Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

до

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

про виселення

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про виселення з будинку №63 на вул.Авіаційній в м.Миколаїв Миколаївської області без надання іншого жилого приміщення.Позивачі вказують, що їм на праві власності належить спірний будинок, який позивачі отримали у спадок після смерті своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Захарівни.Позивачі вказують, що в належному їм будинку з 2005р. проживають відповідачі. Позивачі вказують, що після отримання спадщини мають намір переїхати до батьківського будинку та проживати там разом із своєю сімєю, проте оскільки в спірному будинку проживають відповідачі, то це не дозволяє проживати в спірному будинку позивачам. Окрім цього позивачі пояснюють, що відповідачі не є їм родичами, і тому із цих причин позивачі не можуть проживати разом із відповідачами.Позовні вимоги обгрунтовують нормами ст.т.168,169 Житлового кодексу України відповідно до яких власник житла має права користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності жилим будинком для своїх потреб та розривати договір найму жилого приміщення, якщо дане жиле приміщення потрібно йому та членам його сімї для проживання. Позивачі вказують, що повідомляли відповідачів про своє бажання проживати у спірному будинку та просили відповідачів звільнити дане приміщення, проте відповідачі не бажають виселятися з спірного будинку.В судовому засіданні позивач та представник позивача свої вимоги підтримали, пояснили, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, в м.Миколаїв Миколаївської області іншого житла окрім спірного не мають.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 позов не визнали. Відповідачі пояснили, що вселилися до спірного будинку з дозволу колишніх власників будинку - батьків позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки вони домовилися із колишніми власниками будинку про купівлю спірного будинку.Батьки позивачів в той час хворіли і позивач ОСОБА_1 просила передати в рахунок майбутньої угоди купівлі-продажу частину коштів за спірний будинок, що відповідачі і зробили, передавши кошти в розмірі 4000 доларів США. Відповідачі в судовому засіданні вказали, що іншого житла у них в м.Миколаїв не має, своє житло вони продали, щоб видати аванс в рахунок купівлі спірного будинку.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку,квартиру) користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про державну реєстрацію позивачу ОСОБА_1 належить 2/3 частин, а позивачу ОСОБА_2 1/3 частина будинку №63 на вул.Авіаційній в м.Миколаїв, які вони отримали у спадщину після смерті своїх батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Судом досліджено довідки САДР УДМС в Миколаївській області згідно яких відповідачі ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7 в спірному будинку не зареєстровані.

Судом досліджено постанову від 20.02.2010р. ДІМ Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області згідно якої позивач ОСОБА_1 просила вжити заходів до відповідача ОСОБА_3, яка заволоділа її батьківським будинком №63 на вул.Авіаційній та не пускає позивача до спірного будинку.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.09.2010р. яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про зобов?язання укласти договір купівлі продажу будинку №63 на вул.Авіаційній в м.Миколаїв, - відмовлено.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.01.2011р. яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок №63 на вул.Авіаційній в м.Миколаїв, - відмовлено.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.01.2013р. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 29.04.2013р. якими в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна - будинку №63 на вул.Авіаційній в м.Миколаїв, - з чужого незаконного володіння відмовлено, в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку №63 на вул.Авіаційній в м.Миколаїв та визнання права власності на спірний будинок, - відмовлено.

Таким чином судом встановлено, що позивачі є власниками будинку, який вони отримали у спадщину. Відповідачі проживають та вселилися до спірного житла з дозволу колишнього власника будинку. Проте власник будинку змінився і суд приходить до висновку, що на час розгляду справи відповідачі проживають в спірному житлі без згоди власника житла, окрім цього відповідачі не є членами сімї ні власника будинку, ні не є членами сімї колишнього власника будинку.

Позивачі мають намір вселитися до даного будинку, іншого житла позивачі в даному населеному пункті не мають.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, та інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника та інших осіб у випадку зміни власника будинку (квартири).

Виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) чи інших осіб, що вселилися з дозволу власника будинку, на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї, та інших осіб, що вселилися з дозволу власника будинку, на користування цим будинком. Права членів сім'ї власника будинку та інших осіб, що вселилися з дозволу власника будинку, зокрема і щодо користування житлом, на об'єкт власності є похідними від прав самого власника, тому позовні вимоги про виселення слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,212 ЦПК України, ст.150 Житлового кодексу УРСР, ст.383, 391 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з будинку №63 на вул.Авіаційній в м.Миколаїв Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя