У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_5, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона знаходилася з ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6, який перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов'язку по утриманню дитини. У добровільному порядку досягти згоди по сплаті аліментів на утримання сина не вдалося. У зв'язку з цим ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 5 тис. грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1 500 грн щомісячно, на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з моменту звернення до суду, а саме з 13 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить змінити рішення суду першої інстанції та скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також обставини, що мають істотне значення.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_4 та стягнення на її користь на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1 500 грн щомісячно.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що ухвалюючи оскаржувані рішення суди не прийняли до уваги те, що він не має постійного місця роботи і на його утриманні перебуває дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також те, що він мешкає разом із матір'ю, яка потребує його допомоги, не відповідають дійсності, оскільки саме виходячи із цих обставин суди на підставі ст. 182 СК України і дійшли висновку про часткове задоволення даного позову.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_5, відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук І.К. Парінова
О.В. Попович

Колегія суддів: