У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Воха В.С.,

за участю

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної п'ятниці з 17.00. год. по 20.00. год., два рази на місяць в суботу з 17.00. год. до 20.00. год. та інші два рази на місяць в неділю з 11.00. до 17.00. год.

Дозволено та встановлено право батька ОСОБА_1 в період його відпустки та канікул сина один раз на рік проводити відпочинок спільно з сином ОСОБА_5 з покладанням на батька обов'язку піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

В апеляційній скарзі відповідачка посилається на порушення судом першої інстанції порядку ухвалення рішення суду передбаченого ЦПК України, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом не враховано, що позивачем не було надано жодного доказу того, що вона ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування оформленого відповідно до сімейного закону із врахуванням усіх обставин справи, а також доказів вчинення нею перешкод у спілкуванні з сином, зворотне було підтверджено показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Звертає увагу, що позивач не звертався до суду з позовом про зобов'язання її виконувати розпорядження голови Здолбунівської РДА, як і не оспорював саме рішення.

Доводить, що суд перекрутив її пояснення, що ніби вона проти спілкування позивача з сином, оскільки вона наполягала на тому, щоб всі побачення здійснювались в її присутності.

Зазначає про відсутність підстав для зміни способів участі позивача у спілкування та вихованні сина визначених органом місцевого самоврядування.

Стверджує, що в порушення ст.19 СК України органом опіки та піклування не надано суду висновок щодо розв'язання спору у даній справі.

Вважає, що при винесенні рішення в частині дозволу на проведення один раз на рік відпочинку з сином судом не враховано те, що позивач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого буває агресивний та неадекватний, це підтверджується притягненням останнього до адміністративної відповідальності та показами свідка ОСОБА_6

За викладених обставин просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в позові. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1та ОСОБА_3, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір'ю.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації №89 від 31 березня 2015 року «Про встановлення днів побачень» визначені дні побачень ОСОБА_1, жителю АДРЕСА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: у вихідні та святкові дні за взаємною згодою обох батьків.

З довідки характеристики, виданої виконавчим комітетом Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області №579 від 16 березня 2015 року та характеристики, виданої ВП «Рівненська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця» вбачається, що ОСОБА_1 позитивно характеризується як по місцю проживання так і по місцю роботи.

З наданого в суді апеляційної інстанції висновку органу опіки та піклування Здолбунівської РДА від 01 березня 2016 року рекомендовано бачитисяОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної п'ятниці з 17.00. год. по 20.00. год., два рази на місяць в суботу з 17.00. год. до 20.00. год. та інші два рази на місяць в неділю з 11.00. до 17.00. год., або в інші дні та часи за взаємною згодою батьків.

Судом встановлено, що позивач після отримання розпорядження голови районної державної адміністрації №89 від 31 березня 2015 року «Про встановлення днів побачень» фактично не приступив до виконання своїх батьківських обов'язків посилаючись на перешкоди які чинить мати дитини, що не спростовано представником відповідачки під час апеляційного розгляду, який навіть наполягав щоб всі побачення батька з сином відбувались лише в присутності відповідачки.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене та у відповідності до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який частково задовольняючи позовні вимоги виходи з приписів ст.ст.150,152,153,157,159 СК України та обставин встановлених під час розгляду справи про необхідність встановлення днів та часу побачення позивача із сином, виходячи з того, що відповідачка не сприяла у виконанні розпорядження голови Здолбунівської РДА №89 від 31 березня 2015 року „Про встановлення днів побачень" визначених для позивача на побачення із сином та є обов'язковими для відповідачки.

Колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду сприяє виконанню ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, якою визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У відповідності до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках , якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково наведені вимоги закону врахував, дійшов вірного й обґрунтованого висновку про недоведеність позивачкою тієї обставини, що позивач зловживає спиртними напоями та його поведінка суперечить інтересам дитини, а доводами апеляційної скарги ці обставини не спростовано, та не зазначені інші обставини, що дають підставу вважати що спілкування позивача з сином буде суперечити інтересам останнього.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необхідності звернення позивача до суду про зобов'язання виконання розпорядження голови Здолбунівської РДА або його оскарження, з огляду на те, що за приписами ч.3 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий Ю.М.Рожин

Судді С.О.Гордійчук

Н.М.Ковальчук