АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Прокопчук Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача Нечая Р.В.

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфудс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ПАТ «Піреус Банк МКБ» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 та з урахуванням зміни позовних вимог просив стягнути солідарно з ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_5 заборгованість та штрафні санкції згідно договору про надання кредиту у формі кредитної лінії №SME_WC/05575 від 07.09.2011 та договору про надання овердрафту №ОВ-02/06-1 від 02.06.2011 у розмірі 4 902 323,82 грн. та стягнути солідарно з ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_6 заборгованість та штрафні санкції згідно зазначених договір в розмірі 4 902 323,82 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.10.2013 позов задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» солідарно з ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_5 заборгованість за договором про надання овердрафту №ОВ-02/06-1 від 02.06.2011 в загальній сумі 1 316 452,11 грн. та стягнуто з ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_5 судовий збір по 1 073 грн. з кожного.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.03.2014 вищевказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 рішення Подільського районного суду м. Києва від 02.10.2013 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.03.2014 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа № 2607/14676/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2337/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Скасовуючи рішення суду першої та апеляційної інстанції суд касаційної інстанції зазначив, що при розгляді справи необхідно перевіряти підстави та правомірність зменшення ТОВ «Інтерфудс» ліміту овердрафту, встановити наявність для цього відповідних підстав передбаченим вищезгаданим договором, оскільки зменшення таких виплат могли вплинути на підприємницьку діяльність вказаного підприємства. Також зобов'язав суд перевірити доводи відповідачів (поручителів за вказаними договорами) про їх неповідомлення Банком про збільшення відсоткової ставки за вказаними кредитними договорами.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2015 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Піреус Банк МКБ» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким стягнути солідарно з ТОВ «Інтерфудс», та поручителів заборгованість та штрафні санкції згідно договору про надання кредиту у формі кредитної лінії №SME_WC/05575 від 07.09.2011 та договору про надання овердрафту №ОВ-02/06-1 від 02.06.2011, що станом на 13.08.2012 складає 4 902 323,82 грн. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що сторони заздалегідь в кредитному договорі погодили збільшення розміру процентної ставки, Банк повідомляв ТОВ «Інтерфудс» про зменшення розміру ліміту овердрафту. Зазначив, що договори поруки містять згоду поручителів на будь-яке збільшення розміру процентів за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову відносно боржника ТОВ «Інтерфудс», суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 позивач (Банк) не надав докази на підтвердження обґрунтованого невиконання ним умов договору овердрафту перед ТОВ «Інтерфудс», не надав належні та допустимі докази на підтвердження сум заборгованості. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо поручителів суд першої інстанції вказав, що порука є припиненою за відсутності їхньої згоди на збільшення процентної ставки за кредитом.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що 02.06.2011 між ПАТ «Піреус Банк МКБ»та ТОВ «Інтерфудс» було укладено договір про надання овердрафту № ОВ-02/06-1, відповідно до умов якого банк надав товариству кредит у формі відкличного овердрафту з максимальним лімітом 1 500 000 грн. строком до 01.06.2012 із сплатою процентів за користування коштами в розмірі 18% річних, а товариство у свою чергу зобов'язалось повернути надані кошти та сплатити встановлені договором платежі (т. 1, а. с. 36-45). З метою забезпечення виконання зобов'язань по договору про надання овердрафту № ОВ-02/06-1 ПАТ «ПіреусБанк МКБ» були укладені договори поруки від 02.06.2011 - № ОВ-02/06-1/S-3 з відповідачем ОСОБА_5(т. 1, а. с. 50-53) та № ОВ-02/06-1/S-2 з ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 54-57), згідно з якими поручителі зобов'язалися відповідати перед банком за виконання ТОВ «Інтерфудс» у повному обсязі зобов'язань за договором про надання овердрафту.

07.09.2011 між ПАТ «ПіреусБанк МКБ» та ТОВ «Інтерфудс» було укладено договір про надання кредиту у формі кредитної лінії №SME_WC/05575, згідно з умов якого банк надав товариству кредит у формі кредитної лінії з лімітом 4 900 000 грн. строком до 06.09.2014 зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 17% річних та плаваючої процентної ставки, яка складається з базової ставки + Спред, а товариство зобов'язалось повернути кредитні кошти та сплачувати проценти за користування коштами (т. 1, а. с. 23-35). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором про надання кредиту ПАТ «Піреус Банк МКБ» були укладені договори поруки від 07.09.2011 - № SME_WC/05575/S-8 з ОСОБА_5 (т. 1, а. с.46-47) та № SME_WC/05575/S-7 з ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 48-49), відповідно до яких останні зобов'язалися відповідати перед банком за виконання відповідачем - ТОВ «Інтерфудс» в повному обсязі зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором. Судом встановлено, що позивач на виконання договору про надання кредиту у формі кредитної лінії №SME_WC/05575 від 07.09.2011 надав відповідачу ТОВ «Інтерфудс» суму кредиту в розмірі 3 500 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №8123378 від 14.09.2011 (т. 1, а. с. 58-59), на виконання договору про надання овердрафту № ОВ-02/06-1 від 02.06.2011 року - надав відповідачу ТОВ «Інтерфудс» суму кредиту в розмірі 1 217 541,93 грн., що підтверджується довідкою про рух коштів по рахунку (т. 1, а. с. 60)., Станом на 13.08.2012 прострочення сплати процентів становить 5 днів, в зв'язку з наведеними обставинами Банк звернувся до позичальника про дострокове стягнення сум, які були надані ТОВ «Інтерфудс». Банком, всупереч умовам Кредитного договору було підвищено процентну ставку з 17 % до 19 % річних з 07.03.2012, хоча вищевказаними положеннями Кредитного договору 1, Відповідач мав право змінювати, а саме встановлювати плаваючу процентну ставку лише з 07.09.2012. Позивач вважаючи, щоТОВ «Інтерфудс» відмовилося від виконання своїх зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами, звернувся з відповідним позовом до суду.

Під час розгляду справи від позивача ПАТ «Піреус Банк МКБ» надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення солідарно з ТОВ «Інтерфудс», ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за договором про надання кредиту у формі кредитної лінії №SME_WC/05575 від 07.09.2011 в розмірі 3 512 722,29 грн., оскільки вказана заборгованість вже була стягнута на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.06.2014 (Т. 3, а. с. 105). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2015 вказане клопотання було задоволено.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 6 , 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що відповідач, який добровільно погодився на умови кредитного договору повинен їх виконувати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 кредитного договору дата сплати процентів - 07 числа кожного календарного місяця протягом дії цього договору.

Згідно п. 5.8 частини №2 кредитного договору банк має право у будь-який час після настання випадку невиконання зобов'язань у випадках, передбачених цим договором та законодавством України, вимагати від позичальника повністю та/або частково достроково виконати його боргові зобов'язання, відповідно боргові зобов'язання у відповідній частині мають бути виконані у строк, що встановлений відповідною вимогою банку.

Випадком невиконання зобов'язань передбачені розділом 7 частини №2 кредитного договору є прострочення позичальником виконання боргових зобов'язань на строк понад сім календарних днів.

Пунктом 5.1. Розділу 5 договору №2 частини №2 позичальник зобов'язався повернути позикодавцю позику у встановлений строк, а у випадку, якщо такий строк не встановлено - протягом 30-ти днів з дня пред'явлення позикодавцем вимоги.

Відповідно до Кредитного договору процентна ставка за користування Кредитом у період з 07.09.2011 по 06.09.2012 встановлена сторонами у фіксованому розмірі: 17 % річних, а у період з 07.09.2012 по 06.09.2014 встановлена Плаваюча процентна ставка за користування Кредитом. Плаваюча процентна ставка за Договором складається з Базової ставки + Спред. Та не підлягає обмеженню максимальним розміром. Базовою ставкою визначена мінімальна процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб в валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк 6 (шість) місяців з виплатою процентів в кінці строку дії депозитного договору. При цьому Кредитним договором встановлено, що при зміні Плаваючої процентної ставки Договір про внесення змін до Кредитного договору сторонами не укладається, а змінений розмір ставки застосовується з дати її зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Разом з тим матеріали справи свідчать про те, що Банк по кредитному договору з 07.03.2012 в односторонньому порядку підвищив процентну ставку з 17 % до 19 % річних, хоча повинен був її змінити лише з 07.09.2012. Отже, до цієї дати процентна ставка мала бути фіксованою у розмірі 17 % річних.

Також, матеріали справи містять данні про те, що за Кредитним договором №2 з 07.03.2012 Банком також в односторонньому порядку було підвищено процентну ставку з 18 % до 20 % річних.

Пунктом 5.3.3. частини № 2 договору про надання кредиту у формі кредитної лінії № SME_WC/05575 від 07.09.2011 передбачено, що позичальник зобов'язався, починаючи з початку другого календарного місяця після отримання частково або повністю кредиту, проводити кредитові обороти по рахунках в АТ «Піреус Банк МКБ» у розмірі не меншому, ніж 95%. Розрахунок розміру таких показників (для цілей якого не включаються грошові обороти по кредиту) та контроль за дотримання позичальником зазначених показників здійснюється банком, виходячи з фінансової звітності позичальника та іншої інформації, що отримана банком на законних підставах.

Відповідно до п. 3.8. частини № 2 договору про надання овердрафту № ОВ-02/06-1 від 02.06.2011 сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником з будь-яких причин своїх зобов'язань за цим договором, за виключенням грошового зобов'язання, починаючи з наступного дня чи в будь-який інший день з дати невиконання та/або неналежного виконання позичальником такого зобов'язання та до дати належного виконання зазначеного зобов'язання, розмір процентної ставки за цим договором може бути збільшено на 2% річних додатково до розміру процентної ставки, визначеної в частині № 2 цього договору чи її розміру станом на відповідну дату і будуть нараховуватись банком за цією збільшеною процентною ставкою без додаткового погодження з позичальником до тієї дати, коли зазначене зобов'язання буде виконане належним чином, з чим позичальник погоджується шляхом підписання цього договору.

Пунктом 5.1.30 частини № 2 договору про надання овердрафту № ОВ-02/06-1 від 02.06.2011 передбачено, що позичальник зобов'язався, починаючи з другого місяця кредитування, забезпечити проведення 100% оборотів позичальника через рахунки, відкриті у АТ «Піреус Банк МКБ» протягом всього терміну дії цього договору, якщо інше не буде письмово погоджено з банком.

В ході судового засідання Банк не надав жодних доказів, які б підтвердили, що ТОВ «Інтерфудс» порушив свої договірні зобов'язання щодо забезпечення проведення 95% та 100% оборотів товариства через рахунки, відкриті в банку, або не допускав уповноважених представників банку на територію позичальника для проведення перевірки наявності та стану зберігання предметів забезпечення, а також не надав рішення банку, відповідно до якого було піднято відсоткову ставку за договорами.

Таким чином, відсоткова ставка була збільшена Банком в односторонньому порядку, всупереч вимог договору та законодавства.

Також, відповідно до п. З Частини №1 Кредитного договору, Банк із зазначених в даному пункті обставин, має право ініціювати зміну базової процентної ставки за надання кредиту визначеної Кредитним договором.

Разом з тим матеріали справи свідчать про те, що до позивача ніяких повідомлень щодо зміни розміру процентної ставки не надходило.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності вимог позивача за вказаним договором овердрафту.

Згідно з п. 6.2 частини №2 договору про надання овердрафту передбачено, що за несвоєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань позичальник сплачує банку пеню за кожний день порушення грошових зобов'язань, виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент такої сплати від суми простроченого/несвоєчасно сплаченого платежу.

Відповідно до п. 3.6 договору про надання овердрафту розмір процентної ставки за користування овердрафтом може бути змінено без підписання сторонами будь-яких додаткових угод у будь-який час, за умови направлення банком позичальнику поштою рекомендованим листом письмової пропозиції про зміну розміру процентної ставки, в якій зазначається запропонований новий розмір процентної ставки.

Відповідно до п. 3.6.1 договору про надання овердрафту підтвердженням надання позичальником згоди із запропонованим банком новим розміром процентної ставки може бути вчинення однієї чи декількох із зазначених нижче дій: здійснення позичальником сплати чергового платежу в рахунок погашення нарахованих процентів за користування овердрафтом незалежно від того чи така сплата була здійснена в повному обсязі чи в частині; отримання банком письмового повідомлення чи інформації у письмовому вигляді, яка свідчить про згоду позичальника із запропонованим новим розміром процентної ставки чи іншим чином підтверджує згоду позичальника щодо продовження користування наданим овердрафтом на нових умовах; укладення між банком та позичальником додаткової угоди до цього договору щодо зміни розміру процентної ставки.

Пунктом 1.9. Кредитного договору 2 передбачено, що Позивач має право відмовити позичальнику у надані Овердрафту та/або зменшити Ліміт Овердрафту, та/або відкликати Овердрафт та/або зупинити/призупинити надання Овердрафту за Кредитним договором 2, у випадку настання будь-якої із зазначених нижче подій: невиконання та/або неналежного виконання Позичальником будь-якого із своїх зобов'язань за Кредитним договором 2 та/або за будь-яким із інших договорів, укладених між Банком та Позичальником чи його майновим поручителем, що укладений з метою чи пов'язаний із забезпеченням належного виконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, та/або наявності у Позичальника прострочених зобов'язань перед Банком та/або іншими банками більше ніж на сім календарних днів. Та відповідно до встановленого договором порядку про зменшення ліміту Овердрафту.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що на час зменшення розміру ліміту за Кредитним договором №2 у позивача були відповідні підстави.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з ТОВ «Інтерфудс» заборгованості за вказаними договорами правильними.

Також, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення поруки за вказаними договорами.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Таким чином, договір поруки є таким способом забезпечення виконання зобов'язання, який полягає у залученні третьої особи - поручителя до основного зобов'язання, яке виникло між боржником та кредитором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що поручитель може ставити перед судом питання щодо визнання договору поруки припиненим, у разі реальної зміни Банком обсягу зобов'язання без згоди останнього, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності останнього.

Матеріали справи свідчать, що 02.06.2011 ПАТ «Піреус Банк МКБ» з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору про надання овердрафту від 02.06.2011 були укладені договори поруки № ОВ-02/06-1/S-3 з ОСОБА_5(т. 1, а. с. 50-53) та № ОВ-02/06-1/S-2 з ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 54-57). 07.09.2011 позивач з метою забезпечення виконання зобов'язань по договору про надання кредиту уклав договори поруки - № SME_WC/05575/S-8 з ОСОБА_5(т. 1, а. с.46-47) та № SME_WC/05575/S-7 з ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 48-49). Починаючи з 07.03.2012 процентна ставка за кредитом змінилася з 17% до 19% річних (т. 1, а. с. 19), але в порушення умов договору поручителі не були повідомлені Банком про вказані обставини.

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду України від 18.06.2012 у справі №6-73цс12, яка є обов'язковою при розгляді аналогічних справ усіма судами вказано, що поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Виходячи з того, що відповідачами доведено, а судом встановлено збільшення обсягу відповідальності поручителів у правовідносинах з ПАТ «Піреус Банк МКБ», колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо припинення поруки стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правильними.

Посилання позивача на існування рішень судів, які набрали законної сили, на підставі яких зазначені договори поруки були визнані дійсними, колегія суддів вважає безпідставними.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачу за його клопотаннями надавався час для надання суду для огляду вказаних рішень суду, але такі докази в суд надані не були. Більш того, представники відповідачів надали до суду інші докази, які свідчать про те, що вказаних рішень не існує в природі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги апелянта є недоведеними та такими, що не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

О.І.Шкоріна