АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 681/2313/14-ц
Провадження № 22-ц/792/308/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Спірідонової Т.В.,

суддів - Купельського А.В., Фанди В.П.,

секретарів - Лапко Ю.В., Рижака О.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

встановила:

В грудні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та після уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 кошти у сумі 5000 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 липня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір завдатку, згідно якого відповідач передає позивачу право власності на будинок АДРЕСА_1 шляхом оформлення нотаріально посвідченого договору за 10500 доларів США. Для забезпечення свого зобов'язання придбати будинок, ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 завдаток в сумі 5500 доларів США. Договір купівлі продажу мав бути оформлений до 01 жовтня 2013 року. Оскільки договір купівлі-продажу оформлений не був, передана відповідачу сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що висновок суду про наявність між сторонами домовленості про придбання 1/4 частини будинку не підтверджується належними та допустимими доказами. Договір завдатку не містить зобов'язань апелянта щодо оформлення спадщини. Оскільки

____________________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції - Бобяк Б.В.

Доповідач - Спірідонова Т.В. Категорія: 59

договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору відповідачу 5000 доларів США є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Апелянт ОСОБА_3 повідомлений належним чином про час і місце слухання справи, у судове засідання не з'явився.

Представник апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку із неналежним виконанням позивачем умов договору від 1 липня 2013 року та ухиленням позивача від обов'язку здійснити нотаріальне оформлення спадкових прав ОСОБА_2 на спірний будинок, передані відповідачу грошові кошти не підлягають поверненню.

Разом із тим, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Встановлено, що 01 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено угоду, відповідно до якої сторони домовилися про передачу права власності на нерухоме майно, а саме будинок за адресою АДРЕСА_1 вартістю 10000 доларів США шляхом оформлення нотаріального договору.

ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_3 кошти у сумі 4500 доларів США та 4000 грн., що не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передані ОСОБА_3 відповідачу грошові суми в розмірі 4500 доларів США та 4000грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог про стягнення авансу є помилковим. При цьому колегією суддів враховується, що кошти у сумі 4000грн. передавались позивачем саме у гривні, а не у доларах США.

Встановивши відсутність вини ОСОБА_2 у неукладенні договору купівлі-продажу та відмовивши позивачу у поверненні суми сплаченого ним авансу, суд першої інстанції не врахував, що, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст.546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання, а тому незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути.

Тому, не заслуговують на увагу посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що договір купівлі-продажу не укладено з вини позивача, оскільки ОСОБА_3 не виконав зобов'язань щодо оформлення на підставі довіреності від 05.12.2013р. спадкових прав на спірний будинок за ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню кошти у сумі 4500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 березня 2016 року становить 119700 грн. (4500х26,60) та 4000 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 2076грн.28коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти у сумі 4500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22 березня 2016 року становить 119700 грн., та 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 2076 грн. 28 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/ (Т.В.Спірідонова)

Судді: /підпис/ (А.В.Купельський)

/підпис/ (В.П.Фанда)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.В.Спірідонова