УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, кредитна спілка «Простір», публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 3 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаною вище скаргою, посилаючись на те, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Олександрійського МРУЮ) Загорулько І.М. накладено арешт на належну йому Ѕ частину будинку по АДРЕСА_1.

Скаржник зазначав, що постанова була винесена неправомірно, без початкового з'ясування наявності у боржника грошових коштів для виконання зобов'язання та подальшого звернення стягнення на них.

Крім того, належний йому та його матері на праві спільної сумісної власності житловий будинок, на який накладено арешт, перебуває у заставі публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»).

Звернення стягнення на зазначене майно є неправомірним, оскільки половина цієї нерухомості належить йому на праві власності як фізичній особі, в той час як державний виконавець наклав арешт із зазначенням, що воно належить суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_4 просив скаргу задовольнити та визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС Олександрійського МРУЮ Загорулько І.М. щодо накладення арешту на Ѕ частину вказаного будинку, скасувати постанову державного виконавця ВДВС Олександрійського МРУЮ Загорулько І.М. від 24 березня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 3 вересня 2015 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані ухвали, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і постановити нову ухвалу про задоволення його скарги.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 386-388 ЦПК України, із дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із правомірності дій державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Підприємницька діяльність - це діяльність фізичної особи-підприємця під особисту майнову відповідальність та на власний ризик.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, дії державного виконавця щодо накладення арешту на належну ОСОБА_4 як фізичній особі Ѕ частину житлового будинку є правомірними.

Державним виконавцем ВДВС Олександрійського МРУЮ не порушено вимог, передбачених ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки фактичне виконання та реалізація арештованого майна не провадилися.

Отже, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 3 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик