Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №328/3112/15ц
Провадження №22ц/778/301/16 Головуючий у 1 інстанції: Погрібна О.М.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.

суддів: Стрелець Л.Г.

Гончар М.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року за позовом комунального підприємства «Токмак теплоенергія» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року КП «Токмак теплоенергія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову зазначали, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1. Між сторонами виникли фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення на підставі відкритого особового рахунку НОМЕР_1, за яким проводились розрахунки. Рішенням Токмацької міської Ради від 31.06.2013 року № 151 «Про визначення КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради виконавцем послуг з централізованого опалення» КП «Токмак теплоенергія» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з надання послуг з централізованого опалення. Позивач вправі вимагати сплати боргу за надані послуги з централізованого опалення станом на 01.06.2013 року на підставі договору про відступлення права вимоги від 31.05.2013 року, укладеного між ТОВ «Токмак теплоенергія» та КП «Токмак теплоенергія».

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 05.11.2014 року скасований судовий наказ від 20 жовтня 2014 року, що виданий Токмацьким районним судом за заявою КП «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за теплову енергію.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд стягнути заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення належної йому квартири станом на 31.07.2015 року в сумі 10988 грн 73 коп, санкції передбачені ч.2 ст.625 ЦК України у вигляді інфляційних втрат - 3193 грн 92 коп, 3 % річних - 296 грн 73 коп та судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2011 року по 31.07.2015 року в розмірі основного боргу - 9662,85 грн., інфляційних втрат -3193,92 грн., трьох відсотків річних - 296,73 грн., а всього - 13153 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання апеляційного суду не з'явився представник позивача, у письмовій заяві просив розглянути справу без його участі. Колегія суддів вважає, що процесуальних перешкод для розгляду справи не має.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд задовольнив позовні вимоги про стягнення заборгованості в межах позовної давності, враховуючи факт її переривання зверненням у жовтні 2014 року із заявою про видачу судового наказу та подальше скасування цього наказу, стягнув заборгованість з листопада 2011 року по липень 2015 року у розмірі - 9662,85 грн., інфляційні втрати -3193,92 грн., три відсотки річних - 296,73 грн., а всього - 13153 грн.

Судом установлено, що ОСОБА_3 мешкає у квартирі за адресою АДРЕСА_1. Підприємством, яке надає послуги з теплопостачання до багатоквартирних житлових будинків у цьому місті, у тому числі до будинку, в якому мешкає відповідач, є позивач. У жовтні 2010 року у квартирі ОСОБА_3 проведено самовільне від'єднання від централізованої системи опалення, позивач не припинив надання послуг з теплопостачання. Плату за ці послуги ОСОБА_3 не вносить, унаслідок чого утворилась заборгованість.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що у порушення ст.ст.20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач за надану теплову енергію не сплачував кошти, самовільне відключення квартири від системи централізованого опалення не звільняє споживача від оплати фактично наданих, але не використаних ним послуг.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 ґрунтується на тому, що належна йому квартира відключена від мереж централізованого опалення, встановлено автономне опалення і фактично послуги з опалення не надавалися. Проте ці доводи є неприйнятними, вони були предметом перевірки суду першої інстанції і їм дана правильна правова оцінка.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Суд може відмовити в захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2 - 5 ст. 13 цього Кодексу ( ч. 3 ст. 16 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За правилами ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення (далі - ЦО) та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж ЦО та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж ЦО та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок). Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі ЦО він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі - Комісія) з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, з викладеного вбачається, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком процедури.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження, і лише після затвердження акта про відключення квартири на засіданні Комісії, виникає обов'язок виконавця послуг переглянути умови договору.

Проте відповідач у порушення вимог ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України докази додержання вищевказаного Порядку не надав.

Відповідно до п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.

З огляду на зазначене, суд обґрунтовано виходив з того, що самовільне, з порушенням визначеного для цього порядку відключення споживачем своєї квартири від мережі централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення його від оплати фактично наданих, але не використаних ним послуг.

Суд встановив всі факти, необхідні для вирішення спору, при ухвалені рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 06 листопада 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді:

Дата документу Справа №