Справа № 580/2075/15-ц
Номер провадження 2/580/20/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2016 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,
при секретарі Івановій О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за позовом Державного підприємства «Мисливське господарство «Низи» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди;
Представник ДП «МГ «Низи» в судовому засіданні позовні вимоги підприємства підтримав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач до суду не зявився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з того, що ОСОБА_1 не зявився до суду без поважної причини, враховуючи згоду сторони позивача, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд, ухваливши рішення за наявними доказами.
Свідок ОСОБА_2, допитаний в судовому засіданні, показав, що він і ОСОБА_3 виїжджали 31.03.2015 року та 08.08.2015 року в зазначені квартали Межиріцького лісництва. На місці, де знаходилися відповідні побудови та корм для диких звірів, вони виявили зламані біоспоруди, розвалений сінник, поламаний шифер, на спорудах розбиті планки, згризені солонці, зїдене сіно, силос й інше. На місці були сліди коней.
Свідок ОСОБА_4, допитаний в судовому засіданні, показав, що ці квартали знаходяться в межах Межиріцької сільської ради. Там збудовані біоспоруди, які передбачені для підгодівлі диких оленів, кіз, інших звірів. Дикі звірі ніколи споруди не ламають з різних причин в тому числі із-за маси тіла, форми голови, що фізично не дозволяє цього зробити. Він особисто попереджав відповідача, що його коні ламають біоспоруди, зїдають корма, який готується для диких звірів. Місцеві жителі також неодноразово зверталися зі скаргами про те, що коні витоптували їхні посіви.
Свідок ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні, показав, що він разом з працівниками міліції виїжджав на місце знаходження біоспоруд. Особисто сам відганяв від цих споруд коней, яких було близько 80 голів. Ці коні за ніч зїдали «камаз» силосу, розбивали сінники. Ці випадки були непоодинокі і не тільки у 2015 році.
Свідок ОСОБА_6, допитаний в судовому засіданні, показав, що він, будучи сільським головою, знає, що по територіях як однієї так і іншої сільських рад блукає табун коней. Люди неодноразово зверталися зі скаргами, що коні шкодять їх городи, але він не міг відшукати відповідача. З даного питання вертався до керівництва Лебединського району. Факти, зазначені в позові, на його думку відповідають обставинам справи. Він особисто бачив корма, які готували працівники мисливського господарства і бачив шкоду, яку завдали коні. Сліди коней видно і зараз.
Свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні, показав, що загородження для коней знаходиться на території Бишкіньської сільської ради на розпайованих землях. Сільська рада з відповідачем ніякого договору стосовно цих коней і оренди земельної ділянки не складала.
Свідок ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні, показав, що він двічі виїжджав за повідомленням ДП «МГ «Низи» на місце події в звязку з пошкодженням біоспоруд. При виїзді обидва рази було встановлено, що споруди пошкоджені, багато розбитих взагалі, корма відсутні. На землі були сліди коней і їх біозалишки. Він звязувався по телефону з ОСОБА_1, який вказав, що нажаль не завжди вдається контролювати пастухів по випасанню коней.
Свідок ОСОБА_9, допитаний в судовому засіданні, показав, що у відповідних кварталах Межиріцького лісництва маються для звірів всі необхідні кормушки, комплекси для віників, сінники і корма. Він як працівник лісництва може ствердити, що на території лісництва коні відповідача перебувають постійно і вже коли випав сніг вони також перебували там же. Він особисто бачив як коні розбивали ці кормушки, які для них не розраховані. Кожного разу він бачив табун коней, який складав близько 20 голів. Пастухів при цьому жодного разу не було.
Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані зі спорами про відшкодування шкоди, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Державне підприємство «Мисливське господарство «Низи» (ДП «МГ «Низи») займається діяльністю щодо ведення мисливського господарства; охорони, відтворення та раціонального використання державного мисливського фонду на території мисливських угідь, наданих у користування підприємству, в тому числі на території Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області.
У березні та серпні 2015 року на їх території в Межиріцькому лісництві кв. 68,70,84,85,86,87,88 мали місце факти пошкодження біотехнічних споруд для годівлі тварин, які перебувають на балансі підприємства, та поїдання кормів.
Так, відповідно до службових записок головного мисливствознавця ДП «МГ «Низи» ОСОБА_3 (а.с. 19, 21, 22) 20 та 31 березня 2015 року, а також 8 серпня 2015 року ним виявлено, що внаслідок безконтрольного випасання табуну коней ними зїдені гіллячковий корм, сіно, зерновідходи, зерно, силос, сіль, що викладалися для підгодівлі диких тварин, а також пошкоджені та зруйновані біокомплекс, солонці, кормушки, піднавіс для зберігання кормів.
Дані факти підтверджені під час комісійного огляду та зафіксовані в актах від 14.04.2015 року (а.с. 15) і від 13.08.2015 року (а.с. 14).
Зазначене в судовому засіданні також ствердили свідки ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які показали, що на місці бачили зламані біоспоруди, деякі з них були розбиті взагалі, корма для диких звірів зїдені.
Крім цього, свідок ОСОБА_5 ствердив, що особисто сам відганяв від споруд табун коней, а свідок ОСОБА_9 показав, що бачив як коні розбивали кормушки, належні ДП «МГ «Низи», пастухів при цьому жодного разу не було.
Висновками інспектора Лебединського МВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_8 від 10.06.2015 року (а.с. 36) та від 17.08.2015 року (а.с. 235) також встановлено, що зазначені пошкодження споруд мали місце і до вказаних подій причетні коні, які належать ОСОБА_1
В судовому засіданні ОСОБА_8, допитаний як свідок, показав, що він звязувався по телефону з ОСОБА_1, який своєї причетності до зазначених подій не заперечив та вказав, що нажаль йому не завжди вдається контролювати пастухів по випасанню коней.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідальність за заподіяну ДП «МГ «Низи» матеріальну шкоду слід покласти на ОСОБА_1, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що внаслідок його бездіяльності, яка полягає у тому, що належні відповідачеві коні безконтрольно випасаються на території Мижиріцької та Бишкіньської сільських рад Лебединського району Сумської області, де ДП «МГ «Низи» має у користуванні мисливські угіддя, було пошкоджено майно даного підприємства та зїдені корма, які заготовлені позивачем для підгодівлі диких звірів.
У відповідності до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відшкодування збитків є способом захисту цивільних прав та інтересів
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги те, що відповідачеві була надана можливість висловити свої доводи та заперечення з приводу заявлених вимог. Йому направлялася позовна заява ДП «МГ «Низи» з доданими до неї матеріали, але ОСОБА_1 своїми процесуальними правами не скористався, в судове засідання не прибув, жодних заперечень чи пояснень не надав та не оспорив вимоги, заявлені позивачем, в тому числі щодо розміру завданих збитків.
Тому, виходячи з обставин, які були встановлені в ході судового розгляду на підставі наявних доказів, суд вважає позов ДП «МГ «Низи» обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, доведеними, і приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Оскільки рішення ухвалене на користь позивача, суд вважає необхідним також стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «МГ «Низи» понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1218 грн.
На підставі вище наведеного, керуючись ст. 10, 15, 30, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 23, 1166 ЦК України;
Позовні вимоги Державного підприємства «Мисливське господарство «Низи» задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.