Справа № 444/1386/15 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин Я.М.
Провадження № 22-ц/783/1828/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: Головуючого судді - Берези В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 6 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Української транспортної страхової компанії» на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди з врахуванням індексу інфляції в розмірі 18 943 (вісімнадцять тисяч дев"ятсот сорок три) грн. 99коп., пеню в розмірі 6 241 (шість тисяч двісті сорок одна) грн. 59 коп., 3 % річних від простроченої суми в розмірі 373 (триста сімдесятьть три) грн. 97 коп., кошти за проведення незалежної експертизи вартості відновального ремонту транспортного засобу з виїздом оцінювача на місце огляду в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 франшизу в розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. та завданих збитків, які не покриваються полісом №АС/4443143 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 18 478 (вісімнадцять тисяч чотириста сімдесять вісім) грн. 80 коп.

Стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства "Української транспортної страхової компанії та ОСОБА_3 сплачений при подачі до суду позовної заяви судовий збір в розмірі 955 грн. 50 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України .

Рішення суду оскаржило - Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» в особі представника М.Мезецького, просить таке скасувати, ухвалити нове рішенн , яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, неповному з`ясуванню обставин справи, неправильним застосуванням норм процесуального права. Відповідно до оскаржуваного рішення з ПрАТ «УТСК» стягнуто 18943,99 грн. матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції, а саме 5788,99 грн. матеріальної шкоди (різниця між виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 44211,11 грн. та лімітом вказанім в полісі - 50000 грн.) та 13155 грн. інфляційних, що є безпідставним.Страховою компанією виплачено позивачу 44711,11грн. - 500 грн. (франшиза) = 44211,11 грн. Крім того, у зв'язку з затримкою виплати страхового відшкодування, останньому виплачено також і 744,71 грн. пені. Щодо порядку розрахунку суми страхового відшкодування було детально викладено у запереченнях на позовну заяву (вих. № 775-ю від 23.09.15 року), які були надіслані на адресу суду. Однак, в ухваленому рішенні вищевказані обставини та надіслані два автотоварознавчих дослідження жодним чином не вивчались та не досліджувались. Приймаючи рішення , суд прийняв до уваги Звіт № Ю-01224, наданий Позивачем, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля НОМЕР_1 складає 79478,80 грн., а вартість вказаного КТЗ у пошкодженому стані - 11000 грн., така вартість аварійно пошкодженого автомобіля значно занижена, не відповідає та не може відповідати дійсності. При визначенні розміру страхового відшкодування, яке відповідно до рішення стягнуто з ПрАТ «УТСК», суд, не зважаючи ні на зазначення у змісті позовної заяви про наявність франшизи, ні на те, що у самому змісті рішення самим же судом зазначалось про наявність франшизи у розмірі 500 грн., вказану франшизу від розміру страхового відшкодування не відняв та стягнув її ще і з ОСОБА_3, та у такий спосіб франшизу у розмірі 500 грн. було стягнуто двічі, - з ПрАТ «УТСК» та з ОСОБА_3 Суд невірно визначив пеню, не з розміру обґрунтованої заборгованості, яка складає 44211,01грн., а з 50000 грн. Суд прийшов до невірного висновку про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Дія ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. ПрАТ «УТСК» у встановлені строки та порядку направило уповноваженого представника для огляду автомобіля Позивача та за власні кошти провело 2 автотоварознавчі дослідження, на підставі яких і було визначено розмір страхового відшкодування, тому є безпідставним стягнення коштів за проведення Позивачем автотоварознавчого дослідження у розмірі 1700 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, його представника, відповідача ОСОБА_3, у відсутності апелянта, який у письмовому клопотанні просив слухати справу у його відсутності, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Жовківського районного суду Львівської області від 26.11.2014 року встановлено, що 08.11.2014 року о 18 год. 15 хв. на автодорозі Львів-Рава-Руська відповідач по справі ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Т-4» д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по другорядній дорозі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався правил дорожнього руху та не надав переваги в русі транспортному засобу «ROVER 400» д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_3. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УТСК» відповідно до поліса №АС/4443143 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, термін дії якого з 06.01.2014 року до 05.01.2015 року з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.; з розміром франшизи - 500 грн., забезпечений транспортний засіб є автомобіль «Volkswagen Т-4» д.н.з. НОМЕР_2.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що на звернення позивача про виплату страхового відшкодування страхова компанія не реагувала, винуватець ДТП, другий відповідач по справі ОСОБА_3, не сплатив розмір франшизи, у зв'язку з чим позивач змушений звертатись з вимогою в судовому порядку, а тому, прийшов до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_3 франшизи в розмірі 500 грн. Крім того зазначив, що з розрахунку збитків, завданих інфляцією та частково сплаченого матеріального збитку в розмірі 44211,01 грн., з відповідача ПрАТ «УТСК» слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 18 943,99 грн. (63 155 грн. - 44 211,01 грн.). Окрім того, зазначив про те, що з відповідача СК «УТСК» слід стягнути 3 % річних від простроченої суми, виходячи з ліміту відповідальності - 50 000,00грн. х 3 % х 91 х /365 / 100 = 373,97 грн., з яких 50 000 - сума заборгованості, 91- кількість днів прострочення виконання зобов`язання, та пеню, яка складає 6241,59 грн., враховуючи 50 000грн. суму боргу та сплачену пеню в розмірі 744,71 грн. Крім того, зазначив, що позивачем були понесені витрати на проведення незалежної експертизи вартості відновлювального ремонту в розмірі 1 700 грн. 00 коп., тому такі стягнув із відповідача ПрАТ «УТСК» .

Окрім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_2 завданих збитків, які не покриваються полісом №АС/4443143 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 18 478, 80грн. (68 478,80 грн. - 50 000 грн. = 18 478 грн. 80 коп.).

Вирішуючи про розмір вищенаведених заподіяних збитків, суд першої інстанції взяв до уваги звіт №Ю-01224 вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.11.2014 року, складеного суб»єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, складеного за зверненням позивача, з якого вбачається, що ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 79 478,8 грн., вартість КТЗ в пошкодженому стані 11 000 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля д.н.з. НОМЕР_1, який пошкоджений на час ДТП на момент проведення дослідження становить - 106 492 грн. 66 коп. (включаючи ПДВ на матеріали фарбування та запасні частини), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, який пошкоджений на час ДТП на момент проведення дослідження становить - 79 478, 80 грн., а вартість пошкодженого втомобіля -11000грн.

Однак, з висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичне або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст.1166 ЦК України).

У ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховий випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Статтями 7, 8 Закону України «Про страхування» визначено, що до видів обов'язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача - СК ПАТ «УТСК», 22.12.2014 року, однак матеріали справи не містять жодних доказів що зазначена заява була скерована страховику та отримана таким, відсутня відмітка про отримання заяви і на самій заяві /а.с.10/.

Разом з тим, ще до складення вищезазначеної заяви позивач звернувся до суб»єкта оціночної діяльності ОСОБА_8, а саме 18.11.2014 року, що зазначено у договорі про проведення незалежної оцінки /а.с.30/, з проханням виконати експертне дослідження, та таке дослідження виконано 21.11.2014 р. /а.с.12-19/.

Не погоджуючись з визначенням вищезазначеної оцінки, страховиком було замовлено автотоварознавче дослідження та відповідно до звіту ТОВ «Юніверсал Асістанс Україна» №09/08.07.15 від 08.07.2015 р. автомобіль позивача визнано фізично знищеним, а розмір збитку встановлено у розмірі ринкової вартості автомобіля - 99 264,26 грн. /а.с.71/.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди.

Враховуючи наведене, страховиком замовлено дослідження з метою визначення вартості аварійно пошкодженого автомобіля, та відповідно до звіту ФОП ОСОБА_9 № 50/07/15 вартість аварійно пошкодженого автомобіля склала 54 553,15 грн., та розмір збитку, розрахованого з врахуванням передбаченої полісом франшизи склав - 99264,26 грн.- 54 553,15 грн. = 44 711,11 грн.- 500 = 44 211,11 грн. Саме цю суму страхового відшкодування та пеню у зв`язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування у розмірі 744,71 грн. було виплачено позивачу.

Зазначеним дослідженням суд першої інстанції не надав жодної оцінки, а взяв до уваги лише звіт про вартість матеріального збитку № ю-01224, у якому вартість автомобіля позивача в пошкодженому стані оцінювалась лише за результатами інтернет аукціону максимальної вартості реалізації пошкодженого автомобіля, та визначена у розмірі 11 000 грн., що суперечить Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092, оскільки не розрахованою залишилась вартість пошкодженого автомобіля та вартість утилізації КТЗ, а тому не заслуговує на увагу розрахунок матеріального збитку, визначений позивачем саме на підстав звіту №ю01224 від 21.11.2014 року.

Окрім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачу виплачено страхове відшкодування з врахуванням передбаченого полісом розміру франшизи та стягнув таку (500грн.) як з страхової компанії - відповідача 1, так і з відповідача 2 -ОСОБА_3 Посилаючись на порушення грошового зобов»язання, судом першої інстанції стягнуто з СК ПАТ «УТСК» інфляційні та 3 % річних.

Так, статтею 625 ЦК України передбачені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання, і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов'язання є грошовими.

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 р. №10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Між Позивачем та Апелянтом відсутні будь-які договірні зобов'язання, а грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК , передбачають насамперед договірні правовідносини.

Окрім того, ПрАТ «УТСК» у встановлені строки та порядку направило уповноваженого представника для огляду автомобіля Позивача та за власні кошти провело 2 автотоварознавчі дослідження, на підставі яких і було визначено розмір страхового відшкодування, тому є безпідставним стягнення коштів за проведення Позивачем автотоварознавчого дослідження у розмірі 1700 грн., що не підтверджено і документально, оскільки квитанція про оплату містить іншу суму - 700 грн. /а.с.31/.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення суми збитків з відповідача 2, які не покриваються полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 18478 грн., суд першої інстанції виходив з різниці ринкової вартості автомобіля позивача та вартості пошкодженого після ДТП автомобіля та ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну у 50000 грн., однак поза увагою суду залишився факт виплати страховиком страхового відшкодування у розмірі 44211 грн., відтак, стягнутий розмір збитків не відповідає різниці між фактичним розміром шкоди і страхової виплати.

За таких обставин, рішення міського суду як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, в силу вимог ч.1 ст.309 ЦПК України, залишатися в законній силі не може й підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1ст.309, ст.ст. 313,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу ПАТ «Українська Транспортна Страхова компанія» задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 6 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Українська Страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженим до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.