Провадження № 2/522/975/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 24.10.2009 р. у загальному розмірі 434840,80 грн. (з яких : основний борг 326400,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ (21,76 грн. за 1 дол. США) на 23.06.2015 р. дорівнює 15000,00 дол. США; три проценти річних 29376,00 грн.; пеня 79064,80 грн.).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що, по-перше, 24.10.2009 р. між ним і відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 15000,00 дол. США, й на підтвердження факту укладення цього договору, його умов та одержання грошових коштів відповідач видав йому письмову розписку, яка не містить кінцевої дати повернення боргу і є безстроковою; і, по-друге, позика була надана для закупівлі корів нетелів, оскільки за усним договором між ним і відповідачем передбачалось спільне ведення господарства та розполяжу прибутку порівну, але спільне ведення господарства між ними не здійснюється, розподілу прибутку між ними не має і позичені кошти відповідач не повертає, на його прохання не звертає та уникає зустрічі й ухиляється від виконання зобовязання.

В судовому засіданні 22 січня 2016 року позивач підтримав позов, а відповідач не визнав позов.

21 березня 2016 року позивач подав адресовану суду свою письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в тексті якої також вказав, що позов підтримує в повному обсязі. Ця заява позивача приєднана судом до матеріалів справи.

Відповідач подав адресовані суду свої письмові заперечення на позов, які приєднані судом до матеріалів справи, але не повідомив суду причину своєї неявки в судове засідання 21 березня 2016 року, хоча про дату і місце наступного розгляду справи був повідомлений в суді 05 лютого 2016 року під розписку відповідно до положень ч. 3 ст. 191 ЦПК України.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом установлено, що з метою ведення спільного господарства, 24 жовтня 2009 року позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США для придбання корів - нетелів, на підтвердження чого відповідач видав позивачеві письмову розписку (а.с.6).

Факт придбання відповідачем корів нетелів для позивача за рахунок отриманих відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 15000,00 дол. США за вищевказаною розпискою від 24 жовтня 2009 року не заперечувався сторонами в судовому засіданні 22 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Більш того, судом установлено, що 04 січня 2014 року позивач в присутності ветеринарного лікаря ОСОБА_4, завідуючої ферми ОСОБА_1 та колишнього завідуючого ферми ОСОБА_5, склав акт обстеження, в тексті якого вказав, що 16.02.2010 року йому було передано у приватну власність 11 голів нетелів породи 021, закупівлю яких здійснив директор ТОВ «Кристал-2» ОСОБА_3 за отримані від нього грошові кошти в сумі 15000,00 дол. США, та що за усним договором 11 голів нетелів, які належать йому на праві власності, залишились на відкормі у ТОВ «Кристал-2», яке веде облік привісу тварин, надою молока, приплоду, а весь прибуток (привіс тварин, удій молока, приплід) розподіляється між ними у рівних частинах у гривневому вираженні.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що доводи позивача стосовно того, що 24 жовтня 2009 року між ним і відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого він позичив грошові кошти в сумі 15000,00 грн. відповідачу, який ухиляється від виконання свого грошового зобовязання за цим договором щодо повернення йому позичених грошових коштів, не відповідають дійсності.

Таким чином, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у звязку їх недоведеністю.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.А. Ільченко