Справа № 466/465/14 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/326/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» Сідловської І.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч-Львів» про стянення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування шкоди.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду першої інстанції винесене судом з порушенням норм процесуального права, допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскільки незважаючи на відсутність оригіналу договору про зарахування зустрічних однорідних вимог, суд взяв його за основу при прийнятті оскаржуваного рішення. Судом також не взято до уваги те, що трудова книжка ОСОБА_2 відповідачем не видавалася, розрахунок з ним у зв'язку з його звільненням не здійснено по сьогоднішній день. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як убачається з матеріалів справи, протоколом №2 загальних зборів акціонерів ВАТ «Сортнасіннєовоч» від 22.12.2009 року ОСОБА_2 звільнено з посади генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» на підставі п.1-1 ст. 41 КЗпП України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 13.05.2010 року визнано недійсним та скасовано рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Сортнасіннєовоч», оформлене протоколом №2 від 22.12.2009 року, в частині звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» на підставі п.1-1 ст. 41 КЗпП України; ОСОБА_2 поновлено на посаді генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» з 22.12.2009 року (т.1 а.с.12-15).

На виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.05.2010 року, наказом ВАТ «Сортнасіннєовоч» № 22 від 17.05.2010 року ОСОБА_2 поновлено на посаді генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» з 22.12.2009 року; зобов»язано ОСОБА_2 надати трудову книжку для внесення необхідних записів; головному бухгалтеру здійснити нарахування заробітної плати за вимушений прогул.

18.05.2010 року наказом ВАТ «Сортнасіннєовоч» № 23 ОСОБА_2 звільнено з посади генерального директора ВАТ «Сортнасіннєовоч» у зв'язку з ліквідацією посади. ОСОБА_2 18.05.2010 року, тобто в день його звільнення з посади генерального директора, був відсутній на робочому місці, тому відповідачем 18.05.2010 року було надіслано цінним листом з описом вкладення повідомлення про необхідність з'явитися для проведення розрахунку у зв'язку з звільненням та отримання трудової книжки.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 02.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог.Згідно п. 1 цього договору, відповідно до умов цього договору та в порядку ч.3 ст. 12, ст. 601 Цивільного кодексу України екс-керівник (тобто позивач) відмовляється від належного йому права вимоги до товариства (тобто відповідача) щодо виплати йому заборгованості по заробітній платі (в т.ч. середнього заробітку за час вимушеного прогулу) станом на 17.05.2010 року в загальному розмірі 39 221,90 грн. та відпускних за всі невикористані щорічні відпустки станом на 17.05.2010 року в загальному розмірі 22 953.70 грн. (загальний розмір грошових коштів, від права вимоги яких відмовляється екс-керівник становить 62 175,60 грн.), а товариство зменшує на цю суму належне йому право вимоги до екс-керівника щодо відшкодування товариству збитків, загальний розмір яких становить 293 005,48 грн, виявлених при складанні 09.01.2010 року Аудиторською фірмою «Система-Аудит» аудиторського звіту про перевірку правильності оприбуткування та списання Паливно-мастильних матеріалів, запасів, правильності проведення операцій з підзвітними особами, та відчуження основних засобів І-ї групи за період діяльності ВАТ «Сортнасінновоч» в 2007 - 2009 роках. Після підписання цього договору припиняються взаємні зобов'язання сторін, а саме: припиняється зобов'язання товариства щодо виплати екс-керівнику заробітної плати (в т.ч. середнього заробітку за час вимушеного прогулу), компенсації за щорічні невикористані відпустки станом на 17.05.2010 року в загальному розмірі 62 175,60 грн. та припиняться зобов'язання екс-керівника щодо відшкодування товариству збитків на суму 62 175,60 грн. із загального розміру збитків 293 005,48 грн, заподіяння яких відображено в аудиторському звіті від 09.01.2010 року (п. 2 Договору). У відповідності до п.8 Договору, сторони підтверджують факти передання ВАТ «Сортнасіннєовоч» та отримання ОСОБА_2 трудової книжки.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи положення ст. 212 ЦПК України, в матеріалах даної справи достатньо доказів, які в своїй сукупності вказують на укладення 02.06.2010 року договору про зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем, серед яких, зокрема, копія самого договору від 02.06.2010 року, протокол № 25 засідання Наглядової ради ВАТ «Сортнасіннєовоч» від 27.05.2010 року, яким було надано ВАТ «Сортнасіннєовоч» згоду на укладення договору з ОСОБА_2 про зарахування зустрічних однорідних вимог, квитанція та опис вкладення в цінний лист, яким надсилалося повідомлення про необхідність з'явитися для укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог, оригінали яких оглядалися в судовому засіданні, а також покази свідка в даній справі- ОСОБА_4., який підтвердив факт укладення договору.

Крім того, судовою колегією також враховано причини неможливості подання оригіналу договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.06.2010 року, а саме факт втрати документів відповідача, серед яких і договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується листом № 16/13-1458 від 28.12.2015 року Шевченківського відділу поліції ГУНП України у Львівській області та копією заяви відповідача від 23.07.2010 року.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги покликання позивача, що фактичні трудові відносини між ним та відповідачем продовжувалися після його звільнення 18.05.2015 року, посилаючись на протокол засідання наглядової ради ВАТ «Сортнасіннєовоч» від 10.10.2011 року, яким позивача було відсторонено від виконання повноважень генерального директора.

18.05.2015 року трудові відносини між сторонами даного судового спору припинилися, оскільки прийняття працівника на роботу (укладення трудового договору) та його звільнення з роботи, згідно ст. 24, 47 КЗпП України, оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. На виконання Протоколу № 14 позачергового засідання наглядової ради ВАТ «Сортнасіннєовоч» від 10.10.2011 року, не було видано жодного наказу, яким би позивача повторно було звільнено чи відсторонено від виконання службових обов'язків. З огляду на це, даний протокол не породжує жодних правових наслідків для позивача, у тому числі наслідків у вигляді продовження трудових відносин між позивачем та відповідачем. Також даний протокол засідання наглядової ради не скасовує наказ № 23 від 18.05.2010 року про звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, у зв'язку з тим, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем, зокрема щодо виплати заробітної плати та компенсації за невикористані щорічні відпустки, тому виключається можливість застосування до ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України у вигляді стягнення з нього середнього заробітку за весь час затримки проведення повного розрахунку.

Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, щокожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв»язку з тим, що не встановлено факт порушення відповідачем прав позивача, районний суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду М. Львова від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л. Шумська