Справа № 461/1974/11 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/1061/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Берези В. І., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третіх осіб Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут-Люкс» про звільнення самовільно захопленого нежитлового приміщення, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради.

Вважає його незаконним та таки, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що будинок № 15 на вул. Чайковського в м. Львові належить до комунальної власності Львівської міської ради та знаходиться на балансі ЛКП «Княже місто». У відповідачів відсутні документи на право власності чи користування нежитловим приміщенням, що знаходиться на вул. Чайковського, 15, площею 36,8 кв.м, яке вони займають. Згідно інформації управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 02.12.2015 року № 4-2302-1248, на зазначене приміщення управлінням було укладено договір оренди нерухомого майна № Г-2423-4 від 16.12.2004 року з ОСОБА_5, площа орендованого приміщення - 37,20 кв.м, термін дії договору -до 16.12.2006 року. За період з 2006 року до 2015 року договори оренди чи договори купівлі-продажу приміщення за адресою м. Львів, вул. Чайковського, 15 управління не укладало. Судом не враховано, що відповідачі самовільно захопили спірне приміщення, а тому у них відсутні будь-які правові підстави для користування ним.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що будинок № 15 по вул. Чайковського у м. Львові перебуває у власності ЛМР та знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Княже місто».

Відповідачі є співввласниками квартири АДРЕСА_1 загальною площею 49,90 кв.м., що складається з двох кімнат та кухні, житловою площею 36,50 кв.м., яка знаходиться на другому поверсі будинку, та проживають в ній (а.с. 5).

У грудні 2010 року представниками ЛКП «Княже місто» виявлено, що ОСОБА_2 самовільно захоплено нежитлове приміщення, позначене на поверх. плані під літ.13-1 пл.36,8 кв.м, що знаходиться під квартирою відповідачів.

30.12.2010 року ЛКП «Княже місто» на адресу відповідача скеровано попередження, яким зобов»язано звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення в будинку №15 по вул.Чайковського у м.Львові (а.с. 6).

17.01.2011 року комісією в складі представників ЛКП «Княже місто» складено акт, згідно якого самовільно зайняте нежитлове приміщення мешканцем квартири ОСОБА_2 не звільнено, добровільно звільнити вказане приміщення відповідач відмовляється.

Матеріалами справи встановлено, що співвласник квартири АДРЕСА_2 В. С. 14.12.2006 року та 10.04.2006 року зверталася до ГРА з заявою стосовно можливості приєднання до квартири № 13 приміщення під літ.13-1 загальною площею 36,8 кв.м. в будинку №15 по вул. Чайковського у м. Львові, у яких зазначала про незадовільний технічний стан приміщення, яке перебувало в аварійному стані, яке довгий час ніким не використовувалось (а.с. 114, 115).

З часу звернення ОСОБА_6 до позивача про незадовільний технічний стан приміщення, тобто з 2006 року, питання про його ремонт не було вирішено ні райадміністрацією, ні управлінням комунальної власності ЛМР.

Встановлено, що капітальний ремонт спірного нежитлового приміщення відповідачами проведено за власні кошти, так як його аварійний стан загрожував технічному стану квартири відповідачів, яка знаходиться поверхом вище.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачі відкрито володіють, користуються спірним нежитловим приміщенням з 2006 року, про що було відомо позивачу, а відтак, перебіг позовної давності розпочався у 2006 році.

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом лише 13.05.2011 року, хоча їй було відомо про користування відповідачами нежитловим приміщенням з 2006 року, що свідчить про пропущення строку позовної давності на звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З відповідною заявою про застосування строку позовної давності відповідачі звернулися до районного суду 02.12.2015 року (а. с. 110-111).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в задоволенні позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про звільнення самовільно зайнятого нежитлового приміщення слід відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Однак, судом безспірно встановлено, що спірне приміщення що знаходиться по вул. Чайковського, 15, площею 36,8 кв.м, позначене на поверховому плані під літ.13-1, належить до комунальної власності Львівської міської ради, а тому така не позбавлена можливості вирішити питання щодо приведення правомірності користування відповідачами цим приміщенням відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Береза В. І.

ОСОБА_7