Справа № 299/2541/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф.,

суддів Ігнатюка Б.Ю., Мацунича М.В.,

при секретарі Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Виноградівського районного суду від 21 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем уклала шлюб 20.02.2003 року. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від своїх обовязків перед дитиною, в добровільному порядку дитину не утримує, матеріально піклуватися про свого сина не хоче. Позивач не має можливості самостійно утримувати дитину, у звязку з чим просить стягувати з відповідача на утримання дитини щомісячно 1/3 частину всіх видів заробітку. Рішенням Виноградівського районного суду від 21 вересня 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, починаючи з 19.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з відповідача ОСОБА_1на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині одномісячного стягнення аліментів. ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріально та процесуального права. В судовому засіданні апелянт скаргу з наведених підстав підтримав.

Представник позивача вважав, що підстав для задоволення скарги немає. Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги апелянта зводяться до твердження того, що: судових повісток про призначення справи не отримував; мировою угодою від 25.02.2015 року, підписану сторонами, досягнуто домовленості про участь у вихованні сина; згідно графіку зустрічі, син половина часу перебуває з апелянтом, всі витрати по утриманню та навчанню сина сторони несуть порівну, тому підстав для стягнення аліментів не має; факти наведені позивачкою про те, що апелянт не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина та не виконує умови Мирової угоди є безпідставними та недоведені в судовому засіданні. Однак, зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідно до приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його батька (матері) або в твердій сумі. Згідно ст.181 СК України, при відсутності укладеного в порядку передбаченому ст.189 СК України між батьками договору про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, аліменти стягуються у судовому порядку на користь того з батьків, з ким проживає дитина та хто її утримує. Зазначене випливає також з п. 17 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, згідно якого за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно п. 3 Мирової угоди від 25.02.2015 року укладеної між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 залишається постійно проживати з матірю ОСОБА_2 (а.с. 43). Посилання апелянта на те, син половина часу перебуває з ним, всі витрати по утриманню та навчанню сина сторони несуть порівну, тому підстав для стягнення аліментів не має, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані обставини жодними доказами не підтверджено і апелянтом відповідно до ст. ст. 10,60 ЦПК України, не доведені. Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні заочного рішення, колегія судді відхиляє, оскільки вказані доводи були враховані при постановленні ухвали Виноградівського районного суду від 05.11.2015 року, якою відповідачу було відмовлено в перегляді заочного рішення. При цьому колегія суддів враховує правову позицію Верховного суду України, яка знайшла своє відображення у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5.02.2014 у справі № 6-143цс13 при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Керуючись ст.ст.307, 308, 314 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 21 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: