Категорія 20 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Луценко В.В.,

за участю секретаря Маркевич Я.С.,

за участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору - купівлі продажу автомобіля та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.12.2015 року, ухвалене по даній справі,

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Honda Acсord, чорного кольору, № кузова НОМЕР_1.

Мотивуючи свої вимоги зазначила, що з серпня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 У шлюбі 16.08.2013 року ними придбано автомобіль, вартість якого складала 40 000 дол. США, з яких було сплачено подружжям власних коштів у розмірі 30 % від вартості автомобіля як перший внесок, а на решту суми було оформлено кредит на ОСОБА_6 у банку, автомобіль було передано в заставу та цього ж дня зареєстровано обтяження.

01.04.2015 року обтяження з автомобіля, за згодою обтяжувача в особі банку, було знято і автомобіль був відчужений чоловіком без її згоди, а кошти від продажу ним використані на власний розсуд, що послужило підставою для звернення з даним позовом в суд.

В листопаді 2015 року з зустрічним позовом в суд звернулась ОСОБА_7 про визнання права власності на транспортний засіб, а саме автомобіль марки Honda Acсord, чорного кольору, № кузова НОМЕР_1.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_5 звертаючись з первісним позовом в суд не визнає її - ОСОБА_7 права власності на вказаний автомобіль і намагається позбавити її цього права.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона придбала у ОСОБА_6 спірний автомобіль, про що було складено відповідну довідку-рахунок. До того ж вона надавала ОСОБА_6 кошти на придбання цього автомобіля та на погашення кредиту взятого на його придбання. На її переконання, вона є законним власником автомобіля, а тому вважає доцільним захистити своє право у такий спосіб.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2015 року в задоволені первісного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору - купівлі продажу автомобіля недійсним відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_7 право власності на автомобіль марки Honda Acсord, чорного кольору, № кузова НОМЕР_1.

З яким не погодилась ОСОБА_5 та оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення та постановлення нового, яким її позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля - задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити.

При цьому скаржник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначаючи, що помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що спірний автомобіль не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та, що ОСОБА_6 мав право на розпорядження цим автомобілем без згоди ОСОБА_5 Оскаржуваним рішенням суду її фактично позбавлено права власності на частку в автомобілі Honda Acсord.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції прийшла до такого висновку.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і за своїми наслідками тягнуть скасування оскаржуваного рішення.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 08.08.2009 року по 18.07.2014 р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

16.08.2013 року ОСОБА_6 надано банком кредит у сумі 159 000 грн. 00 коп. для придбання автомобіля Honda Accord 2013 року випуску, що підтверджується кредитним договором №3-0477/13/13-AnewW (а. с. 88-92).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль 15.08.2013 року був зареєстрований на ОСОБА_6 (а. с. 158).

Цього ж дня ОСОБА_6 передав у заставу автомобіль, марки Honda Accord 2013 року випуску, ПАТ «БАНК ФОРУМ», відповідно п. 1.3 договору вартість автомобіля становить 318000грн (а. с. 93- 96).

Згідно довідки - рахунку серії ААЕ №024205 від 17.02.2015 року ОСОБА_7 придбала легковий автомобіль Honda Accord за 149500грн (а. с. 158).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд посилався на встановлені обставини і дійшов висновку, що ОСОБА_5 не довела своїх позовних вимог.

Як на доказ своїх висновків суд посилався на наявну у Шевченківському районному суді м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розподіл спільного майна подружжя, до складу якого спірний автомобіль не увійшов.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Глава 8 СК України презюмує спільність майна подружжя набутого за час шлюбу та рівність часток кожного із них в цьому майні.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 роз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування та ін.

Спірний автомобіль придбавався як спільне майно подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Як вбачається із п. 2.1.8. Договору застави транспортного засобу №30158/13/13-ZS від 16.08.2013 року автомобіль Honda Accord кузов НОМЕР_1, рік випуску 2013, колір чорний, був переданий під заставу як спільне майно подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5, яка і надавала згоду на передачу його під заставу.

З матеріалів справи, а також з пояснень представника ОСОБА_6 не вбачається та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, що спірний автомобіль придбано за особисті кошти ОСОБА_6,.

Заява про намір ОСОБА_7 внести до ТОВ «ТД Автоцентр-Поділля» від імені її сина ОСОБА_6 кошти в сумі 159 000 грн. за договором купівлі-продажу (а. с. 173) не доводить, що ці кошти нею були внесені.

Окрім цього нею не доведено, що вказані кошти належали саме їй і на яких умовах вони мали бути сплачені (договір дарування, позики, тощо).

Стаття 57 СК України визначає випадки коли майно є особистою власністю подружжя.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи ці обставини встановлені не були, а тому, оскільки автомобіль марки Honda Acсord, чорного кольору, був придбаний ОСОБА_6 у шлюбі, то належить, як і йому, так і його колишній дружині ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою.

У випадку коли договір, який укладається одним із подружжя потребує нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також договір стосовно цінного майна, то в такому випадку згода на вчинення такого договору іншим із подружжя, відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 СК України, має бути подана письмово.

За правилами ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Доказів про те, що згода на відчуження автомобіля ОСОБА_5 надавалась, не здобуто, не знайшла свого підтвердження ця обставина і в ході апеляційного розгляду справи, а тому її позовні вимоги підлягають задоволенню у обраний нею спосіб захисту своїх прав (ч. 2 ст. 65 СК України).

Окрім того, доводи суду про наявність у Шевченківському районному суді м. Києва цивільної справи у якій не заявлено вимоги про поділ спірного автомобіля є безпідставними, зважаючи на те, що позов заявлений ОСОБА_6, який не був зацікавлений у поділі цього автомобіля.

З врахуванням наведеного позовні вимоги ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам, ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень статей 60, 65 СК України, як наслідок потягло за собою ухвалення необґрунтованого і незаконного рішення, яке не може залишатись в законній силі.

На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 65, 68 СК України та керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 14.12.2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору - купівлі продажу автомобіля та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору - купівлі продажу автомобіля задовольнити.

Визнати недійсним договір - купівлі продажу від 17.02.2015 року автомобіля марки «HONDA ACCORD» кузов НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (довідка - рахунок серії AAE №024205 від 17.02.2015 р.).

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 по 1201 грн. 30 коп. витрат понесених на оплату судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: