СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/1208/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики,

В С Т А Н О В И В:

16.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості в розмірі 5 254,60 дол. США, що становить 120 855,80 грн., судовий збір в сумі 1 208,55 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.05.2015 року сторони уклали договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала грошову позику в сумі 119 100 грн. (5 178,00 дол. США), терміном до 19.05.2015 року. Відповідач зобов'язання за договором позики не виконує, коштів не повертає, а тому позивач просить стягнути суму боргу - 5 178 дол. США, а також 3 % річних за період з 20.05.2015 по 16.11.2015 року в сумі 76,70 дол. США (1 761,93 грн.).

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що в день написання розписки ОСОБА_2 кошти не отримувала, вони їй були надані в березні 2015 року, а в травні, згідно досягнутих усних домовленостей, вона була зобов'язана їх повернути, проте не повернула, тому сторони домовилися підписати договір позики. ОСОБА_1 також зазначила, що відповідачу надавалися кошти у сумі 110 000 грн. і 450 дол. США. Також позивач визнає факт повернення коштів у розмірі 300 дол. США.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що зазначені у договорі позики кошти вона не отримувала, фактично у березні 2015 року їй були надані коти у сумі 16 000 грн. і 450 дол. США, які вона повернула.

Встановлено, що 10.05.2015 року ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) підписали договір позики, оригінал якого оглянуто судом, а копія міститься в матеріалах справи (а. с. 6). Відповідно до п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти готівкою у сумі 119 100 грн., що є еквівалентом 5 178 дол. США, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Грошові кошти передані позикодавцем та одержані позичальником готівкою до підписання цього договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в еквіваленті 5 178 дол. США, що були передані їй позикодавцем) у строк до 19.05.2015 року (п. 3).

Проте, з пояснень сторін встановлено, що 10.05.2015 року жодні кошти не передавалися, а лише було підписано договір у зв'язку із досягненням сторонами певних домовленостей щодо повернення коштів, які було надано в березні 2015 року.

Сторони визнають, що договір позики було укладено з метою гарантування повернення наданих раніше коштів. Проте, надані сторонами пояснення не підтверджують суми наданих коштів, позивач стверджує, що кошти надавалися у сумі 110 000 грн. і 450 дол. США., а відповідач, що у сумі 16 000 грн. і 450 дол. США.

Встановлено, що в іноземній валюті було надано лише 450 дол. США, дана обставина визнається сторонами, а тому не підлягає доведенню. Кошти в сумі 5 178 дол. США не надавалися, інша сума коштів була в національній валюті.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тобто, чинне законодавство відносить договір позики до реальних договорів, обов'язковою умовою укладення якого окрім досягнення згоди сторін ще є передача речі, коштів, вчинення фактичних дій.

Судом достовірно встановлено і визнається сторонами, що за договором від 10.05.2015 року кошти не передавалися, кошти в сумі 5 178 дол. США взагалі не надавалися, суми, що фактично надавалися, не відповідають зазначеним у розписці, а тому в силу ст. 1046 ЦК України договір позики від 10.05.2015 року вважається не укладеним. Оскільки договір не укладений, то у сторін не виникли права і обов'язки за вказаним договором, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову про стягнення коштів за договором позики від 10.05.2015 року.

Суд враховує пояснення сторін, згідно яких у березні 2015 року певна сума коштів надавалася у гривні та 450 дол. США, проте позивач просить стягнути заборгованість у розмірі в розмірі 5 254,60 дол. США, які фактично у такій валюті не надавалися, що свідчить про безпідставність заявлених вимог.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 5 254,60 дол. США за договором позики від 10.05.2015 року.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 31, 59-61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1046 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ