Провадження № 2/344/2012/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

02 березня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря - Мічути Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування Тисменицької райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2015 року до суду звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідачів ОСОБА_2, Органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування Тисменицької райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьки дитини проживають окремо, а дитина проживає разом з позивачем. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надавати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон для відпочинку і оздоровлення. За таких обставин позивач просить надати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн Шенгенського договору, Великобританії, Китайської народної республіки, Кіпру, Турції, Єгипту, Сполучених штатів Америки, Чорногорії, ОАЕ, Таїланду, Російської Федерації, Словенії, Хорватії, а також інших держав у будь-який час на протязі календарного року, але не більше трьох місяців з матір'ю або у супроводі осіб, які нею уповноважені, та до досягнення дитиною 14-річного віку без згоди батька.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, проте надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без участі представника позивача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, надаючи пояснення у судових засіданнях, наполягала на позовних вимогах на підставах, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, тоді як про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідач був викликаний у судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення у газеті «Галичина» від 03 грудня 2015 року. Проте відповідач не повідомив про причини своєї неявки і не подав заяв про розгляд справи за його відсутності, не було подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання представник Органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради не прибула, проте до суду надана заява, в якій просить справу розглядати без участі представника відповідача, надаючи пояснення у судових засіданнях не заперечувала проти тимчасового виїзду дитини за межі України без згоди батька, але лише у літній період часу протягом 2016 року, просила задовольнити позовні вимоги частково.

У судове засідання представник Органу опіки та піклування Тисменицької райдержадміністрації не з'явилася, проте до суду надана заява, в якій просить справу розглядати без участі представника відповідача, позов підтримала.

Відповідно до ч. 9 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Згідно із ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем (а.с. 5).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2013 року, що набрало чинності 14 грудня 2013 року, розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на проживання з матір'ю (а.с. 6).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у 1-Б класі Івано-Франківської загальноосвітньої школи І ступеня № 9 Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області. Адміністрація школи не заперечує проти її виїзду за кордон в канікулярний період (а.с. 28).

Позивач працює у Богородчанській центральній районній лікарні Богородчанської районної ради (а.с. 29).

Позивач та її донька мають закордонні паспорти (а.с. 50-51).

З метою найкращого виховання дитини та її оздоровлення, підвищення її морального та духовного розвитку позивач бажає здійснювати виїзди з дитиною до інших країн.

Ст. 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Згідно з ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених

ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

У відповідності з вимогами п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи те, що позивач та відповідач не перебувають у шлюбі та дитина проживає з позивачем, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, духовного та культурного розвитку, суд дійшов висновку про необхідність надання позивачу дозволу на тимчасовий виїзд дитини без згоди та супроводу батька до країн Шенгенського договору, Великобританії, Китайської народної республіки, Кіпру, Турції, Єгипту, Сполучених штатів Америки, Чорногорії, ОАЕ, Таїланду, Російської Федерації, Словенії, Хорватії та інших держав у період з 01 червня 2016 року по 31 серпня 2016 року включно.

Разом з цим з метою недопущення порушення прав та інтересів відповідача суд вважає за необхідне відмовити у наданні дозволу на виїзди малолітній дитині за кордон України в супроводі матері без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною 14-річного віку.

Також суд вважає за необхідне відмовити щодо вимоги про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України у супроводі осіб, які уповноважені матір'ю, оскільки згідно вимог п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст. 33 Конституції України, ст.ст. 7, 150,155 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 74, 77, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222-233, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Орган опіки та піклування Тисменицької райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл малолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд за межі України до країн Шенгенського договору, Великобританії, Китайської народної республіки, Кіпру, Турції, Єгипту, Сполучених штатів Америки, Чорногорії, ОАЕ, Таїланду, Російської Федерації, Словенії, Хорватії та інших держав у період з 01 червня 2016 року по 31 серпня 2016 року включно у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В. Мелещенко