20.01.2016 Єдиний унікальний номер 205/4616/15-ц
20 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Остапенко Н.Г.
при секретарі Шевцовій М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики,
Позивач 24 червня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 січня 2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Згідно з договором позики позивач надав ОСОБА_2 грошову позику у сумі 220 000,00 грн., а ОСОБА_2 зобовязався повернути суму позики на першу вимогу з попереднім повідомленням у строк за 30 днів та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 3% на місяць від суми позики.
Вказану позику ОСОБА_2 отримав для ведення комерційної діяльності, яку проводить у своїх інтересах та інтересах сім*ї.
Станом на день укладення договору позики ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3
01 серпня 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 50 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 270 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 8100,00 грн. на місяць.
04 вересня 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 30 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 300 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 9 000,00 грн. на місяць.
03 жовтня 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 50 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 350 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 10 000,00 грн. на місяць.
03 листопада 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 100 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 450 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 13 500,00 грн. на місяць.
03 квітня 2013 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 50 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 500 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 15 000,00 грн. на місяць.
03 липня 2013 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 100 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 600 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 18 000,00 грн. на місяць.
30 квітня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_2 із письмовою вимогою від 22.04.2015 року про повернення суми позики та сплату процентів за весь час користування позикою.
На даний час сума позики ОСОБА_2 не повернута.
Загальна сума основного боргу складає 600 000,00грн.
Загальна сума процентів складає 599 800,00грн.
На підставі вищевикладеного, згідно останніх уточнень, просить стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу за договором позики у розмірі 300 000,00 грн. та відсотки у розмірі 299 900,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 суму основного боргу за договором позики у розмірі 300 000,00 грн. та відсотки у розмірі 299 900,00 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити..
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилися. Про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 01 січня 2012 року уклав договір позики з ОСОБА_2 на суму 220 000,00 грн.. На виконання умов договору позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 220 000,00грн., а відповідач зобовязався повернути позивачу суму позики на першу вимогу з попереднім повідомленням у строк за 30 днів та сплатити відсотки за користування позикою у розмірі 3% на місяць від суми позики./а.с.5/
01 серпня 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 50 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 270 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 8100,00 грн. на місяць.
04 вересня 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 30 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 300 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 9 000,00 грн. на місяць.
03 жовтня 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 50 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 350 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 10 000,00 грн. на місяць.
03 листопада 2012 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 100 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 450 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 13 500,00 грн. на місяць.
03 квітня 2013 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 50 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 500 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 15 000,00 грн. на місяць.
03 липня 2013 року позивач надав ОСОБА_2 додаткову позику у сумі 100 000,00 грн., після чого загальна сума позики склала 600 000,00 грн., в свою чергу ОСОБА_2 зобовязався сплачувати позивачу проценти за користування позикою у сумі 18 000,00 грн. на місяць.
30 квітня 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_2 із письмовою вимогою від 22.04.2015 року про повернення суми позики та сплату процентів за весь час користування позикою./а.с.9,10/
На даний час позичальник позичені кошти не повернув.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2004р./а.с.7/
Частинами 1, 2 ст. 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
При укладенні договорів одним із подружжя, вважається що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.
У ч. 4 ст. 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
Вбачається, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.
Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і одержане за договором використано на її потреби.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Таким чином, за змістом ч.ч.1,2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.
Тобто, договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України 18.09.2013 року у справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Сума заборгованості за договором позики від 01.01.2012 року склала 600 000,00 грн.
Загальна сума процентів за договором позики від 01.01.2012 року складає 599 800,00 грн.
Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 своїх зобов'язань за розписками не виконав, грошових коштів отриманих у борг за цими розписками у строк та в порядку, що в них встановлені позивачу не повернув, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст..88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.10,11,60,179,212, 209 ЦПК України, на підставі ст.ст. ч.2 625, ст.1046, 1047, 1049, ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму основного боргу у розмірі 300 000,00 грн. та відсотки від суми неповернутої позики у розмірі 299 900,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму основного боргу у розмірі 300 000,00 грн. та відсотки від суми неповернутої позики у розмірі 299 900,00 грн.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3654,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г.Остапенко