АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільнусправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року

встановила:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2015 року,названий позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання до досягнення ним 23 років за умови, що ОСОБА_3 буде продовжувати навчання.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 1 461, 60 грн.

Проведено розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києві від 16 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 28.01.2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і неправильне застосування норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник проти апеляційної скарги заперечили.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про його час і місце повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із положень ст. ст. 199, 200 СК України, відповідно до яких відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Крім того, визначаючи аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 23 грудня 1995 року по 11 лютого 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю.

ОСОБА_3 навчається на другому курсі Київського торгівельно-економічного університету на платній основі.

Частиною 1 ст. 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно роз'яснень, які викладені в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 3 ст. 199 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із змісту даної норми вбачається, що право на звернення до суду з таким позовом має як один з батьків, так і безпосередньо самі дочка, син.

Законодавець закріпив таке право для батьків, саме як для позивачів, а не представників повнолітніх дітей, позаяк останні мають повну процесуальну дієздатність.

Посилання відповідача на те, що він не може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання, не підтверджені будь-якими доказами.

Зазначені обставини підтверджені відповідачем лише довідкою про заборгованість по сплаті аліментів.

Натомість матеріали справи містять докази наявності у відповідача квартири на праві власності.

При цьому, як вбачається з пояснень позивача, в приватній власності відповідача є також автомобіль.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 28 січня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 січня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В.Поліщук