Справа № 308/269/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2016 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Дроботі В. В., Панька В. Ф.

з участю секретаря - Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2010 року ОСОБА_3 пред'явила позов до ОСОБА_1 про відшкодування 3000 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач вчинив щодо неї злочинні дії, а саме побив її, чим завдав їй матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3000 грн. матеріальної шкоди та 4500 грн. моральної шкоди. В решті вимог - відмовлено.

Це рішення оскаржували обидві сторони. Позивачка ОСОБА_3 оспорила рішення в частині розміру стягнення у відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 1 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено (а.с.129-132).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення скасувати повністю, а провадження у справі закрити. Зазначають, що не згідні з характером спричинених потерпілій травм. Вважають, що подія була розслідувана не об'єктивно, проведена експертиза тілесних ушкоджень є неправдивою, а шкода недоведена.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 3 березня 2016 року апелянтам було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення місцевого суду (а.с.153).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції апелянти скаргу підтримали та просили задовольнити. При цьому, вони пояснили, що фактично сварка, а потім бійка відбулася між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_1 намагався розійняти сторін, однак саме він виявився винним у заподіяні тілесних ушкоджень позивачці. З вироком суду від 4 червня 2014 року апелянти не згідні, будуть його оскаржувати, але наразі цей вирок є чинним.

Представник позивачки скаргу не визнав та просив відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Встановлено, що 5 липня 2010 року біля 17 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_1 проник на подвір'я позивачки ОСОБА_3 та побив її, спричинивши тілесні ушкодження середнього ступеня важкості.

Згідно виписки з історії хвороби № 7069/563 стаціонарного хворого в позивачки ОСОБА_3 діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, навколоорбітальна гематома правого ока, гематоми правої щоки та правої руки, перелом кісток носа, двобічний пост травматичний неврит слухових нервів, гіпертонічний криз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, синці та садини.

Ці обставини встановлені вироком Ужгородського міськрайонного суду від 4 червня 2014 року яким відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання строком на два роки. Цим же вироком вирішено цивільний позов.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року вказаний вирок в частині вирішення цивільного позову скасовано, а справу направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирішуючи справу щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, суд має враховувати, що відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі з врахуванням положень ст. 1166 ЦК України.

Судом першої інстанції вирішено питання щодо повного відшкодування завданої потерпілій матеріальної шкоди. Розмір такого відшкодування становить 3000 грн. Витрати підтверджуються наявними у справі доказами: накладними від 25 липня 2010 року № 29, від 25 серпня 2010 року № 31, квитанцією від 25 листопада 2010 року № 270692.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то колегія констатує, що у відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи слідує, що відповідача ОСОБА_1 визнано винним у побиті позивачки ОСОБА_3 та спричиненні їй тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Моральна шкоди, завдана позивачці полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, та у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї само.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 4500 грн. суд першої інстанції правильно виходив з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача ОСОБА_1, а також з вимог розумності та справедливості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують, що внаслідок бійки, яка відбулася між сторонами 05.07.2010 року тілесні ушкодження були заподіяні й іншому учаснику конфлікту, а саме ОСОБА_2 Однак, для даної судової справи ця обставина значення немає, оскільки позов про відшкодування шкоди ОСОБА_2 в рамках цієї справи не заявляла. Відповідно до вимог ст. 11 та ст. 303 ЦПК України апеляційний суд розглядає справи в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції та доводів апеляційної скарги. У даній справі підстав для виходу за вказані межі не встановлено.

Підстав сумніватися у достовірності та обґрунтованості висновку судово-медичної експертизи № 988 від 28 жовтня 2010 року, покладеного в основу вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.06.2014 року (а.с.7-11), у даній цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, не встановлено. Цей висновок експерта було також досліджено та враховано апеляційним судом Закарпатської області при перегляді відповідної кримінальної справи (а.с.12-17).

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді