Справа № 450/629/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/826/16 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_6, його представника - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про зобов'язання вчинити дії, встановлення опіки і призначення опікуна,-

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просив: зобов'язати названий орган опіки та піклування подати до суду подання про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_7; встановити опіку над недієздатною та призначити його опікуном недієздатної ОСОБА_7

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що згідно з рішенням органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області його та відповідача ОСОБА_2 рекомендовано призначити опікунами недієздатної ОСОБА_7, однак, відповідач ОСОБА_2 заперечує щодо призначення його опікуном і бажає самостійно здійснювати опіку над недієздатною сестрою. Зазначає, що він теж заперечує проти призначення відповідача ОСОБА_2 опікуном, оскільки вона діє не в інтересах недієздатної, а в особистих інтересах, пов'язаних із можливістю розпоряджатись та користуватись житлом та майном недієздатної. Крім того, вказував, що усі документи, які необхідні для вирішення питання про призначення його опікуном, він подав, однак, орган опіки та піклування, незважаючи на неодноразові звернення, не підготувало відповідне подання та не подало його до суду.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.11.2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Встановлено опіку над ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає у АДРЕСА_1, та призначено їй опікуна ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає в АДРЕСА_2.

У задоволенні позовної вимоги про зобов'язання органу опіки та піклування подати до суду подання про призначення ОСОБА_6 опікуном недієздатної ОСОБА_7 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржила представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд, вирішуючи питання про встановлення опіки над недієздатною та призначення їй опікуна, всупереч вимогам Глави 6 ЦК України, не з'ясував, чи відповідає ОСОБА_6 вимогам, встановленим законом для опікуна, чи його поведінка та інтереси не суперечать інтересам підопічної, та не з'ясував особистих стосунків між ними, а також можливість позивача виконувати обов'язки опікуна. На думку апелянта, позивач в силу свого похилого віку та стану здоров'я не може опікуватися хворою сестрою та надати їй належний догляд, до того ж, він проживає разом із сином, який є інвалідом 2 групи внаслідок наявного у нього психічного захворювання і теж потребує відповідного догляду позивача.

Апелянт вважає, що висновок суду про відсутність обставин, визначених статтею 64 ЦК України, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки судом не враховано, що позивач всупереч інтересам недієздатної вчиняв дії щодо укладення недієздатною правочинів по відчуженню належного їй нерухомого майна на користь своєї дружини, які за рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20.05.2014 року були визнані недійсними.

Апелянт звертає увагу суду на те, що бажання бути опікуном недієздатної у позивача виникло раптово і, на її думку, для того, щоб не допустити поновлення майнових прав недієздатної, оскільки позивач раніше ніколи не виявляв бажання бути опікуном недієздатної сестри, а нею завжди опікувалась відповідач ОСОБА_2, яка проживає разом з недієздатною сестрою і яка була призначена її опікуном за рішенням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 23.11.2007 року, проте, цих обставин суд не врахував і належної правової оцінки доказам на їх підтвердження, не дав. Крім того, зазначає, що суд безпідставно відмовив їхній стороні у задоволенні клопотання про виклик свідків, які б підтвердили наведені ними обставини, та, вирішуючи у 2015 році питання про призначення опікуна недієздатній, взяв до уваги медичний висновок про стан здоров'я позивача, складений ще у 2013 році.

Апелянт вважає неправильним та цілком формальним висновок суду першої інстанції про призначення ОСОБА_6 опікуном недієздатної з тих підстав, що ОСОБА_2 вимог про призначення її опікуном суду не заявляла, оскільки суд вирішив питання про призначення опікуна недієздатній з порушенням вимог закону, без урахування інтересів недієздатної та без урахування бажання ОСОБА_2 бути опікуном своєї сестри, функції якого вона виконує впродовж уже тривалого періоду часу.

В судове засідання апеляційного суду представник органу опіки та піклування Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області жодного разу не з'вився, хоча про час та місце розгляду справи названий орган опіки та піклування був належним чином повідомлений, а тому, розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про встановлення опіки та призначення його опікуном з наступних підстав.

Статтею 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 63 ЦК України, фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або декількох опікунів.

За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна, зокрема, у разі невиконання нею своїх обов'язків, визначених статтею 67 ЦК України, та у разі порушення прав підопічного (ч.3 ст.75 ЦК).

Таким чином, вказаними вище нормами матеріального закону чітко визначений порядок призначення опікуна фізичній особі, яка визнана судом недієздатною, та звільнення особи, призначеної опікуном, від виконання обов'язків опікуна.

Порядок розгляду судом справ про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна регулюється главою 2 розділу ІУ ЦПК України.

Частиною другою та четвертою статті 234 ЦПК України передбачено, що справи про визнання фізичної особи недієздатною підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження у складі одного судді і двох народних засідателів.

У відповідності до ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, за участю заявника і заінтересованих осіб.

У відповідності до ч.3 ст.237 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

У відповідності до ч.1 ст.241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Отже, з урахуванням наведених вище норм матеріального та процесуального закону, які є імперативними, питання про призначення недієздатній особі опікуна вирішується судом в порядку окремого провадження розгляду справ за заявою особи, яка бажає бути опікуном і відноситься до членів осіб недієздатної особи або до її близьких родичів, незалежно від їх спільного проживання, за поданням органу опіки та піклування, підготовленого, зокрема, за наслідками розгляду заяв осіб, які виявили бажання бути опікунами недієздатної особи, або за заявою психіатричного закладу, в якому знаходиться недієздатна особа.

При цьому, у будь-якому разі, повинно бути подання органу опіки та піклування для вирішення судом питання призначення недієздатній особі опікуна.

Судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02.06.2006 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною та встановлено над нею опіку (а.с.3). Питання про призначення опікуна недієздатній ОСОБА_7 суд не вирішував.

Таким чином, необхідності у вирішенні судом знову питання встановлення над недієздатною ОСОБА_7 опіки не було.

ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є, відповідно, рідним братом та рідною сестрою та недієздатної ОСОБА_7.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №1074 від 23.11.2007 року, винесеним на підставі заяви ОСОБА_2 та рекомендацій опікунської ради цієї районної адміністрації від 16.11.2007 року (протокол №23), було встановлено опіку над майном та житлом недієздатної ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходилось за адресою: АДРЕСА_2, і призначено ОСОБА_2 опікуном недієздатної та опікуном її майна ( а.с.38).

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №191 від 21.02.2008 року надано дозвіл ОСОБА_2, оскільки вона була призначена опікуном недієздатної ОСОБА_7 за вказаним вище розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №1074 від 23.11.2007 року, від імені недієздатної прийняти спадщину після смерті її матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, та отримати свідоцтво про право на спадщину на ОСОБА_7 на житловий будинок з господарськими будівлями (спорудами) та земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.89).

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №238 від 14.06.2013 року встановлено опіку над житлом та майном недієздатної ОСОБА_7, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке недієздатна ОСОБА_7 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_8, і призначено ОСОБА_2 опікуном над цим майном (а.с. 91).

За результатами розгляду подання прокурора Галицького району м.Львова від 05.03.2014 року «Про скасування розпорядження №238 від 14.06.2013 року «Про встановлення опіки та призначення опікуна над житлом та майном недієздатної ОСОБА_7» Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради було прийнято розпорядження №104 від 27.03.2014 року, яким пункт 3 розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №191 від 21.02.2008 року «Про надання дозволу гр.ОСОБА_2 прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину» та розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №238 від 14.06.2013 року «Про встановлення опіки та призначення опікуна над житлом та майном недієздатної ОСОБА_7» визнано такими, що втратили чинність (а.с.93).

05.05.2014 року ОСОБА_2, а 12.03.2014 року ОСОБА_6, на ім'я голови Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (за місцем проживання недієздатної ОСОБА_7) були подані заяви з доданими до них документами про призначення їх опікунами недієздатної ОСОБА_7 (а.с.241-247).

За результатами розгляду цих заяв, рішенням виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №10 від 10.06.2014 року визнано за доцільне призначити опікунами недієздатної ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 - одночасно (а.с. 96, 241 зворот).

У січні 2014 року ОСОБА_2 подала до суду заяву в порядку окремого провадження, в якій просила призначити її опікуном недієздатної ОСОБА_7 (Справа №450/135/14-ц).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.04.2014 року (Справа №450/135/14-ц) у задоволенні заяви ОСОБА_2 було відмовлено з тих підстав, що нормами Цивільного процесуального кодексу України не передбачено право фізичної особи на звернення до суду із заявою про призначення опікуна недієздатної, оскільки такі справи розглядаються судом виключно за поданням органу опіки та піклування (а.с.43).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 11.08.2014 року вказане вище рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.04.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 було теж відмовлено, але з інших підстав, а саме, тому, що за наявності рішення виконавчого комітету Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №10 від 10.06.2014 року про призначення опікунами недієздатної ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 одночасно, заява про призначення опікуном недієздатної лише однієї ОСОБА_2 задоволенню не підлягає (а.с.50-51).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2014 року вказані вище рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.45-49).

Скасовуючи зазначені рішення судів, суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що в порушення вимог ст.241 ЦПК України суди не вирішили питання про отримання від органу опіки та піклування відповідного подання, що унеможливлює прийняття рішення судом в порядку, передбаченому главою 2 розділу ІУ ЦПК України, за заявою ОСОБА_2

На новому розгляді справи, Пустомитівський районний суд Львівської області висновків суду касаційної інстанції не врахував, а за клопотанням представника заінтересованої особи ОСОБА_6 ухвалою від 19.02.2015 року залишив заяву ОСОБА_2 без розгляду з тих підстав, що між сторонами існує спір про право, оскільки ОСОБА_6 мав намір теж звернутись до суду з вимогою про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_7 (а.с.52).

Ця ухвала суду учасниками судового розгляду у справі №450/135/14-ц не оскаржувалась.

30.03.2015 року орган опіки та піклування Скнилівської сільської ради Путомитівського району Львівської області подав до суду подання, в якому просив суд призначити опікунами недієздатної ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане подання було долучено судом до матеріалів даної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та органу опіки та піклування про призначення його опікуном ОСОБА_7 (а.с.97-98).

Вирішуючи питання про призначення опікуном недієздатної ОСОБА_7 лише ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 позовних вимог про призначення її опікуном недієздатної ОСОБА_7 не заявляла.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки при вирішенні даного питання суд порушив наведені вище норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи в частині заявлених ОСОБА_6 позовних вимог про встановлення опіки та призначення його опікуном.

В порушення вказаних вище норм процесуального права, суд першої інстанції вирішив питання встановлення опіки над недієздатною ОСОБА_7 та призначення їй опікуна в порядку позовного провадження, а не в порядку окремого провадження, як того вимагає процесуальний закон (глава 2 розділу ІУ ЦПК України), безпідставно задовольнивши такі позовні вимоги ОСОБА_6, звернені до відповідача ОСОБА_2, яка не може бути відповідачем по даній категорії справ, а лише може бути заінтересованою особою, або також заявником.

Крім того, вирішивши питання призначення опікуна недієздатній особі в порядку позовного провадження та, відповідно, обмеживши розгляд даної справи лише заявленими позовними вимогами ОСОБА_6, суд першої інстанції в такий спосіб порушив права ОСОБА_2, визначені статтею 63 ЦК України, оскільки вона також подавала до органу опіки та піклування заяву про призначення її опікуном недієздатної сестри, отримавши позитивний висновок цього органу у вказаному вище поданні.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право між особами, які бажають бути опікунами недієздатної особи і відносно обох з яких є подання органу опіки та піклування, є безпідставним і суперечить вказаним вище нормам матеріального та процесуального права, оскільки питання про призначення опікуна (опікунів) недієздатній ОСОБА_7 повинно вирішуватись судом в порядку окремого провадження з урахуванням заяв осіб, які бажають бути опікунами недієздатної, та за наявності подання органу опіки та піклування.

Враховуючи ту обставину, що справа розглянута судом першої інстанції в порядку позовного провадження, апеляційний суд в силу вимог ст.303 ЦПК України не може вийти за межі заявлених у даній справі позовних вимог.

Таким чином, допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про встановлення опіки та призначення його опікуномнедієздатної ОСОБА_7 підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог з наведених вище мотивів, що не позбавляє його права, в тому числі й права ОСОБА_2, звернутись до суду із заявою про призначення опікуном недієздатної ОСОБА_7 в порядку окремого провадження.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги не стосуються оскарження рішення суду першої інстанції щодо відмови позивачеві у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання органу опіки та піклування подати до суду подання про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_7, - підстав для скасування рішення суду в цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2015 рокув частині задоволених позовних вимог ОСОБА_6 про встановлення опіки та призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.

В решті рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.