Справа № 219/1217/16-ц
Провадження № 2/219/1252/2016
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

28.03.2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Федорової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Зазначає, що відповідачі з 18 жовтня 2013 року по теперішній час за місцем реєстрації не проживають.

Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідачі у судове засідання жодного разу не з'явились, про місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.

З урахуванням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з актами, складеними комісією у складі сусідив, коменданта, слюсаря та майстра виробничої одиниці Комунального унітарного підприємства «Мирком» Миронівської селищної ради, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишній чоловік), ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (син колишнього чоловіка), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (син колишнього чоловіка), не проживають за місцем своєї реєстрації з 18 жовтня 2013 року по теперішній час (а.с. 12-14).

Відповідно до довідки від 27.01.2016 року №89, виданою Комунальним унітарним підприємством «Мирком» Миронівської селищної ради, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

У відповідності до договору дарування квартири від 17 січня 2007 року, ОСОБА_5 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_1 прийняла як подарунок квартиру №118, що знаходиться в м. Дебальцеве, смт. Миронівський, вул. Радянська буд.23 (а.с.9).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.02.2007 року №13557324, квартира АДРЕСА_1, м. Дебальцеве в параметрах запиту власники: ОСОБА_1 (а.с.7).

Судом установлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, який зареєстрований 06 березня 2002 року виконкомом Миронівської селищної ради м. Дебальцевого Донецької області, про що складено відповідний актовий запис № 09, присвоєно прізвище дружини «Танкова» та видано свідоцтво про одруження серії 1-НО № 161801(а.с.17).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 247410, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано 18 жовтня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис №41 (а.с.11).

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК).

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не є власниками спірної квартири, у спірній квартирі не проживають, особистих речей у квартирі не зберігають, квартирою не цікавляться, їх необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартири АДРЕСА_2.

Керуючись статей 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 24.12.1986 р.н, такими що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська