Справа № 490/425/16-ц
н/п 2-п/490/22/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року у цивільній справі № 490/9045/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року у цивільній справі № 490/9045/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог заявниця посилалася на те, що вона не була присутня при розгляді вищезазначеної справи, жодного повідомлення про призначення справи до розгляду не отримувала. При цьому, зазначала, що Банк, на її думку, приховав від суду той факт, що між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено новий договір поруки, у звязку з чим останній замість заявниці, на її думку, став відповідати за виконання ОСОБА_3 умов Кредитного договору.

Крім того, посилалася на те, що у Договорі поруки, укладеному з нею, вказано про солідарний обовязок з боржником, а суд, на її переконання, неправомірно стягнув всю заборгованість лише з неї.

За такого, ОСОБА_1 просила про скасування заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, та призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Заявниця до суду не зявилася. При цьому, від її представника до суду надійшла заява про відкладення розгляду заяви на іншу дату через її зайнятість у іншому судовому процесі.

В той же час, представник позивачки не надала до суду жодних доказів, які б свідчили про поважність причин її неявки у судове засідання. Крім того, участь у справі представника не перешкоджає заявниці особисто взяти участь у судовому засіданні, однак вона таким правом не скористалася, жодної заяви до суду не надала.

Згідно з ч. 1 ст. 231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За такого, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» до суду також не зявився. При цьому, надала до суду заяву про розгляд питання щодо перегляду заочного рішення суду за її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Крім того, у своїй заяві представник Банку заперечувала проти заяви ОСОБА_1, посилаючись на те, що вона належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи судом, однак до суду не зявилася, не надавши при цьому жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неявки до суду.

Представник Банку також зазначав про безпідставність тверджень, викладених у заяві ОСОБА_1 щодо нового договору поруки та стягнення заборгованості лише з поручителя, у звязку з чим вважав їх необґрунтованими та просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

ОСОБА_3 до суду не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, своєї позиції щодо заяви не надав, свого представника до суду не направила.

Ухвалою суду питання щодо перегляду заочного рішення суду розглянуто за відсутності учасників процесу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали та обставини цивільної справи № 490/9045/14-ц, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, у липні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Договором кредиту № 640/582-К582 від 01.10.2007 року у розмірі 1 201 624 грн. 13 коп.

Ухвалою судді від 05 серпня 2014 року провадження у справі відкрито, а справу призначено до судового розгляду на 27 січня 2015 року.

За клопотанням представника Банку судове засідання 27 січня 2015 року було відкладене.

У подальшому, судове засідання було повторно відкладене на 20.07.2015 року. При цьому, які свідчить наявна у матеріалах справи розписка ОСОБА_1, остання про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена 05.05.2015 року (а. с. 37).

В той же час, 20 липня 2015 року ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, у звязку з чим було винесено заочне рішення суду, яким задоволено позов Банку і стягнуто заборгованість у вищезазначеному розмірі, а також судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Заочне рішення суду ОСОБА_1 отримала 24 грудня 2015 року, про що свідчить її розписка на відповідній заяві (а. с. 51).

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, для винесення судом ухвали про скасування заочного рішення необхідною є одночасна наявність двох умов:

1) відповідач не зявився до суду та/або не повідомив про причини такої неявки з поважних причин;

2) відповідач посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що відповідачка не зявилася у судове засідання 20 липня 2015 року. При цьому, про дату, час та місце розгляду справи вона повідомлялася судом належним чином.

В той же час, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про поважність причин неявки відповідачки у судове засідання. Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення суду заявниця вказує про неповідомлення її про дату розгляду справи, що, однак, спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Отже, перша необхідна умова для перегляду заочного рішення суду відсутня.

Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення суду заявниця посилається на те, що вона відповідно до Договору поруки № 640/582-П582/1 від 01.10.2007 року є поручителем ОСОБА_3 за виконання ним зобовязання за Договором кредиту № 640/582-К58.

У подальшому, в листопаді 2008 року між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки, за яким останній також поручився за виконання основного зобовязання.

На думку заявниці, ОСОБА_4 почав відповідати за основним зобовязанням замість неї, а її зобовязання за Договором поруки припинене, з чим, однак, суд погодитися не може, оскільки на теперішній час заявницею не надано жодних доказів, які б свідчили про припинення її зобовязання належним чином, а існування ще одного договору поруки не виключає солідарного обовязку заявниці разом із позичальником.

Окрім цього, твердження заявниці про те, що Банк неправомірно заявив вимоги про стягнення заборгованості лише з неї як з поручителя, не заявивши вимоги до позичальника, суд також не може взяти до уваги, оскільки відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, Банк скористався своїм правом на предявлення позову до суду лише з ОСОБА_1, що є правомірним та цілком відповідає положенням Цивільного кодексу України.

За такого, суд вважає, що відповідачка не посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, у звязку з чим суд вважає, що умови для скасування заочного рішення суду, передбачені ч. 1 ст. 232 ЦК України, відсутні, а за такого слід відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року у цивільній справі № 490/9045/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву залишити без задоволення.

Розяснити ОСОБА_1 її право на оскарження заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2015 року у цивільній справі № 490/9045/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості в загальному порядку.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН