Справа № 2/331/289/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі :

головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 жовтня 2012 року на підставі наказу № 63-ВК її було прийнято на роботу до ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на посаду провідного бухгалтера.

10 липня 2015 року її було звільнено з підприємства за згодою сторін, про що підприємством було видано відповідний наказ № 67-ВК від 10.07.2015р..

На день її звільнення з ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», останнє повинно було виплатити їй заборгованість по заробітній платі за період з березня 2015 року по день звільнення, але виплата суми заборгованості по заробітній платі внаслідок невідомих причин, на день звільнення з підприємства не відбулася, а відбулася лише 09 жовтня 2015 року.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 116, 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за період з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року, тобто за 66 робочих днів, в сумі 8453,15 грн. (9944,88 грн. (150,68 грн. (середній заробіток за робочий день) х 66 робочих днів) 15% (податок з доходів фізичних осіб).

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на її користь компенсацію за час затримки виплати заробітної плати за період з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року в розмірі 8453 гривень 15 копійок, без урахування податків та обовязкових платежів.

В процесі розгляду справи позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги та остаточно просила суд 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року в розмірі 10588 гривень 42 копійок, без урахування податків та обовязкових платежів. Додатково в обґрунтування уточнених позовних вимог надала розрахунок заборгованості, з якого вбачається наступне: середній заробіток за період з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року, тобто за 66 робочих днів, в сумі 10588,42 грн. (12456,96 грн. (24,33 грн. (середньогодинний заробіток з урахуванням індексації) х 66 робочих днів (512 робочих годин) 15% (податок з доходів фізичних осіб). (а.с. 54-58)

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, ухваливши рішення з урахуванням письмових заперечень. З письмових заперечень представника відповідача вбачається, що ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не визнає позов, посилаючись на те, що на підприємстві було відсутнє своєчасне фінансування дорожніх робіт з бюджету, а тому виплата заборгованості працівникам філії, в тому числі і ОСОБА_1 здійснювалося в порядку черговості. Вважає, що відсутність своєчасного фінансування дорожніх робіт з бюджету є обставиною, яка зумовила затримку розрахунку при звільненні з ОСОБА_1, і яка виникла не з вини роботодавця, є підставою у задоволенні позову, що передбачено п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року. Додатково зазначив, що врахування індексації заробітної плати при визначенні середньоденної (годинної) заробітної плати не є правильним, оскільки індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг. А отже, індексація заробітної плати належить до компенсаційних виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати. За контрозрахунком підприємства, якби не існували обєктивні підстави не проведення своєчасного розрахунку ОСОБА_1, останнє мало б виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за період з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року, тобто за 66 робочих днів, в сумі 8429,59 грн. (9917,16 грн. (150,26 грн. (середній заробіток за робочий день) х 66 робочих днів) 15% (податок з доходів фізичних осіб).

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, письмові заперечення останнього, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 22 жовтня 2012 року на підставі наказу № 63-ВК її було прийнято на роботу до ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на посаду провідного бухгалтера.

10 липня 2015 року її було звільнено з підприємства за згодою сторін, про що підприємством було видано відповідний наказ № 67-ВК від 10.07.2015р.(а.с. 11-19)

Згідно ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та зробити з ним розрахунки в строки визначені законодавством.

На день звільнення ОСОБА_1 з ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», останнє повинно було виплатити їй заборгованість по заробітній платі за період з березня 2015 року по день звільнення, але виплата суми заборгованості по заробітній платі внаслідок невідомих причин, на день звільнення з підприємства не відбулася, а відбулася лише 09 жовтня 2015 року, що не заперечується відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахувані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання.

Стороною відповідача не надано суду будь-якого належного чи допустимого доказу того, що підприємством вживаються залежні від неї заходи щодо належного виконання покладеного на нього зобовязання, а тому суд приходить до висновку, що повний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 з підприємства не проведений з вини роботодавця.

Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100

Відповідно до п. 8 Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів.

Розмір середнього заробітку за термін затримки виплати заробітної плати з 10.07.2015 р. по 09.10.2015р. за розрахунком позивача становить: 24,33 грн. (середньогодинний заробіток з урахуванням індексації) х 66 робочих днів (512 робочих годин)= 12456,96 грн. Розмір податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати становить: 12456,96 грн. х 15% = 1868,54 грн. Враховуючи зазначеній розрахунки суд приходить до висновку, що середній заробіток за час затримки при розрахунку при звільненні становить 10588,42 грн. без урахування податків та обовязкових платежів.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Запорізький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про стягнення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви не майнового характеру для фізичних осіб встановлена в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки мінімальна заробітна плата на 1 січня 2015 року становила 1218,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру в розмірі 487,20 грн.

Крім того, відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях.

Так, в даному випадку представник відповідача обґрунтовує свої заперечення тим, в тому числі і тим, що позивачем невірно приведено розрахунок, оскільки на його думку врахування індексації заробітної плати при визначенні середньоденної (годинної) заробітної плати не є правильним, оскільки індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг. А отже, вважає, що індексація заробітної плати належить до компенсаційних виплат, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закону) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення).

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713.

Згідно п. 3 розділу ІІІ Виплати, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати:

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Отже, індексація заробітної плати є встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами Українимеханізмом (у контексті Постанови КМУ № 100-доплатою), а не компенсацією, підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, а сума нарахованої індексації зарплати визначена як додаткова зарплата працівника і відноситься до джерел формування заробітної плати в цілому.

Ретельним чином проаналізувавши наведені норми діючого законодавства України, суд приходить до висновку, що посилання представника відповідача на невірність розрахунку позивача є неспроможними, оскільки спростовуються наведеним.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 88 ЦПК України, ст.ст. 47, 115, 116, 117 КЗпП України, ст. 124 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р., Порядком обчислення заробітної плати, затвердженим Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», 69095, м. Запоріжжя, вулиця Українська, буд. № 50, (інші відомості про боржника у матеріалах справи відсутні) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, (ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії СВ № 629441, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 13.08.2003р.) компенсацію за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року (включно) в розмірі 10588 (десять тисяч пятсот вісімдесят вісім) гривень 42 копійок, без урахування податків та обовязкових платежів.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», 69095, м. Запоріжжя, вулиця Українська, буд. № 50, (інші відомості про боржника у матеріалах справи відсутні) на користь держави (Державний бюджет Жовтневого району м. Запоріжжя, код ЄДРПОУ: - 38025440, Банк одержувача: - ГУДКСУ у Запорізькій обл.., МФО: 813015, рахунок: 0003, код бюджетної кодифікації: 22030001) судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання рішення суду.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

08.02.2016