Провадження № 22-ц/780/664/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 03.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

03 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є. М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 11.12.2013 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого залишилася спадщина, що складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, 19.12.2013 року вона подала заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за життя її батько склав заповіт на імя позивачки на все належне йому майно, надати нотаріусу правовстановлюючий документ на квартиру вона не може, оскільки всі документи знаходяться у відповідачки, постановою нотаріуса від 12.06.2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом із-за відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно, тобто, оформити свої спадкові права у нотаріуса вона не має можливості. А тому позивач просила суд визнати за нею право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 11.12.2013 року.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач та її представник позов не визнали, відповідач пояснила, що заповіт від імені ОСОБА_4 підписаний не ним, вона сумнівається у достовірності цього заповіту, а тому не погоджується з позовом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 11 грудня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 562 грн.20 коп.

Не погоджуючись із висновками, наведеними в рішенні, апелянт звернулась із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що 11.12.2013 року помер ОСОБА_4 батько позивачки та чоловік відповідачки ОСОБА_2, з яким остання перебувала у зареєстрованому шлюбі з 31.12.1991 року. (а.с 5, 77)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцю на праві власності згідно свідоцтва про право власності на житло № 20302 від 14.11.1997 року, яке було видано на підставі розпорядження голови виконкому Білоцерківської міської ради від 14.11.1997 року № 1-3-529, що слідує з копії цього свідоцтва в матеріалах цивільної справи № 357/7664/14-ц 2/357/2741/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту (а.с.18), співвласником іншої 1/2 частини цієї квартири є відповідач по справі.

Згідно довідки КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» від 01.04.2015 року № 695, право власності на вказану вище квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним на підставі свідоцтва про право власності № 20302 від 14.11.1997 року. (а.с. 94)

Колегією суддів було встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 залишив заповіт на все належне йому майно на імя ОСОБА_3, який було посвідчено 30.09.1987 року державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 2-4058. (а.с. 122-123)

12.09.2014 року ОСОБА_3 видано дублікат цього заповіту замість втраченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області, в.о. завідувача Київського обласного державного нотаріального архіву ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 1-355, що стверджується копією дубліката заповіту. (а.с. 6)

Вказаний заповіт по даний час є чинним, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.12.2013 року. (а.с. 71)

Судом першої інстанції був зроблений вірний висновок, з яким погоджується колегія суддів, про те, що згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Колегія суддів встановила, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_3, подавши 19.12.2013 року заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_5, заяву про прийняття спадщини подала 29.01.2014 року дружина спадкодавця ОСОБА_2

Вказані обставити підтверджуються матеріалами спадкової справи № 44/2013, копію якої надано приватним нотаріусом ОСОБА_5 (а.с. 63-107).

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що, позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку.

Таким чином, згідно ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Колегія суддів приходить до висновку, що спадкоємця не позбавляє права на спадщину відсутність свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Встановлено, що постановою приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 12.06.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, оскільки вона не надала правовстановлюючого документу на спадкове майно, що слідує з копії вказаної постанови (а.с. 9).

Таким чином, право власності спадкодавця на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 було зареєстровано згідно діючого на той час законодавства у Білоцерківському МБТІ, на що вказано вище в рішенні.

За ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, спадкодавець набув право власності на вищенаведене нерухоме майно, яке увійшло до складу спадщини, а позивач набула права на спадкування майна після смерті ОСОБА_4

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Оскільки, ОСОБА_2 дружина спадкодавця, на час його смерті була непрацездатною за віком, тобто, вона має право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту.

Таким чином, спадщину прийняла відповідачка по справі також, її частка у спадщині за законом є 1/4 частини спадкової маси, тоді розмір обовязкової частки буде становити 1/8 частину.

Колегія суддів приходить до висновку, що частка ОСОБА_3 у спадщині за мінусом обовязкової частки становить 3/8 частини спадкового майна.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про визнання за позивачем право власності на 3/8 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після померлого ОСОБА_4, якому належала на праві власності 1/2 частина даної квартири.

Колегією суддів не приймається до уваги посилання апелянта на те, що заповіт, а саме підпис від імені ОСОБА_4 виконаний не ним, а іншою особою, яка на це не мала відповідних прав, оскільки даний заповіт не визнаний недійсним, а саме, з матеріалів цивільної справи № 357/7664/14-ц, вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2014 року в задоволенні позову було відмовлено, рішення набрало законної сили.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: