У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Нікопольського учбово-виробничого підприємства Дніпропетровського учбово-виробничого об'єднання «Луч» Українського товариства сліпих про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 17 червня 2014 року по 25 серпня 2015 року він працював у Нікопольському учбово-виробничому підприємстві Дніпропетровського учбово-виробничого об'єднання «Луч» Українського товариства сліпих на посаді 0,5 штатної одиниці юрисконсульта.

У зв'язку із зменшенням обсягу навантаження підприємства, відсутністю претензійної роботи, браку обігових коштів, фінансово-економічної ситуації в країні, а також у зв'язку зі змінами організації виробництва і праці наказами відповідача від 21 травня 2015 року № 49 та від 25 червня 2015 року № 66 була скорочена посада юрисконсульта 0,5 штатних одиниць з окладом 841 грн. Наказом від 25 серпня 2015 року № 14к його було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважав своє звільнення незаконним та просив скасувати: накази Нікопольського учбово-виробничого підприємства Дніпропетровського учбово-виробничого об'єднання «Луч» Українського товариства сліпих від 21 травня 2015 року № 49 про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників, від 25 червня 2015року № 66 про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників, від 25 серпня 2015 року № 14к про звільнення його з посади 0,5 штатних одиниць юрисконсульта Нікопольського учбово-виробничого підприємства Дніпропетровського учбово-виробничого об'єднання «Луч» Українського товариства сліпих, у зв'язку із скороченням штату; поновити його з 25 серпня 2015 року на раніше займаній посаді, а також стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 серпня 2015 року по день поновлення на роботі.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про безпідставність і недоведеність заявлених позивачем вимог, оскільки належні і допустимі докази у справі, яким судами у відповідності до ст. ст. 60, 212 ЦПК України надано належну оцінку свідчать про те, що звільнення позивача з роботи було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, зокрема, за два місяці до вивільнення працівника, його було повідомлено про ймовірну дати звільнення (а. с. 53). У відповідності до ст. 43 КЗпП України 25 серпня 2015 року відповідачем було отримано згоду профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_4 з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 59-60). Також встановлено, що на день вивільнення працівника на підприємстві були відсутні вакантні посади, про що свідчить довідка (а. с. 63), тому переведення позивача на іншу вакантну посаду було неможливим.

Встановивши ці обставини у справі суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Такий висновок судів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-491цс15.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов
А.О. Леванчук І.К. Парінова

Колегія суддів: