АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/135/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівКарпенко О. В. , Фетісової Т. Л.
при секретарі

Восколович -Литвин Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "Український інноваційний банк" про виплату відсотків за час прострочки банківського вкладу разом з відсотками та трьох відсотків річних від простроченої суми, -

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_6, її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ПАТ "Український інноваційний банк" про виплату відсотків за час прострочки банківського вкладу разом з відсотками та трьох відсотків річних від простроченої суми.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона 11 липня 2014 року уклала з ПАТ "Український інноваційний банк" в Золотоніському відділенні договір банківського вкладу № 10-1270637 на строк 12 місяців з можливістю його пролонгації на суму 150000 гривень під 23,5% річних.

Після закінчення строку вкладу 14 липня 2015 року на письмову вимогу видати всю суму вкладу разом з процентами позивачці було відмовлено.

ПАТ "Український інноваційний банк" 02 вересня 2015 року повернув позивачці суму вкладу та нараховані проценти з 12 липня 2014 року по 14 липня 2015 року, але не було виплачено 3% річних за 50 діб прострочення виплати та не в повній мірі було виплачено відсотки за користування депозитними коштами.

На підставі наведеного, ст. ст. 16; 177; 319; 321; 629; 1060; 1061 ЦК України, позивачка просила суд стягнути з ПАТ "Укрінбанку" 5265,53 грн., що складається з відсотків за час прострочення виплати заборгованості по виплаті депозиту в сумі 4528,81 грн. та 3% річних за 50 діб прострочення виплати суми депозиту в сумі 736,49 грн..

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року позов ОСОБА_6 до ПАТ "Український інноваційний банк" про виплату відсотків за час прострочки банківського вкладу разом з відсотками та трьох відсотків річних ввід простроченої суми - задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Український іноваційний банк" на користь ОСОБА_6 кошти в сумі 80 гривень 65 коп. відсотків, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ "Український інноваційний банк" на користь ОСОБА_6 витрати на судовий збір пропорційно обсягу задоволених вимог в сумі 2 грн.44коп..

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення , яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Обговоривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 03.08.2015 року, яке набрало законної сили, по справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ "Укрінбанк" про визнання протиправною пролонгацію депозитного вкладу та повернення банківського вкладу разом з процентами (справа № 695-2432/ 15-ц, провадження №2-695-1144/15) позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії ПАТ "Укрінбанку" по пролонгації депозитного вкладу № 10-1270637 від 11.07.2014 року, зобов'язано відповідача відмінити пролонгацію депозитного вкладу та стягнуто з ПАТ "Укрінбанку" на користь ОСОБА_6 кошти в сумі 179213,08 грн., з яких: 150000,0 грн. - сума банківського вкладу, 29213,08 грн. - відсотки за вкладом (ар. спр.9-10).

Виходячи з того, що заявою-договором № 10-1270637 від 11.07.2014 року не передбачено його автоматичної пролонгації, суд у відповідності до положень ст. 598 ЦК України про те, що зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначеним договором банківського вкладу (депозиту), припинились у строк, встановлений цим договором (а договір укладався на 12 місяців) (ар. спр.5-7).

Однак, як правильно вказав суд, закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні відносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно з ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Так як заява-договір банківського вкладу №10-1270637 від 11.07.2014 року не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, суд і застосував вищенаведену норму ч.2 ст. 1070 ЦК України, стягнувши з банку відсотки за ставкою, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в Постанові від 11.11.2015 року по справі за № 6-1891 цс 15).

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України, щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд стягнув з банку на користь позивачки суму відсотків в розмірі 80,65 грн., нарахованих за ставкою 0,5%(процентна ставка, встановлена банком за вкладом на вимогу, яка не змінювалась протягом всього терміну користування банком спірними грошовими коштами), що становить 102,74 грн. за мінусом податків: 20% податку на дохід та 1,5% військового збору, погодившись з доводами відповідача.

Судова колегія вважає, що слід погодитися з наведеним, оскільки такий підхід відповідає обставинам справи, діючому законодавству і судовій практиці.

За ч.6 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

Встановлено, що умовами укладеної між сторонами спірної заяви - договору капіталізації відсотків (збільшення суми вкладу за рахунок процентів) не передбачено. Проценти обліковувалися та виплачувалися позивачу із спеціально відкритого для цього рахунку. Тому збільшення суми вкладу для нарахування будь - яких виплат, що застосовувалось позивачкою на підтвердження позовних вимог не спілкується з умовами укладеної заяви - договору та нормами чинного законодавства.

Водночас не можна погодитися з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, що передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно останньої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи в задоволенні зазначених позовних вимог, суд посилався на ст. 58 Закону України "Про банки та банківську діяльність" від 07.12.2000 року № 2121 - ІІІ, згідно якої банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади. Послався на довідку Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області від 24.11.2015 року за вих. №90-01/07-408/91289, згідно якої протягом 2015 року Головним управліням Нацбанку України було запроваджено обмеження на діяльність ПАТ "Укрінбанку" щодо розпорядження коштами на кореспондентському рахунку на підставі ухвали господарського суду м. Києва від 25.05.2015 року № 910/12963/15 про арешт коштів банку на суму 50102694,43 гривень з 27 травня 2015 року по 27 жовтня 2015 року, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав застосування ч.2 ст. 625 ЦК України, погодившись з доводами представника відповідача щодо цього.

Однак, слід зазначити, що згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Банк - відповідач не надав беззаперечних доказів щодо неможливості задоволити своєчасно вимоги позивачки - клієнта банку ОСОБА_6 про видачу їй банківського вкладу з процентами по закінченню дії 12 липня 2015 року укладеного нею договору банківського вкладу від 11 липня 2014 року за №10-1270637 з ПАТ "Укрінбанку" в Золотоніському відділені.

З копії довідки Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області від 24. 11.2015 року, на яку посилається відповідач і суд (на ар.спр.53), вбачається, що кореспондентський рахунок ПАТ "Укрінбанку" не заарештований, а введено обмеження щодо розпорядження коштами тільки на цьому рахунку на вказану суму, тому не можна погодитися з доводами про наявність реальних перешкод щодо виконання банком зобов'язань по виплаті боргу по депозиту без прострочення.

Як обґрунтовано зауважила апелянт ОСОБА_6, доказом того, що видаткова діяльність банку, не припинялась може служити той факт, що гроші по депозиту були їй видані 02.092015 року, тобто у період дії обмеження розпорядження коштами на кореспондентському рахунку.

За таких обставин слід визнати правомірними вимоги позивачки щодо стягнення на її користь з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми за прострочку виконання зобов'язання. Виходячи з суми боргу, яку банк прострочив : 150000 грн. + 29213,08 грн.=179213,08 грн., позивачка, на думку колегії, правильно вирахувала суму трьох відсотків річних за 50 діб прострочки (з 13.07 по 02.09.2015 р. ) в обсязі 736,49 грн., як зазначено в позовній заяві, і яку необхідно стягнути з ПАТ "Укрінбанку" на користь позивачки.

Отже, рішення суду по даній справі в частині відмови у стягненні з відповідача 3% річних на користь позивачки підлягає до скасування, так , як висновки суду не відповідають обставинам справи.

В зв'язку з наведеним і у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з банка на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 8 грн., 98 коп., тому рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки судового збору в сумі 2 грн. 44 коп. теж підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307; 309; 316;317;218 ЦПК України, судова палата, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року по даній справі скасувати в частині відмови у стягненні з ПАТ "Український інноваційний банк" на користь ОСОБА_6 суму за прострочення виконання грошового зобов'язання в обсязі трьох відсотків річних від простроченої суми та стягнення витрат на судовий збір в сумі 2 грн. 44 коп..

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ПАТ "Український інноваційний банк" про стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов'язання в обсязі трьох відсотків річних від простроченої суми задоволити.

Стягнути з ПАТ "Український інноваційний банк" на користь ОСОБА_6 в якості трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання суму 736 грн.49 коп. та витрати на судовий збір в сумі 8 грн., 98 коп..

В решті рішення суду залишити без змін

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :