Справа №591/2305/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/395/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подану через представника ОСОБА_5,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7,

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2016 року позов ПАТ "Брокбізнесбанк" задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед ПАТ "Брокбізнесбанк" за кредитним договором № 64/3-ф від 19 грудня 2007 року в сумі 267948,90 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 62,22 кв.м, житловою площею 36,80 кв.м зі всіма невід'ємними її приналежностями, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з визначенням способу реалізації - продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні, за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі по 1339,74 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині вирішення питання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені і постановлення нового рішення в цій частині з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

19 грудня 2007 року між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 64/3-ф, відповідно до якого банк надав кредит у сумі 180600 грн. строком з 19 грудня 2007 року по 15 грудня 2017 року зі сплатою 17,5% відсотків річних.

Пунктом 4.1. кредитного договору визначено, що позичальник повертає банку позичку на умовах п. 2.1.договору зі сплатою відсотків та позички згідно строкового зобов'язання.

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення позики та (або) відсотків за користування, банк має право стягнути з позичальника пеню, яка нараховується виходячи з подвійної ставки НБУ від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочки.

Пунктами 6.2., 6.4. кредитного договору передбачено, що банк має право достроково припинити свої зобов'язання за цим договором і вимагати від позичальника повернення всієї заборгованості, включаючи позику, відсотки і пеню, зокрема при несвоєчасній сплаті позичальником відсотків за користування позикою та пені, передбачених цим договором. Банк повідомляє позичальника про дострокове припинення своїх зобов'язань за договором і стягненні позики, відсотків, пені в письмовій формі (т.1 а.с.9-13).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 19 грудня 2007 року між ПАТ "Брокбізнесбанк" та ОСОБА_3, ОСОБА_6, які є майновими поручителями за виконання зобов'язань ОСОБА_7, був укладений Іпотечний договір № 64/3-ф.

Відповідно до Іпотечного договору в іпотеку було передане нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності іпотекодавцям.

Вартість предмета іпотеки становить 258127 грн. ( ас.14-18).

Відповідно до п. 4.1.3. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за договором про іпотечний кредит та/або договором в тому числі:

- невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання за договором про іпотечний кредит в цілому або будь-якій його частині;

- в разі невиконання зобов'язань, що визначені п. 4.3. цього договору.

Пунктом 4.3.10. іпотечного договору передбачено, що іпотекодавець зобов'язаний на момент укладення договору за власний рахунок застрахувати предмет іпотеки на суму оцінки, вказану в п.1.5 цього договору зі страховиком, що рекомендований іпотекодержателем, зокрема, але не виключно, від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування на користь іпотекодержателя на весь період дії договору про іпотечний кредит збільшений на 30 днів та надати іпотекодержателю належним чином оформлені відповідні документи на підтвердження вчинення таких дій. У разі настання страхового випадку за таким договором страхування іпотекодержатель набуває право вимоги до страховика.

За п 7.1. за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених п. 4.3 цього договору, іпотекодавець сплачує іпотекодержателю штраф у розмірі 5 % від вартості предмета іпотеки, що визначена в цьому договорі (т.1 а.с.14-19).

Як на підставу для задоволення позову ПАТ "Брокбізнесбанк" посилався на те, що ОСОБА_7 не виконує взяті на себе перед банком зобов'язання.

Станом на 05 лютого 2015 року заборгованість по кредитному договору № 64/3 -ф від 19 грудня 2007 року становить 267948,90 грн., з яких:

- заборгованість по кредиту - 138698,07 грн.;

- заборгованість по процентам - 28890,23 грн.;

- пеня за прострочення сплати кредиту - 49498,07 грн.;

- пеня за прострочення сплати процентів - 8389,21 грн.;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами за несплаченим кредитом (3% річних згідно ст. 625 ЦК ) - 9851,92 грн.;

- проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами за несплаченими процентами (3% річних згідно ст. 625 ЦК ) - 1285,01 грн.;

- сума індексу інфляції простроченої заборгованості за несплаченим кредитом - 24958,46 грн.;

- сума індексу інфляції простроченої заборгованості за несплаченими процентами - 4459,67 грн.;

- штраф згідно п. 7.1 Іпотечного договору за порушення п. 4.3.10 договору - 1918,25 грн. (т.1 а.с.20-31).

Останній платіж по погашенню кредиту та інших нарахованих платежів ОСОБА_7 здійснив 20 грудня 2013 року в розмірі 2953,06 грн. (т.2 а.с.58-60).

Внаслідок порушення позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся з вимогою б/н від 31 липня 2014 року до позичальника про погашення простроченої заборгованості (т.1 а.с.32-33).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 липня 2015 року був задоволений позов ПАТ "Брокбізнесбанк" і стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_9 на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" заборгованість за кредитним договором № 64/3-ф від 19.12.2007 р. у розмірі 266 030 грн. 65 коп. ( справа№592/2443/15-ц, провадження №2/592/1075/15).

19 серпня 2014 року ПАТ "Брокбізнесбанк" направив відповідні вимоги майновим поручителям, тобто відповідачам у справі (т.1 а.с.34-37).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилаються на незаконність рішення суду в частині стягнення пені, загальна сума якої була розрахована починаючи з 2008 року, в той час як вони подавали заяву про застосування позовної давності. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подавали заяву про застосування позовної давності ( т. 1 ас. 180).

Залишаючи без задоволення названу заяву та стягуючи пеню, розмір якої розрахований з 2008 року, суд першої інстанції виходив з того, що "відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в 1 рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки. Для даного випадку, як зазначив суд першої інстанції, 1 рік повинен відраховуватися від дати надсилання банком вимог про сплату боргу, який не було здійснено".

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах та належної правової оцінки зібраних у справі доказів. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині застосування судом норм закону щодо позовної давності, колегія суддів виходять із такого.

Сторони встановили як строк дії договору - "до виконання зобов'язання за Договором про іпотечний кредит в повному обсязі" (п. 9.1), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 15.12.2017 р.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом останній платіж по погашенню кредиту та інших нарахованих платежів ОСОБА_7 здійснив 20 грудня 2013 року, у той час як з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором банк звернувся 27 березня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (додаток № 1 до кредитного договору) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

У зв'язку з наведеним висновок суду першої інстанції про те, що початок перебігу позовної давності за вимогами про сплату пені слід відраховувати з дати надсилання банком вимоги про сплату боргу, - не ґрунтується на законі.

При цьому колегія суддів керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом Укораїни у постановах від 06 листиопада 2013 року у справі № 6-116цс13; від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-133цс14 та ін.

За наведених обставин постановлене у справі рішення в частині вирішення спору про стягнення пені підлягає зміні. Позов про стягнення пені підлягає частковому задоволенню, в межах однорічного строку позовної давності.

Відповідно до наданого ПАТ"Брокбізнесбанк" розрахунку розмір пені за останній рік перед зверненням Банку до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 станом на 05 лютого 2015 року складає: пеня за прострочення сплати кредиту - 2298 грн. 07 коп.; пеня за прострочення сплати процентів - 3089 грн. 41 коп.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що позов про стягнення пені підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірах 2298 грн. 07 коп. та 3089 грн. 41 коп.

В іншій частині постановлене у справі рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, подану через представника ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 січня 2016 року в частині вирішення спору про стягнення пені змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції :

"В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством "Брокбізнесбанк" за кредитним договором № 64/3-ф від 19 грудня 2007 року станом на 05 лютого 2015 року в сумі 215449 грн. 10 коп. (двісті п'ятнадцять тисяч чотириста сорок дев'ять грн. 10 коп.) , а саме:

заборгованість по кредиту - 138 698 грн. 07 коп.;

заборгованість по процентам - 28 890, грн. 23 коп.;

пеня за прострочення сплати кредиту - 2298 грн. 07 коп. ;

пеня за прострочення сплати процентів - 3089 грн. 41 коп. ;

проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами за несплаченим кредитом - 9 851 грн. 92 коп.;

проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами за несплаченими процентами - 1285 грн. 01 коп.;

сума індексу інфляції простроченої заборгованості за несплаченим кредитом - 24 958 грн. 46 коп.;

сума індексу інфляції простроченої заборгованості за несплаченими процентами - 4 459 грн. 67 коп.;

штраф згідно п. 7.1 Іпотечного договору за порушення п. 4.3.10 договору - 1918 грн. 25 коп. -

звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 62,22 кв.м, житловою площею 36,80 кв.м зі всіма невід'ємними її приналежностями, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з визначенням способу реалізації - продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження".

В іншій частині рішення суду залишається без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -