АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення коштів за прострочення виконання грошового зобов'язання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з названим позовом.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.05.2015року, стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 41 571,11 грн. страхового відшкодування.

Оскільки страхова компанія виплатила страхове відшкодування лише 02 липня 2015 року, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 16.04.2014 по 02.07.2015 у розмірі 44 381,70 грн., з яких:

15 803,86 грн. - пеня за кожний день прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ;

27 064,20 грн. - сума інфляційного збільшення суми боргу за весь час прострочення;

1 513,64 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 10 грудня 2015 року вказаний позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено час, коли страховій компанії стало відомо про обов'язок виплатити страхове відшкодування позивачу, що унеможливлює встановлення судом періоду, за який підлягає стягненню пеня, інфляція та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.05.2015 року, стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 41 571,11 грн. страхового відшкодування.

На виконання даного рішення 02 липня 2015 року ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснила виплату страхового відшкодування в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що з страхової компанії за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 16.04.2014 року по 02.07.2015 року підлягає стягненню пеня, інфляція та 3 % річних.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при розгляді справи про виплату страхового відшкодування заявляв вимоги про стягнення пені за несвоєчасну виплату. В позові в цій частині було відмовлено.

Підставами пред'явленого в даній справі позову в цій частині є положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідного до яких, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Доводи позивача про те, що страхова компанія має сплатити пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування після ухвалення рішення про його стягнення до моменту фактичної виплати (з 19 травня 2015 року по 02 липня 2015 року), є необґрунтованими, оскільки вищенаведена норма не може бути застосована у даній справі, позаяк вона стосується розгляду судом справи про дорожньо-транспортну пригоду.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з інших підстав.

Стаття 625 ЦК України встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого можуть застосовуватись норми ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, за період з 19 травня 2015 року по 02 липня 2015 року з страхової компанії на користь позивача підлягають стягненню інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 166 грн. 28 коп. та 3% річних в розмірі 153 грн. 76 коп.

Протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 10 грудня 2015 року постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 грудня скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 166 грн. 28 коп., 3% річних в розмірі 153 грн. 76 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 511 грн. 56 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук