Справа № 163/399/16-ц
Провадження № 6/163/1/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участю секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль подання державного виконавця ВДВС Любомльського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2016 року державний виконавець ВДВС Любомльського районного управління юстиції ОСОБА_1 звернулась в суд із поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у ВДВС Любомльського РУЮ знаходиться виконавчий лист №2-1273, виданий Хустським районним судом Закарпатської області 11 лютого 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання доньки Світлани аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 13.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. 27.02.2010 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів. Станом на 01.02.2016 року боржником не виконано вказаного рішення суду, у звязку з чим у останнього виникла заборгованість, яка складає 30332,20 гривень.

Виходячи з наведеного, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Сторони згідно із ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались, державний виконавець в поданні зазначив, що розгляд справи проводити у його відсутності.

У звязку з цим, подання розглянуто в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали подання суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Любомльського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-1273, виданий Хустським районним судом Закарпатської області 11 лютого 2010 року, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання доньки Світлани аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 13.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 01.02.2016 року боржником не виконано вказаного рішення суду, у звязку з чим у останнього виникла заборгованість, яка складає 30332,20 гривень.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання ним зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що останні не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про дійсне ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх боргових зобов'язань за виконавчим провадженням, на які посилається державний виконавець в своєму поданні, зокрема, відсутні докази вручення викликів і попереджень державного виконавця боржнику. Зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту.

В свою чергу, відсутні будь-які документи, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_2 із фактом звернення державного виконавця ВДВС Любомльського районного управління юстиції ОСОБА_1 в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду його за межі України, як це вимагає ч.1 ст.31 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Крім того, державним виконавцем не виконано вимог статті 89 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, державний виконавець накладає на боржника штраф і не пізніше пяти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання даного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 313 ЦК України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та вїхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обовязки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Державним виконавцем у відповідності до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із законом, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду та намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця ВДВС Любомльського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особою, яка оскаржує ухвалу, постановлену без її участі, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.