У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту №1, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 40 тис. дол. США зі сплатою 13,9 % річних на строк до 12 жовтня 2017 року. Як указано позивачем, між банком та позичальником були внесені доповнення до указаного кредитного договору згідно із додатковими угодами від 06 лютого 2009 року, від 11 березня 2009 року та від 14 грудня 2009 року (далі - додаткові угоди до кредитного договору).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_6, 16 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 149867, за умовами якого останній погодився солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальником.

Посилаючись на те, що позичальник не виконувала належним чином свої кредитні зобов'язання, у зв'язку із чим станом на 14 квітня 2015 року заборгованість за указаним кредитним договором складає 19 940 дол. 87 центів США, позивач просив суд стягнути указану суму заборгованості солідарно з відповідачів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу згідно з договором про надання споживчого кредиту від 16 жовтня 2007 року в розмірі 19 940 дол. 87 центів США.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_7 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_7та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення суду першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не переглядається.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частина 2 цієї норми визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судами встановлено, що 16 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 укладено договір про надання споживчого кредиту №1, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 40 тис. дол. США зі сплатою 13,9 % річних на строк до 12 жовтня 2017 року.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_6, 16 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 149867, за умовами якого останній погодився солідарно відповідати за виконання зобов'язань позичальником.

Статтею 559 ЦК України визначені випадки припинення зобов'язання за договором поруки.

Так, згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порядок зміни умов кредитного договору, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя погоджено банком та ОСОБА_7 у п. 2 спірного договору поруки від 16 жовтня 2007 року.

Так, за умовами указаного пункту договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під згодою розуміється візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладенням поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Судами встановлено, що 16 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту від 16 жовтня 2007 року, відповідно до п 1.5 якої пункт 5.2 доповнено абзацом, зі змісту якого слідує, що у випадках настання передбачених пунктами «а» і «б» договору обставин процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної процентної ставки.

Судами також встановлено, що позивач не надав доказів візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладенням поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення тих змін, які встановлені додатковими угодами до кредитного договору.

Пунктом 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відмовляючи ПАТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що банк не виконав умов спірного договору поруки щодо належного отримання згоди поручителя на зміну умов кредитного договору, які збільшують відповідальність останнього, у зв'язку із чим зобов'язання ОСОБА_7 за договором поруки від 16 жовтня 2007 року припинені на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій узгоджуються із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1161цс15 від 21 жовтня 2015 року, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, згідно з якою до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які зумовили збільшення обсягу відповідальності останнього. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання про дострокове повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо. Унесення додатковою угодою змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки без згоди поручителя на такі зміни призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього і зумовлює припинення поруки.

Розглядаючи справу в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_7, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у зв'язку із чим оскаржені судові рішення відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_7 судами першої та апеляційної інстанцій допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 серпня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик