Справа № 509/5324/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року. Овідіопольський районий суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що 01.05.2015 р. між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким вона передала відповідачу гроші в сумі 100000 грн. терміном на 6 місяців, тобто до 01.11.2015 р. Після спливу строку виконання зобовязання відповідач заявив, що грошей для повернення боргу у нього немає і до цього часу борг не повернув. Пізніше вона запропонувала відповідачу замість повернення грошових коштів, обумовлених договором, укласти нотаріально посвідчений правочин щодо передачі їй згідно п. 4.3 договору позики від 01.05.2015 р. нерухомого майна, а саме кафе-бару, який складається з позначених на плані під літ. «А,а,а1,а2,а3», загальною площею 237,2 м2, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Новоградківка, вул. Леніна,53. Від її пропозиції відповідач відмовився.

З наведених підстав позивачка, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила просила визнати за нею право власності на нерухоме майно у виді кафе-бару, який складається з позначених на плані під літ. «А,а,а1,а2,а3», загальною площею 237,2 м2, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Новоградківка, вул. Леніна,53 (колишня адреса с. Новоградківка, вул. Леніна,61). (а.с. 43)

Відповідач позов визнав повністю. (а.с. 28-33)

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязкоим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 5 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Судом встановлено, що 01.05.2015 р. між сторонами укладено договір позики, за яким позивачка передала відповідачу грошові кошти у розмірі 100 000 грн. строком на 6 місяців, тобто до 01.11.2015 р., а відповідач зобовязався повернути їй таку ж суму грошей до зазначеного строку. При цьому пунктом 4.3. договору було передбачено, що позика може бути повернена як у грошовому еквіваленті, так і шляхом передачі позикодавцеві у власність, належного позичальнику нерухомого майна у виді кафе-бару, який складається з будівель, позначених на плані під літ. «А,а,а1,а2,а3», загальною площею 237,2 м2, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Новоградківка, вул. Леніна,53. (а.с. 3)

Отримання грошових коштів відповідачем від позивача підтверджено розпискою. (а.с. 4)

Право власності відповідача на нерухоме майно у виді кафе-бару підтверджено витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно та свідоцтвом про право власності. (а.с. 40-42)

Керуючись ст. ст. 10,11,209,214-215 ЦПК України, ст.ст. 328,526,629,1046 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно у виді кафе-бару, який в цілому складається з будівель, позначених на плані під літ. «А,а,а1,а2,а3», загальною площею 237,2 м2, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Новоградківка, вул. Леніна,53 (колишня адреса с. Новоградківка, вул. Леніна, 61)

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд на протязі 10 днів з дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_3