Справа № 126/2909/15-ц Провадження № 22-ц/772/1260/2016Головуючий в суді першої інстанції Рудь О. Г.
Категорія 55Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Берегового О.Ю.,

суддів Панасюка О.С., Рибчинського В.П.,

за участі секретаря Топольської В.О.,

позивача ОСОБА_2, представника відповідача Панчука О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Вінницький молочний завод «Рошен», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, про стягнення недорахованої заробітної плати та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року,

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Вінницький молочний завод «Рошен» про стягнення недорахованої заробітної плати та моральної шкоди.

Свій позов мотивує тим, що він працював на посаді електромонтера ПАТ «Бершадьмолоко» (нині ПАТ «Вінницький молочний завод «Рошен»).

У липні 2014 року позивача було звільнено із займаної посади, однак рішенням Бершадського районного суду від 23.10.2014 року його було поновлено на роботі. Стверджує, що після поновлення на роботі йому не проводили виплати у вигляді премії, у зв'язку з чим йому виплачувалась заробітна плата удвічі менша, як до звільнення.

Тому, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача безпідставно недораховану заробітну плату за період 2014-2015 років на суму 22 662 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Вінницький молочний завод «Рошен» про стягнення недорахованої заробітної плати та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати, справу направити на новий розгляд в суд першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з січня 2014 року по жовтень 2015 року позивач ОСОБА_2 працював на посаді електромонтера ПАТ «Бершадьмолоко», правонаступником якого являється ПАТ «Вінницький молочний завод «Рошен».

У липні 2014 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі наказу № 285 від 03.07.2014 року.

Наказом ПАТ «Бершадьмолоко» № 327Л від 31.07.2014 року позивача ОСОБА_2 поновлено на роботі та проведено перерахунок заробітної плати за липень 2014 року.

Рішенням Бершадського районного суду від 23.10.2014 року позивача ОСОБА_2 поновлено на роботі.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26.02.2015 року скасовано рішення Бершадського районного суду від 23.10.2014 року в частині поновлення позивача ОСОБА_2 на роботі, оскільки його було поновлено на роботі відповідно до наказу ПАТ «Бершадьмолоко», а тому необхідність поновлення на роботі в судовому порядку відпала.

Відповідно до довідки № 741 від 21.12.2015 року ПАТ «ВМЗ «Рошен» позивачу ОСОБА_2 виплачено заробітну плату за період роботи з січня 2014 року по жовтень 2015 року. Заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_2 відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що премія є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, тобто не входить до основної (обов'язкової) частини заробітної плати, яка підлягає безумовній виплаті працівнику, а є лише видом заохочення, стимулюванням працівника до покращення показників як своєї роботи так і підприємства в цілому.

Колегія суддів погоджується з такими висновками зважаючи на слідуюче:

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складає: основна заробітна плата. Це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону та ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно з Методичними рекомендаціями щодо організації матеріального стимулювання праці працівників підприємств і організацій, рекомендованими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 січня 2003 року № 23, премія - основний вид додаткової, понад основну заробітну плату, винагороди, яка виплачується працівникам за результатами їх трудової діяльності та виробництва в цілому за показниками та умовами оцінки цих результатів, визначеними підприємством.

У ст. 9-1 КЗпП України визначено, що підприємства, установи, організації в межах своїх повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

Премія носить не обов'язковий, а факультативний характер. Отже, нарахування і виплата премії не є обов'язком роботодавця, а є його правом, яке відповідно до ст. 97 КЗпП України встановлюється підприємством самостійно, на підставі локальних нормативних актів підприємства.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

З матеріалів справи вбачається, що преміювання працівників ЗАТ «Бершадьмолоко», найменування якого згідно з рішенням загальних зборів акціонерів на даний час було змінено на ПАТ «Вінницький молочний завод «Рошен», здійснюється відповідно до положення про преміювання, затвердженого наказом директора ЗАТ «Бершадьмолоко» 08 жовтня 2008 року.

Відповідно до п. 1.7 Положення «Про преміювання працівників закритого акціонерного товариства «Бершадьмолоко» з метою зацікавленості працівників в кінцевих результатах праці, зміцненні особистого здоров'я, розрахунок фактичного розміру премії по кожному працівнику до виплати проводиться з урахуванням наявності листка непрацездатності та конкретної участі кожного працівника у виробничому процесі за звітній період.

Відповідно до п. 1.3 Положення преміювання працівників проводиться за кожний показник окремо незалежно від виконання інших показників.

Пунктом 1.5 Положення передбачено, що встановлений розмір премії для промислово-виробничого персоналу визначається в залежності від фінансового стану підприємства.

Пунктом 1.6. Положення передбачено, що директор товариства може уточнювати встановлений згідно п. 1.4 розмір премії для кожного структурного підрозділу (працівника) в залежності від фінансових можливостей підприємства та особистого внеску кожного працівника щомісячно.

Відповідно до п. 3.14 положення директор має право позбавити конкретного працівника премії частково чи повністю, якщо ним допущені серйозні недоліки в роботі, не прийняті до уваги безпосереднім начальником даного працівника, а також на підставі пропозицій начальників інших структурних підрозділів.

Мотивуючи позивні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що він виконував свої обов'язки на рівні з іншими працівниками підприємства, однак, на відміну від них, був позбавлений премії.

Натомість, відповідач з такими посиланнями не погодився та зазначив, що у спірний період позивач мав низькі показники праці, в зв'язку з чим йому не було нараховано відповідних заохочувальних виплат.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Всупереч зазначених вимог, посилання позивача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Натомість, факт неналежного виконання позивачем своїх обов'язків підтверджується службовими записками старшого електромонтера ОСОБА_5 /а.с. 58, 60/.

За таких обставин, з урахуванням того, що нарахування премії працівникові є правом роботодавця, а не його обов'язком, і можливість позбавлення премії за недоліки у роботі передбачено таким локальним правовим актом, як «Положення про преміювання працівників закритого акціонерного товариства «Бершадьмолоко», позбавлення ОСОБА_2 премії з жовтня 2014 року по жовтень 2015 року, у зв'язку з неналежним виконанням ним своїх трудових обов'язків є таким, що здійснено відповідачем з дотриманням положень трудового законодавства.

Разом з тим, вірним є висновок суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про стягнення недорахованої заробітної плати.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: