Справа № 361/3267/15-ц
Провадження № 2/361/70/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення частини спадкового майна

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить виділити їй частку у спільній частковій власності житловий будинок загальною площею 55,2 кв.м; житловою 21,8 кв.м, що знаходиться за адресою Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія, 31; припинити її право спільної часткової власності на інше майно, набуте в порядку спадкування, а саме надвірні споруди сарай, погріб, літня кухня, вбиральня, сарай та огорожа; витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_3

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їй та відповідачам по даній справі у рівних частинах на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.09.2001 року належить житловий будинок та надвірні будівлі за вищевказаною адресою. Спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0567 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що поділена між спадкоємцями.

Далі вказує, що за відсутності заперечень будь-кого із спадкоємців вона власними силами та за власні кошти відновила спірний будинок та провела ремонтні роботи у ньому. Після цього відповідач ОСОБА_3 стала вимагати поділу будинку в натурі. Разом з тим, поділ будинку є неможливим, так як фактично складається лише із однієї кімнати. При цьому спільне користування зазначеним майном є неможливим у звязку із тим, що будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить їх на праві власності, прохід до нього з боку інших земельних ділянок є можливим лише за умови встановлення сервітуту іншими спадкоємцями.

На даний час між нею та відповідачами у справі склався порядок користування спадковим майном, так на ділянці, що належить ОСОБА_3 залишився погріб, який остання використовує одноособово. Сарай, що входить до складу спадщини знаходиться на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2

Вважає, що оскільки спірний житловий будинок є частиною спадкового майна, що складається із однієї житлової кімнати, технічне переобладнання його у окремі ізольовані квартири неможливе. Крім того, у звязку із здійсненням значного поліпшення спільного майна відповідно до приписів ст. 357 ЦК України її частка у спільному майні повинна бути збільшена.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, пояснила, що частка в праві спільної часткової власності не може вважатися незначною, так як частки сторін у справі у даному випадку є рівними. Неподільність спірного житлового будинку позивачем не доведено, при цьому кошти, що складають вартість 1/3 частини на депозитний рахунок суду не внесені.

Уточнила, що поліпшення були здійснені позивачем без згоди інших співвласників та без додержання їх права на розпорядження майном. Крім того, вони не впливають на розмір частки у спільному майні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання про розгляд даної справи у її відсутності, проти вимог викладених у позовній заяві не заперечує.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонам по даній справі на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.2001 року у рівних частинах кожній належить житловий будинок № 23 з надвірними будівлями сараєм, погребом, літньою кухнею, вбиральнею, сараєм, огорожею по вул. Стогнія у с. Княжичі, Броварського району Київської області.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано за сторонами у КП «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації».

31.01.2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 931097 згідно із яким ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних частинах належить земельна ділянка площею 0,0567 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських споруд за адресою Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія.

14.04.2011 року на імя ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 579533 згідно із яким останній належить земельна ділянка площею 0,0189 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських споруд за адресою Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Стогнія.

Відповідно до зведеного акту вартості будівель і споруд за адресою с. Княжичі, вул. Стогнія, 23 розташований житловий будинок загальною площею 55,2 кв. м, житловою 21,8 кв.м, сарай, погріб, літня кухня, вбиральня, сарай, огорожа.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже кожен із співвласників володіє не часткою майна у натурі, а часткою у праві власності на спільне майно у цілому.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Відповідно до положень ст.358 ЦК Україниправо спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивач заявляючи вимогу про виділ частки у спільному майні шляхом присудження їй всього будинку та відповідно припинення права спільної часткової власності відповідачів на будинок, посилається не неможливість технічного переобладнання будинку у окремі ізольовані квартири, а також те, що її частка у праві спільної часткової власності має бути збільшена за рахунок здійсненого поліпшення.

Частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Порядок застосування зазначеної норми матеріального права роз'яснив Верховний Суд України у постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-81цс-11, правовий висновок якого в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування у подібних правовідносинах.

Відповідно до вказаної постанови Верховного Суду України, аналіз норми ч. 1 ст. 365 ЦК України свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

При розгляді даної справи по суті таких обставин встановлено не було. Позивач впродовж всього часу слухання справи, незважаючи на розяснення суду не заявив клопотання про призначення експертизи, на вирішення якої би просив постановити питання щодо технічної можливості виділу в натурі часток співвласників. Разом з тим, сторона позивача після клопотання відповідача ОСОБА_3 про призначення експертизи поставила на вирішення експерта питання лише щодо вартості майна. Посилання останньої щодо неможливості такого виділу жодним чином не мотивовані та не обґрунтовані.

Щодо здійснення позивачкою поліпшення житлового будинку та зміну з цих підстав часток, то п. 12 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розяснено, що при вирішенні таких спорів суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Будь-яких дозволів на здійснення прибудов та перебудов, а також згоди співвласників позивач не отримувала.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що між нею та позивачкою постійно існують суперечки з приводу користування спірним житловим будинком. Дозволу на проведення ремонтних робіт на перебудов вона, як учасник спільної часткової власності не надавала.

Варто зазначити, що вимога про припинення права спільної часткової власності позивача на надвірні будівлі взамін на припинення права відповідачів на житловий будинок є безпідставною з огляду на ті обставини, що надвірні будівлі є підсобними будівлями і складають із будинком одне ціле, тобто право спільної часткової власності відповідачів на житловий будинок з надвірними будівлями не може бути замінено лише на надвірні будівлі, які не є окремими обєктами нерухомого майна.

Крім того, частка позивачки у спільній частковій власності складає 1/3 як і у решти співвласників. 1/3 частка не може вважатися незначною по відношенню до часток інших співвласників.

Обставини щодо неможливості спільного користування спірним майном та виділ з цих підстав позивачці у власність всього будинку є недоведеними та у даному випадку необґрунтованими.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з огляду на його безпідставність.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення частини спадкового майна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко