АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7484/16 Справа № 200/1296/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Решетнік М. О. Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Посунся Н. Є.

суддів - Баранніка О.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м. дніпропетровська від 01 квітня 2014 року посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи скарги, матеріали справи, вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині солідарної відповідальності поручителів перед кредитором, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 09 квітня 2008 року між ВАТ «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 189/08-ФЛ, згідно з п. 2.1 Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту в сумі 25 000 грн. на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами у розмірі 21 % річних строком повернення кредиту 20 березня 2010 року.

22 квітня 2010 року на підставі заяви ОСОБА_2 борг за кредитним договором було реструктуризовано (пролонговано) шляхом укладення кредитного договору від 22 квітня 2010 року, за умовами якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит з лімітом кредитування - 20 000 грн., і процентною ставкою - 30 % річних, а останній зобов'язався повернути кредит до 05 квітня 2012 року.

22 квітня 2010 року на забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено окремі договори поруки, згідно з п. 1.1 яких останні зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Позичальник не виконав зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості у встановлені строки, у зв'язку з чим станом на 22 січня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 12 130,85 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6 613,24 грн., нараховані відсотки за простроченою (несанкціонованою) заборгованістю - 1 551,29 грн., пеня за несвоєчасне погашення - 3 966,32 грн..

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно договорів поруки, кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

А тому, висновок суду першої інстанції щодо солідарного стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором суперечить вимогами ст. 554 ЦК України та умовам договорів поруки, якими не передбачено солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Доводи апелянта про те, що кредитор не скористався своїм правом вимоги до поручителя, чим сприяв збільшенню розміру заборгованості, а скористався лише правом звернутись з позовом до суду, - є необґрунтованими, оскільки п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» передбачено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Тобто, вибір способу захисту порушеного права належить кредитору.

Твердження ОСОБА_4 про припинення поруки, так як договором поруки не визначено строк, після якого порука припиняється, оскільки п.6.2 цього договору встановлено, що він діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, - не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 5.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, договором поруки встановлено строк її припинення після спливу трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання.

Оскільки, кредитним договором передбачено строк повернення кредиту - 05.04.2012 року, з позовом Банк звернувся 23.01.2014 року, тобто в межах трирічного строку для звернення з вимогою до поручителів, - апеляційний суд не знаходить підстав для відмови позивачеві у задоволення його позовних вимог в частині стягнення кредитної заборгованості з поручителів, так як підстави для застосування шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання відсутня, порука не є припиненою в розумінні положення ч.4 ст.559 ЦК України.

Що ж стосується посилань про невідповідність суми заборгованості дійсності, - вони також є необґрунтованими, оскільки в порушення вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України апелянтом ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції вказана сума заборгованості за кредитним договором спростована не була.

Інші доводи не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд, вважає за необхідне змінити резолютивну частину оскаржуваного рішення в частині солідарної відповідальності поручителів перед кредитором, а в іншій частині - залишити без змін, як таке, що відповідає вимогам матеріального та процесуального законів.

Керуючись ст. 307, п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2014 року змінити в частині солідарної відповідальності поручителів перед кредитором, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року станом на 22.01.2014 року у розмірі 12130,85 грн., з яких: 6613,24 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 1551,29 грн. - відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості, 3966,32 грн. - пеня.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №021/10-ФЛ від 22.04.2010 року станом на 22.01.2014 року у розмірі 12130,85 грн., з яких: 6613,24 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 1551,29 грн. - відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості, 3966,32 грн. - пеня.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

В.О. Тамакулова