пр. № 4-с/759/14/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Макаренко В.В.

при секретарі Павлишиній А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу стягувача Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на дії Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірною постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2015 року зі скаргою до Святошинського районного суду м. Києва звернувся керуючий санацією ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» Лахненко Є.М. у якій просить визнати постанову державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гуріної Д.І. про закінчення виконавчого провадження № 47340050 від 29.09.2015 року неправомірною.

Вимоги обгрунтовує тим, що постановою старшого державного виконавця Гуріної Д.І. ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 29.09.2015 року ( ВП № 47340050) закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 759/1304/15-ц виданого Святошинським районним судом м. Києва від 23.03.2015 року у звязку з тим, що у боржника за місцем проживання майно відсутнє, транспортні засоби не зареєстровані, а сума що підлягає стягненню за виконавчим провадженням не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того, зазначив, що при винесенні даної постанови виконавець послався на п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" а не на ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" у відповідності до якої стягувач може повторно звернутись з виконавчим документом, в звязку з чим дана постанова є непровомірною.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в скарзі.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Суд заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.03.2015 року Сятошинським районним судом було видано судовий наказ № 759/1304/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 11234,55 грн.

29.09.2015 року старшим державним виконавцем Відділу ДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гуріною Д.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 47340050 посилаючись на відсутність майна боржника та відсутність реєстрації за боржником транспортних засобів у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 7).

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

У відповідності ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гуріною Д.І. не було направлено виконавче провадження до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві за місцем роботи боржника.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи зазначені обставини, враховуючи вимоги ст. 14 ЦПК України про обовязковість судових рішень, суд приходить до висновку, що доводи скаржника є обґрунтованими, у звязку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 11 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 386-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу стягувача Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» на Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірною постанови про закінчення виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Гуріної Дарії Ігорівни про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2015 року по примусовому виконанню судового наказу № 759/1304/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 11234,55 грн. - неправомірною.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.В. Макаренко