645,13 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 січня 2013 року рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 29 листопада 2011 року змінено, визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів при початковій ціні, не нижчій встановленої у іпотечному договорі у розмірі 2 791 741 грн.

Суд, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції 12.05.2006р., яка діяла на момент укладення оспорюваних правочинів) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду та має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» встановлено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, та визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно п. 8 ч.1 ст. 346 ЦК України у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника право власності припиняється.

Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, іпотечний договір № 03-46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року між ОСОБА_5,від імені якого на підставі доручення діяв ОСОБА_9, та ПАТ «ВТБ Банк» має похідний характер від основного зобовязання - генеральної угоди № 105/08 та договору про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Тегател». Невиконання зобовязань сторонами цих договорів має наслідком звернення стягнення на належне позивачеві ОСОБА_5 нерухоме майно, передане в іпотеку за відповідним договором від 09.06.2008р.

Згідно з ч.5 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 є заінтересованою особою щодо вищезазначених правочинів, укладених між відповідачами у справі, тому ним може бути заявлена вимога про визнання цих правочинів недійсними, тому доводи представника відповідача ПАТ «ВТБ Банк» про те, що право позивача укладенням оспорюваних договорів не порушено, є помилковими та суд їх до уваги не приймає.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.2 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочинів недійсними.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити права і інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою, шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 3 цієї статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

З тексту Генеральної угоди № 105/08 від 09.06.2008 р. та Договору про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09.06.2008 р. вбачається, що від імені ТОВ «Тегател» діяв громадянин ОСОБА_12 ОСОБА_3 на підставі довіреності №56 від 09.06.2008р.

Слідчим CВ Ленінського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області ОСОБА_13 винесена постанова про порушення кримінальної справи за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України за заявою позивача ОСОБА_5 про те, що в період з 2008 року по грудень 2010 року невстановленою особою був підроблений документ - іпотечний договір № 03.36-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року, а саме підроблений підпис та внесені зміни в п.1.2,

Згідно висновку експерта № 187 від 18 липня 2012 року, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області у кримінальній справі №64111463, підписи від імені ОСОБА_3 в договорі про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року, розташовані на 1-5 аркушах документа, у рядках «Принципал», «ОСОБА_3 Підпис», генеральній угоді № 105/08 від 09 червня 2008 року, розташований у рядках «ОСОБА_3 Підпис» виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 9331 від 22 січня 2014 року, проведеної ХНДІСЕ ім. засл. проф. ОСОБА_8, підписи від імені ОСОБА_3 у договорі про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року, розташовані на 1-5 аркушах документа, у рядках «Принципал», «ОСОБА_3 Підпис», генеральній угоді № 105/08 від 09 червня 2008 року, розташований у рядках «ОСОБА_3 Підпис»,- виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Доводи представника відповідача щодо відсутності належних повноважень для проведення судової експертизи у судового експерта ОСОБА_10 спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до Реєстру атестованих судових експертів дію свідоцтва судового експерта ОСОБА_10 № 824 від 18.12.2008 року продовжено до 10.12.2018 р. на підставі рішення № 82 від 10.12.2013 року, за видом експертної спеціальності: «1.1. Дослідження почерку і підпису», що також підтверджується відповідним свідоцтвом № 824 від 18.12.2008 року, які містяться в матеріалах справи (а.с.125, 128 том 2).

Даних щодо відбору експертом, а не судом зразків підпису ОСОБА_3, як і даних щодо втрати експертом наданих матеріалів, на що посилається представник відповідача, матеріали справи не містять. Необгрунтованими є також і інші доводи останнього щодо порушень при проведенні експертизи.

При наданні обох цих висновків експерти попереджалися про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України; висновки є повними, вмотивованими, надані із дотриманням вимог, встановлених чинним законодавством України, нормативним актам Міністерства юстиції та МВС України та є належними і допустимими доказами в тлумаченні ст. ст. 57-59 ЦПК України, тому суд кладе їх в основу рішення суду.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає доведеним, що від імені ТОВ «Тегател» підписи у генеральній угоді № 105/08 від 09 червня 2008 року та договорі про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року виконані невстановленою особою, а не ОСОБА_3, тобто відсутня волевиявлення ТОВ «Тегател» на виникнення цивільних прав і обовязків, обумовлених такими правочинами, що має наслідком визнання даних правочинів недійсними відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд визнає генеральну угоду № 105/08 від 09 червня 2008 року та договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року, укладені між ТОВ «Тегател» та ПАТ «ВТБ Банк» недійсними.

При цьому до правовідносин між відповідачами не може бути застосована норми ст. 241 ЦК України, на які посилався відповідач «ВТБ Банк», оскільки правочин вчинений не посадовою особою ТОВ «Тегател», що перевищила свої повноваження, а взагалі невстановленою особою, яка не має жодних повноважень діяти від імені цього товариства.

Що стосується посилань відповідача ПАТ «ВТБ Банк» на те, що оспорювані правочини: генеральна угода та договір про надання банківської гарантії вже були предметом судового розгляду - у господарському суді м. Києва та Київському апеляційному господарському суді, Ленінському районному суді м. Харкова та апеляційному суді Харківської області, то такі посилання не можуть бути взяті до уваги, оскільки в рамках справ, що розглядалися в порядку господарського та цивільного судочинства, не досліджувалося питання, чи підписані вказані правочини вказаною в них особою, тобто ті обставини, на які посилається позивач у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції 12.05.2006р.) іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.

Відповідно до визначення термінів, що містяться у ст. 1 Закону України «Про іпотеку», основне зобовязання це зобовязання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобовязання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.

Таким чином, згідно із чинним законодавством іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобовязання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Питання про визначення дійсності правочину повязується з моментом його вчинення відповідно до статей 205-210 ЦК.

Безпосередньо Законом України «Про іпотеку», а саме ст. 3, визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а, отже, іпотека не може існувати самостійно без зобовязання, тобто недійсність договору, забезпеченого іпотекою, тягне й недійсність іпотеки.

За таких обставин, з огляду на недійсність генеральної угоди № 105/08 від 09 червня 2008 року та договору про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ від 09 червня 2008 року (основні зобовязання), недійсним є і похідний від них іпотечний договір № 03.46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, яким забезпечувалося виконання зобовязань за вказаними правочинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі 1) припинення зобовязання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем право власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобовязання. Вказаною статтею передбачено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається тільки в випадках, встановлених договором або законом.

Припинення правовідношення застосовується, як правило, у разі невиконання чи неналежного виконання боржником своїх обовязків і до них відносяться позови про розірвання цивільно-правових договорів, про визнання угоди такою, що не підлягає виконанню тощо.

Підстави припинення іпотеки передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку», який є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідношення.

Виходячи з положень ст. ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється в разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її, в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Оскільки у судовому засідання встановлений факт недійсності основного зобовязання - Генеральної угоди № 105/08 від 09.06.2008р. та Договору № 03.46-105/08-ДГ від 09.06.2008р. суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання недійсним Договору іпотеки № 03.46-105/08-ДІ від 09.06.2008р. та припинення правовідношення між позивачем, ОСОБА_5, та відповідачем, ПАТ «ВТБ Банк», що викладене в зазначеному договорі іпотеки.

За приписами п.1 ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

Представник відповідача ПАТ «ВТБ Банк» в обґрунтування заперечень проти позову послався на положення ст. 241 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Посилання представника відповідача ПАТ «ВТБ Банк» на те, що вказані угоди підписані особою з перевищенням повноважень, однак були в подальшому схвалені повноважною особою, оскільки виконувались умови договору, при розгляді даної справи суд до уваги не приймає, оскільки невідомо, яка особа підписала оспорювані правочини, однак достеменно встановлено, що ОСОБА_5 його не підписував, а у вищезазначеній правовій нормі йдеться про вчинення правочину саме представником з перевищенням повноважень.

Враховуючи наведене, відповідно до ст. 216 ЦК України, ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», недійсність іпотечного договору має наслідком припинення іпотеки, як виду забезпечення виконання зобовязань нерухомим майном, тобто припинення правовідносин сторін договору іпотеки; позовні вимоги ОСОБА_5 в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується вимог в частині зобовязання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинити певні дії, то суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині на підставі наступного.

Відповідно до п. 5.1. п.5 глави 15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки).

Таким чином, після набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсним договору іпотеки № 03.46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року позивач має право повідомити нотаріуса про це, а останній зобовязаний вчинити дії щодо зняття заборони відчуження з належного позивачеві нерухомого майна, що було предметом іпотеки відповідно до вимог вищезазначеного Порядку.

Заяву представника відповідача - ПАТ «ВТБ Банк» щодо застосування наслідків недійсності правочинів в разі задоволення позову, визначення суми та стягнення її на їх користь з ТОВ «Тегател» суд не може прийняти до уваги, оскільки розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог. Такі вимоги можуть бути вирішені виключно в рамках розгляду позовного провадження, із залученням певних сторін по справі.

При розгляді заяви ПАТ «ВТБ «Банк» про застосування у разі задоволення позову положень ст.1057-1 ЦК України, і у разі задоволення позовних вимог та визнання недійсними оспорюваних договорів застосувати наслідки недійсності правочину та визначення грошової суми у розмірі 2 250 000 грн, яка має бути повернута ПАТ «ВТБ Банк» шляхом стягнення з ТОВ «Тегател» на користь ПАТ «ВТБ Банк», та накласти арешт на заставне майно - вказані нежитлові приміщення - предмет іпотеки, суд виходить з наступного.

Статтею 1057-1 Цивільний кодекс України доповнений законом України N 5405-VI від 02.10.2012 року, тобто після укладення оспорюваних правочинів - Генеральної угоди № 105/08 від 09 червня 2008 року, Договору про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ, договору іпотеки № 03-46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків,коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Тому до даних правовідносин не може бути застосовани положення ст. 1057-1 ЦК України та у задоволенні заяви представника відповідача - ПАТ «ВТБ Банк» слід відмовити.

Щодо передбачений ст. 1057-1 ЦК України арешт у даній справі не може бути застосований і у задоволенні заяви Банку необхідно відмовити.

Не підлягають задоволенню і вимоги представника відповідача ПАТ «ВТБ Банк» щодо застосування наслідків недійсності правочину та визначення грошової суми у розмірі 2 250 000 грн, яка має бути повернута ПАТ «ВТБ Банк» шляхом стягнення з ТОВ «Тегател» на користь ПАТ «ВТБ Банк», оскільки ці вимоги не є предметом розгляду даної справи за позовом ОСОБА_5, та відповідач не позбавлений можливості звернутися з самостійними позовними вимогами про стягнення вказаної суми з ТОВ «Тегател».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати - сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 229,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16, 203,215, 509,548,572, 598, 1057-1 ЦК України, ст. ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати недійсною Генеральну угоду № 105/08 від 09 червня 2008 року, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тегател» та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» з моменту укладення.

Визнати недійсним Договір про надання банківської гарантії № 03.46-105/08-ДГ, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тегател» та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» з моменту укладення.

Визнати недійсним договір іпотеки № 03-46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк».

Припинити правовідношення між ОСОБА_5 та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» за Договором іпотеки № 03-46-105/08-ДІ від 09 червня 2008 року.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про застосування наслідків недійсності правочину та визначення грошової суми у розмірі 2 250 000 грн, яка має бути повернута ПАТ «ВТБ Банк» шляхом стягнення з ТОВ «Тегател» на користь ПАТ «ВТБ Банк» та накладення арешту на заставне майно - предмет іпотеки за договором іпотеки № 03.46-105/08-ДІ від 09.06.2008 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Л.Л. Шрамко