АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2880/16 Справа № 180/3548/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула О. С. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Гулієву М.І.о.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 04 липня 2008 року в сумі 14065,02 грн., яка виникла з причини неналежного виконання останньою зобов'язань щодо повернення кредитних коштів.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2008 року між Приватбанком, правонаступником якого є позивач, та відповідачкою укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначений кредитний договір складається з підписаної відповідачкою заяви про видачу та обслуговування кредитної карти, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою та тарифів, що було погоджено з позичальником.

Звертаючись з позовом до суду 15 грудня 2015 року, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що у порушення норм закону та умов договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, а тому станом на 30 листопада 2015 року, згідно розрахунку, має заборгованість в сумі 14065,02 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 7656,92 грн., по процентам за користування кредитом - 5500,24 грн. Відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг банком були нараховані штрафи: 250 грн. (фіксована частина) та 657,86 грн. (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» було пропущено строк позовної давності, а тому дійшов висновку про безпідставність позову.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

В супереч зазначеним вимогам закону, суд першої інстанції не звернув уваги на надані позивачем належні докази на підтвердження позову, зокрема, розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого видно, що відповідачкою останній платіж був здійснений 30 квітня 2015 року, до того ж з виписки по карті ОСОБА_2 продовжувала здійснювати часткові погашення за кредитом, зокрема 16 січня 2015 року, протягом 2008-2015 року користувалась карткою, знімала грошові кошти та частково проводила погашення по кредиту.

Зазначені обставини справи та положення закону не були прийняті до уваги судом першої інстанції, а тому його висновок про відмову у задоволення позову, з підстав пропуску позовної давності, є помилковим.

Також вказані обставини не були спростовані самою відповідачкою.

Крім того, посилання суду на пункт 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року, є безпідставними, оскільки зазначена норма закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача, як слабшої сторони договору споживчого кредиту.(Правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України 20 листопада 2013 року у справі № 6-100цс13).

З урахуванням того, що у відповідачки перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, колегія суддів, дійшла висновку про її стягнення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при поданні позову, згідно платіжного доручення № PROM7B1JOW від 17 грудня 2015 року, сплачено судовий збір в сумі 1218 грн., а за апеляційний розгляд справи, за платіжним дорученням № PROM8B4JO4 від 08 лютого 2016 року, судовий збір складає - 1339,80 грн.

Оскільки позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі - 2 557,80 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04 липня 2008 року, станом на 30 листопада 2015 року, в сумі 14 065,02 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 7656,92 грн., по процентам за користування кредитом - 5500,24 грн., штрафу - 250 грн. (фіксована частина) та штрафу - 657,86 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати, пов*язані зі сплатою судового збору в сумі 2557,80 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: