Справа № 202/9083/15-ц
Провадження № 2/0202/551/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про визнання факту правомірного вселення, проживання і реєстрації, визнання права на приватизацію кімнати у гуртожитку та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до КП «Жилсервіс-5» ДМР, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Управління житлового господарства ДМР, в якій просила визнати за нею факт правомірного вселення, реєстрації та проживання у житловому приміщенні №417 на пр. імені газети «Правда», буд.108 м.Дніпропетровська; визнати за нею право на приватизацію вищезазначеного житлового приміщення; зобовязати Управління житлового господарства ДМР підготувати проект рішення виконкому ДМР про передачу у її власність житлового приміщення №417 в гуртожитку за адресою: пр. імені газети «Правда», буд.108 м.Дніпропетровськ. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням адміністрації «Торгово-промышленного предприятия «Строитель» та його профспілковим комітетом їй - ОСОБА_2 був виданий ордер №642 від 26 вересня 1996 року на вселення в приміщення гуртожитку за адресою: м.Дніпропетровськ пр. імені газети «Правда», буд.108, житлове приміщення №417 загальною площею 17 м.кв. На підставі зазначеного ордеру, вона зайняла вказану житлову площу та стала постійно проживати в ній і була зареєстрована саме за вказаною адресою. 14 березня 2008 року позивач зареєструвала в казаній кімнаті свого сина ОСОБА_3 Протягом всього часу мешкання у вказаній кімнаті вона несла і несе витрати по експлуатації та утриманню житла, сплачує плату за користування житлом та вартість комунальних послуг. Гуртожиток знаходився на балансі ДП «Дніпропетровський домобудівний комбінат». Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 22 лютого 2010 року № 937«Про передачу у власність територіальної громади міста житлового фонду та гуртожитків ДП «Дніпропетровський домобудівний комбінат», було вирішено надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста. На даний час вищезазначений гуртожиток перебуває на балансі КП «Жилсервіс-5». Після особистого звернення до КП «Жилсервіс-5» ДМР з питання приватизації житлового приміщення, в якому мешкає позивач, останній було відмовлено, оскільки ордер на вселення в кімнату № 417 у буд.108 на пр. імені газети «Правда» має дописку-уточнення номеру кімнати, яка посвідчена додатковим підписом уповноваженої особи в місці дописки. У звязку з тим, що в документі є дописка вона не може реалізувати своє право на приватизацію вищезазначеного житлового приміщення.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники КП «Жилсервіс-5» ДМР, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, причини неявки суду не повідомили. Через канцелярію суду представник Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради надала заперечення проти позову, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

У судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 1996 року адміністрацією ДП «Дніпропетровський домобудівельний комбінат» ОСОБА_2 був виписаний ордер №642 від 26 вересня 1996 року на вселення в приміщення гуртожитку за адресою: м.Дніпропетровськ пр. імені газети «Правда», буд.108, житлове приміщення №417.

05 червня 1998 року ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_1 у звязку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

Згідно рішення Дніпропетровської міської ради від 22 лютого 2010 року № 937«Про передачу у власність територіальної громади міста житлового фонду та гуртожитків ДП «Дніпропетровський домобудівний комбінат», було вирішено надати згоду на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста, в тому числі і гуртожиток по пр. ім. газети «Правда», 108.

На час розгляду справи, вищевказаний гуртожиток переданий на баланс КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради.

Згідно копії паспорта ОСОБА_1, остання зареєстрована за адресою: м.Дніпропетровськ пр. імені газети «Правда», буд.108, кім. №417 з 18 листопада 1996 року. Факт реєстрації позивача за вищезазначеною адресою також підтверджується довідкою № 3418 від 19 листопада 2015 року, виданою КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради та договорами, укладеними з КП «Дніпропетровські міські теплові мережі», ТДВ «Дніпрокомунтранс» та КЖЕП №49 на отримання комунальних послуг, а також квитанціями про оплату позивачем комунальних послуг.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим визнати факт правомірного вселення, проживання і реєстрації ОСОБА_1 в кімнату № 417 в будинку № 108 по пр. ім. газети «Правда» у м. Дніпропетровську.

Що стосується позовних вимог про визнання права на приватизацію кімнати та зобовязання Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради підготувати проект рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про передачу у власність позивачу житлового приміщення, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до уповноваженого органу, а саме до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, з приводу приватизації належної їй кімнати.

В матеріалах справи також відсутні докази того, що позивачу було відмовлено у приватизації належної їй кімнати.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні, судом не здобуто, а позивачем не доведено протиправність дій відповідачів щодо відмови приватизації належної позивачу кімнати.

Необхідне зазначити, що приватизація державного житлового фонду здійснюється органами, визначеними в ч. 1 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Суд не може взяти на себе не властиві повноваження щодо приватизації державного житлового фонду, адже ці питання відносяться до виключної компетенції уповноважених на це органів, визначених ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Суд може лише перевіряти прийняті цими органами рішення на його відповідність законодавчим нормам.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки право на приватизацію позивачем кімнати № 417 в будинку № 108 по пр. ім. газети «Правда» у м. Дніпропетровську, станом на день винесення рішення, не порушено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 4, 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.10, 57-60, 212-215, 218, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, про визнання факту правомірного вселення, проживання і реєстрації, визнання права на приватизацію кімнати у гуртожитку та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати факт правомірного вселення, проживання і реєстрації ОСОБА_1 в кімнату № 417 в будинку №108 на проспекті імені газети «Правда» у м. Дніпропетровську.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.В.Волошин