Справа № 308/7196/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 березня 2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Дроботі В. В., Власова С. О.

з участю секретаря Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 6 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - виконком Ужгородської міської ради, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року ОСОБА_1 предявив позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод шляхом відновлення меж земельної ділянки.

Свої вимоги мотивував тим, що йому надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Мукачівській, 9, в м. Ужгороді. Однак, відповідачка ОСОБА_2 відмовила йому в погодженні меж земельної ділянки, що не дає можливості позивачу оформити право власності на земельну ділянку.

Крім того, позивач стверджував, що відповідачка вийшла за межі своєї земельної ділянки, а тому межі ділянок сторін накладаються одна на одну.

У звязку з цим позивач просив усунути перешкоди шляхом відновлення меж його земельної ділянки згідно кадастрової документації ( а.с.3-5).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 6 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Місцевий суд встановив, що сторони є суміжними землекористувачами і між ними фактично існує невирішений спір щодо обох земельних ділянок, оскільки одна накладається на другу. Межі цих земельних ділянок у натурі відповідно до вимог чинного земельного законодавства не встановлені, а комісією по земельним спорам, до якої звертався позивач, наявний спір не вирішено. Для визначення та відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виконується певний комплекс робіт, які не відносяться до компетенції суду, а тому задовольнити позов не можна ( а.с. 127-131).

Апеляційну скаргу не це рішення подав позивач ОСОБА_1, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Вказує на те, що спори про межі ділянок підлягають розгляду в судах незалежно від того чи розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Суд першої інстанції фактичні обставини справи не зясував та ухвалив незаконне судове рішення.

Крім того апелянт вказує на те, що земельно-кадастрова документація вже виготовлена, а отже висновок суду щодо необхідності проведення додаткових робіт із землеустрою є необґрунтованим ( а.с. 134-136).

У судовому засідання в апеляційній інстанції представники позивача скаргу підтримали та просили задовольнити, відповідач чи його представник у судове засідання не зявилися.

Вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).

У відповідності до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартир № 3 та № 4 по вул. Мукачівській, 9, в м. Ужгороді.

12 вересня 2014 року Ужгородська міська рада прийняла рішення № 1430 (а.с.6) яким вирішила надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,0150 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Мукачівській, 9.

На підставі цього рішення ОСОБА_1 звернувся до землевпорядної організації ДП «Укрспецзем» із замовленням на виготовлення проекту землеустрою відведення земельної ділянки, а також до суміжних землекористувачів за погодженням меж земельної ділянки. Однак, в погодженні меж земельної ділянки йому було відмовлено суміжним землекористувачем, а саме відповідачкою ОСОБА_2 ( а.с. 38).

Рішення про погодження меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) без підпису цього суміжного землекористувача не приймалося, остаточно документи не затверджені ( а.с. 6- 75).

Судами також встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є власником приміщень у м.Ужгороді по вул.Мукачівській, 5. Вона здійснила реконструкцію цих власних нежитлових приміщень під торгово-офісні та житлові приміщення з влаштуванням окремих входів з вулиці на орендованій земельній ділянці по вул. Мукачівській, 9/5. Однак, будівельні роботи були проведені з відхиленням від затвердженої проектної документації, за що відповідачка була притягнута до адміністративної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_2 самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування, за що також була притягнута до адміністративної відповідальності, про що свідчать результати перевірки прокуратурою Закарпатської області (а.с.76).

З висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Закарпатській області № 15/336 від 10 червня 2013 року слідує, що підпис в акті про встановлення та погодження меж земельної ділянки по вул. Мукачівській, 9/5, в м. Ужгороді виконаний не позивачем ОСОБА_1, а іншою особою.

З матеріалів справи також слідує, що земельні ділянки, виділені обом сторонам, накладаються одна на одну, цей спір не вирішено, що представники позивача визнали у судовому засіданні в апеляційній інстанції.

При цьому відповідачка ОСОБА_2 вийшла за межі своєї ділянки та захопила частину земельної ділянки загального користування, яка в подальшому була виділена позивачу ОСОБА_1

Вимоги про звільнення цієї частини земельної ділянки до відповідачки не заявлено ні позивачем ОСОБА_1, ні Ужгородською міською радою.

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_1 просив відновити межу земельної ділянки, яка була надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Мукачівській, 9, в м. Ужгороді, в той час як з наявних матеріалів слідує, що така межа фактично на місцевості встановлена не була, оскільки не була завершена відповідна процедура, передбачена земельним законодавством.

За цих обставин колегія констатує, що суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову, оскільки обрано невірний спосіб захисту права.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 6 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________