Справа № 638/2926/15-ц
Провадження № 2/638/1828/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Харківського учбово-виробничого підприємства №2 Українського товариства глухих, третя особа Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради про визнання порядку формування тарифів на проживання у гуртожитку незаконним та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду із позовом, яким просили суд, з урахуванням уточнень, визнати незаконним та скасувати наказ Директора Харківського УВП № 2 УТОГ № 98-а від 31.10.2013 року, привести порядок формування тарифу на проживання гуртожитку у відповідність до Порядку, затвердженого ОСОБА_4 Кабінету міністрів України № 869 від 01.06.2011 року та зобовязати УВП № 2 УТОГ укласти з органами соціального захисту населення необхідні договори для оформлення житлових субсидій мешканцям гуртожитку.

В обґрунтування заявлених вимог вказано про те, що позивачі тривалий час проживають у гуртожитку ХУВП № 2 УТОГ. 25 листопада 2013 року Директором підприємства був виданий наказ за № 107 «Про розцінки за мешкання в гуртожитку», яким було затверджено нову схему розрахунків за проживання у гуртожитку.

Позивачі вважають, що цей наказ суперечить законодавству України, яким регулюються правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема «Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого ОСОБА_4 КМУ № 529 від 20.05.2009 р., ст. 130 ЖК УРСР, Примірному положенню про гуртожитки, затвердженому ОСОБА_4 Міністрів УРСР № 208 від 03.06.1986 року, ст.30 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовну заяву з урахуванням уточнень підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник відповдіача проти позову заперечував, вказав про те, що наказ про встановлення тарифів на проживання у гуртожитку встановлений у відповідності до чинного законодавства та з урахуванням фактичних видатків на утримання гуртожитку, соціальних гарантій працівників Харківського УВП № 2 УТОГ і було погоджено із відповідними контролюючими органами. Стосовно вимог про зобов'язнання Харківського УВП 2 УТОГ укласти з органами соціального захисту населення необхідні договори для оформлення житлових субсидій мешканцям гуртожитку вказав про те, що такі дії організація вчиняти не зобов'язана і отримання пільг у вигляді субсидій є правом мешканця житлового приміщення, але ажніяк не обов'язком власника приміщення. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на той факт, що гуртожиток призначений для проживання працівників Харківського УВП №2 УТОГ, а позивачі на підприємстві не працюють.

Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Дзержинського районуХМР проти позову в частині зобов'язання відповідача укласти з органами соціального захисту населення необхідні договори для оформлення житлових субсидій мешканцям гуртожитку заперечувала посилаючись на ст.627 ЦК України та постанову Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 року, вказавши про те, що органи УПСЗН здійснюють розрахунки виключно з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд при ухваленні рішення керувався наступним.

Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, захист цивільних справ - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений, але не обмежений ст. 16 ЦК України.

Як правило, суб'єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів, що міститься в статті 16 ЦК України не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Згідно Свідоцтва про право власності від 13.09.1999 року (а.с. 52), Українське товариство глухих є власником гуртожитку по вул. Вавілова, 12 у місті Харкові.

ОСОБА_4 Президії центрального правління Українського товариства глухих № 86 від 14.05.2003 року затверджено Положення про гуртожитки УТОГ, які є на балансі підприємства і організацій товариства та затверджено, що єдиною підставою надання мешканцям гуртожитку житлової площі в гуртожитках підприємств і організацій УТОГ з 01.04.2003 року є лише договір найму.

Згідно вказаного Положення, гуртожитки УТОГ призначаються для проживання у них виключно працівників, які знаходяться у трудових відносинах з підприємтсвом Товариства у період їх роботи на цих підприємствах. Поселення у гуртожитках осіб, які не є працівниками підприємтсва допускається при наявності вільних місць у вийняткових випадках і лише з дозволу Центрального правління УТОГ (а.с. 58-61).

Позивачі є наймачами житлових приміщень вказаного гуртожитку на підставі індивідуальних договорів про найм житла (а.с. 199-203).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Згідно ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання в ньому на певний строк за плату.

Згідно ст.811 ЦК України договір найму житла укладається в письмовій формі.

Згідно ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач як балансоутримувач має право: визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна, укладати договори на надання житлово-комунальних послуг.

Права мешканців гуртожитків як споживачів житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Законом України "Про електроенергетику", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357, Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 р. N 1070, та іншими законами та нормативними актами з питань надання окремих видів таких послуг.

Громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані: використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення; забезпечувати схоронність приміщень, обладнання й інвентаря; додержувати правил співжиття і правил внутрішнього розпорядку гуртожитку; зберігати чистоту й порядок у жилих приміщеннях, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування; ощадливо витрачати теплову й електричну енергію, воду і газ; суворо додержувати правил пожежної безпеки при користуванні електричними, газовими та іншими приладами й обладнанням; брати участь у благоустрої й озелененні прилеглої до гуртожитку території, охороні зелених насаджень, обладнанні, ремонті і належному утриманні спортивних та дитячих майданчиків; своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги.

Відповідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках (за ліжко-місце), провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується.

Граничний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах (тобто плата за ліжко-місце), встановлюється ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київська та Севастопольська міськими державними адміністраціями.

Згідно п.7 Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерстава регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, № 84 від 27.04.2015 року, Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у звязку з проживанням у гуртожитку.

Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не були доведені ті обставини, на які вона посилались як на підставу свої вимог.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя