Справа № 2-231/10 Головуючий у 1 інстанції: Василюк О.С.
Провадження № 22-ц/773/14/16 Категорія: 39 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Свистун О.В.,

суддів Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

з участю: секретаря Лимаря Р.C.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Козлиничівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду від 11 січня 2010 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Козлиничівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку успадкування після смерті 23.02.2007 року батька ОСОБА_4 На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що 23.02.2007 року помер його батько ОСОБА_4 Після його смерті відкрилася спадщина на все належне останньому майно, в тому числі й на житловий будинок, що розташований по вулиці Молодіжна, 21 в с. Гривятки Ковельського району. Заповіту останній не посвідчував. Інших спадкоємців передбачених законом немає. У встановлений законом строк позивач звернувся до Ковельської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки з 2005 року проживав разом з своїм батьком та здійснював за ним догляд. Однак, отримав відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як батько позивача, ОСОБА_4 при житті не зареєстрував в КП « Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» права власності на вищезазначений житловий будинок, а тому просить визнати за ним право власності в порядку успадкування за законом на житловий будинок №21, що розташований по вул. Молодіжна в с.Гривятки Ковельського району після смерті 23.02.2007 року батька - ОСОБА_4

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 11 січня 2010 року позов в даній справі задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 21, що розташований по вул. Молодіжна в с. Гривятки Ковельського району після смерті 23.02.2007 року батька ОСОБА_4

Особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 в поданій апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Покликається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги і також має право на спадщину.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, оскільки вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, так як ОСОБА_3 не проживала із спадкоємцем на час його смерті і не прийняла спадщини, хоча їй неодноразово розяснювався порядок прийняття спадщини.

Особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3, її представник ОСОБА_5, правонаступник ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду. Причин неявки суду не повідомили.

Судом першої інстанції встановлено, що на спадкове майно у спадкодавця не було належно оформлених документів і нотаріус розяснив позивачу, що він вправі звернутися у суд за захистом свого права, оскільки без правовстановлюючих документів нотаріус свідоцтва про право на спадщину не видасть.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 037903 від 24.02.2007 року, виданого виконкомом Козлиничівської сільської ради Ковельського району Волинської області, ОСОБА_4 помер 23.02.2007 року ( а.с. 8).

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне останньому майно, зокрема на житловий будинок № 21, що розташований по вул. Молодіжна в с.Гривятки Ковельського району. З витягу із погосподарської книги № 5 за 2007 рік Козлиничівської сільської ради Ковельського району вбачається, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами № 21 по вул. Молодіжна в с. Гривятки Ковельського району, який значиться по особовому рахунку № 297 (а.с. 6).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4, а отже є спадкоємцем першої черги ( а.с. 7). Як вбачається з довідки № 455 від 25.08.2009 року виданою Козлиничівською сільською радою, заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався.

Із наданих суду документів, а саме із довідок Козлиничівської сільської ради встановлено, що на час смерті спадкодавця із ним постійно проживав та доглядав син ОСОБА_2 Дані обставини підтвердив у судовому засіданні і представник відповідача сільський голова ОСОБА_1, який проживає у цьому ж сільському населеному пункті (а.с. 5). Отже позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Прийнявши спадщину та оформивши правовстановлюючі документи ОСОБА_2 21.02.2014 року склав заповіт на користь свого сина ОСОБА_6 (а.с. ).

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21.01.2016 року ОСОБА_6 залучено у справу як правонаступника позивача.

Із апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 є дочкою померлого спадкодавця. Даний факт підтвердив і сільський голова у своїх поясненнях, які надав у судовому засіданні. Однак належних доказів остання в суд не надала.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що спадкоємець ОСОБА_2 про відмову від спадщини не заявляв та звернувся до Ковельської державної нотаріальної контори для оформлення спадкового майна, однак, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як будинок не був зареєстрований (а.с. 9).

Статтями 1217, 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Пунктом 4.9 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Пункт 4.10 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Таким чином діючим законодавством чітко передбачено порядок оформлення спадкових прав, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3, яка з її доводів в апеляційній скарзі є дочкою померлого ОСОБА_4, на час смерті батька не проживала з ним, в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а оскільки проживає за межами України - у посольство України по місцю проживання також не зверталася.

Будь-яких доказів, в підтвердження своїх доводів, як вимагає ст. 60 ЦПК України, позивач та її представник суду не надали.

Доводи ОСОБА_3 про доручення брату оформлення спадщини на її імя безпідставні, оскільки із норм матеріального права вбачається, що заява про прийняття спадщини подається особисто особою, яка бажає прийняти спадщину.

Колегія суддів приходить до висновку, що особа, яка не брала участі у справі не надала належних та допустимих доказів в підтвердження своїх доводів про право на спадщину, та про прийняття спадщини. З часу смерті батька та подання у суд апеляційної скарги пройшло вісім років. Також апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово після смерті батька приїжджала у село в гості до брата, а отже мала реальну можливість особисто звернутися із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Доказів про існування будь-яких перешкод подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини вона суду не надала.

Таким чином особа, яка не брала участі у даній справі не довела, що оскарженим рішенням були порушенні її права на спадкове майно.

Враховуючи встановлені обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для задовольняння апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315, 317, 218, 60ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 11 січня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: