№ 468/188/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

29.02.2016 року м. Баштанка

Суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Копейка Т.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку ( пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину земельної частки (паю), що належала ОСОБА_4 (сину позивача), який помер 29.01.2003 року у с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області.

З тексту позовної заяви слідує, що після смерті сина, позивач фактично прийняла спадщину шляхом вступу в управління майном відповідно до ст.549 ЦК України (в ред. 1963 року).

За твердженням позивача, відповідачі по справі на час смерті спадкодавця разом з ним не проживали. Місце їх проживання їй невідоме.

За такого просила визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної частки (паю), площею 7,98 га, що розташована в межах території Добренської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст.ст. 3, 10, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Як стверджує позивач вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 протягом шести місяців шляхом фактичного вступу в управління належним спадкодавцю майном.

Також з тексту позовної заяви слідує, що на день смерті спадкодавця разом з ним були зареєстровані, але не проживали дружина ОСОБА_5 і його неповнолітні діти: ОСОБА_2 і ОСОБА_3. і їх місце проживання, позивачу нібито невідоме.

ЦК України (в ред.1963 р.) було визначено коло спадкоємців та черговість одержання ними права на спадкування.

Ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 555 ЦК України (в ред.1963 р.) спадкове майно по праву спадкування переходило до держави, якщо у спадкодавця не було спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або ними не було прийнято спадщину у встановленому порядку.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

За наявними в автоматизованій системі документообігу даними, ОСОБА_1 (позивач) в грудні 2013 року вже зверталась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4 (справа 468/2723/13-ц), яка складалась із земельної ділянки розміром 6,79 га, що належала померлому. При цьому в позові зазначала, що і дружина померлого і його діти на час смерті спадкодавця і після його смерті, до 2005 року, проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто фактично прийняли спадщину. Також зазначала, що місцем проживання відповідачів є республіка Білорусь Могильовська область Костюковичський район с. Видуйці.

При цьому стверджувала, що вона (ОСОБА_1 - позивач) спадщину після смерті сина ОСОБА_4, який помер 29.01.2003 року, у встановленому законом порядку не приймала.

Зазначену позовну заяву було повернуто позивачу на підставі ст.121 ЦПК України (через не усунення зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліків).

З долученої до позову постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.02.2013 року слідує, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано доказів фактичного прийняття спадщини і за такого пропущено строк для прийняття спадщини.

Спори про спадкування підлягають розгляду судами виключно у порядку цивільного судочинства і лише у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена належними доказами.

За такого позивачу необхідно надати підтвердження наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини права на земельну частку (пай) за сертифікатом серії МК №0188228, відомості щодо прийняття спадщини у встановленому законом порядку ( довідку сільської ради про прийняття спадщини шляхом вступу в управління майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або рішення суду про встановлення факту прийняття спадщини) та неможливості за наявності підтвердження прийняття спадщини одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.119,121 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк, для виправлення вказаних в ухвалі недоліків але не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява вважається неподаною і повертається.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: