БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/6329/15-ц
провадження № 2/361/210/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Петришин Н.М.,

за участю секретаря Масловської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 жовтня 2004 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 573 відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США зі сплатою 14 % річних та кінцевим терміном повернення 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до умов вказаного Кредитного договору Позичальник зобовязався своєчасно здійснювати погашення заборгованості за кредитом у відповідність до умов Договору.

Однак, у порушення умов Кредитного договору Позичальник свої зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконує, у звязку із чим виникла перед банком заборгованість, яка з урахуванням заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками та пені станом на 20 липня 2015 рік складає 162 267 (сто шістдесят дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 60 коп.

Крім того, позивач зазначає, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ПАТ «Альфа Банк» всі права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № 573 від 22.10.2004 року, укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1.

З огляду на викладені обставини, позивач просить достроково стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 573 від 22.10.2004 року у вищевказаному розмірі та судовий збір, понесений при подачі позову до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Надав пояснення відповідні до фабули позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що ним виконуються зобовязання за кредитним договором відповідно до угоди про реструктуризацію кредиту від 25.06.2015 року, підписаної між сторонами, шляхом проведення конвертації (переоформлення кредиту у національну валюту) на викладених у пропозиції умовах, а саме конвертації за Договором № 573 від 22.10.2004 року за курсом на день укладення Договору (тобто станом на 22.10.2004) та встановлення нової відсоткової ставки на рівні 28 % річних. За таких обставин відповідач вважає, що вимога про дострокове погашення основної суми боргу за кредитом є безпідставною, тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2004 року між акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (далі Банк) та ОСОБА_1 (далі Позичальник) укладено Договір про іпотечний кредит № 573 (далі Договір), відповідно до п. 2.1. якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США.

Відповідно до п. 2.2. Договору за користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 14 % річних.

Кінцевий термін повернення кредиту та відсотками за ним не пізніше 21 жовтня 2019 рік (п. 2.3. Договору).

Як передбачено п. 5.2. Договору Позичальник зобовязався використати кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість по кредиту та процентах перед Банком відповідно до розробленого графіку погашення.

Відповідно до п. 6.2. Договору за несвоєчасну сплату сум кредиту та/ або процентів за користування кредитом та/чи процентів за неправомірне користування кредитом Позичальник сплачує Банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується щоденно.

Зі змісту умов Договору вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником будь-яких зобовязань, прийнятих на себе згідно умов Кредитного договору, в тому числі щодо сплати щомісячних платежів згідно умов Кредитного договору незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту, Банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості, в тому числі суми кредиту (або її відповідної частини) та/або процентів за користування кредитом, та/або комісії за надання кредиту, та/або комісії за управління кредитом, та/або суми неустойки чи інших грошових зобовязань за Кредитним договором.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.07.2015 рік заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 573 від 22.10.2004 року становить 7 370 (сім тисяч триста сімдесят) доларів США 80 центів, що по курсу НБУ становить 162 267 (сто шістдесят дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 60 коп., з якої:

-6 999,54 дол. США, що за курсом НБУ становить 154 094,34 грн. заборгованість за кредитом;

-302,96 дол. США, що за курсом НБУ становить 6669,54 грн. заборгованість по відсоткам;

-63,80 дол. США, що за курсом НБУ становить 1 503,62 грн. пеня.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги, укладеного 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк», Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило позивачу право вимоги за Кредитними договорами, зокрема за Кредитним договором № 573 від 22.10.2004 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», про що свідчить наявний у матеріалах справи витяг з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року.

Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому».

Із матеріалів справи вбачається, що за час перебування даного позову у суді відповідачем здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором на суму 9185 (девять тисяч сто вісімдесят пять) грн. 58 коп. ( а.с. 113-117, 135)

З огляду на викладене, заборгованість відповідача за Кредитним договором № 573 від 22.10.2004 року становить 153 082 (сто пятдесят три тисячі вісімдесят дві) грн. 02 коп., яка підлягає стягненню із останнього на користь позивача.

У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та враховуючи ті обставини, що зобовязання відповідачем за Кредитним договором № 573 від 22.10.2004 року належним чином не виконуються, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Доводи заперечення відповідача суд не може взяти до уваги, з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи.

Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб'єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст.627 ЦК України, яка з посиланням на ст.6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв'язку.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов'язкової сили для сторін.

Частина 1статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно із ч. 1 ст. 642ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Стаття 644 ЦК України передбачає, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що між сторонами було укладено угоду про реструктуризацію кредиту від 25.06.2015 року, шляхом проведення конвертації (переоформлення кредиту у національну валюту) на викладених у пропозиції умовах.

Матеріалами справи встановлено, що жодних письмових угод між сторонами щодо реструктуризації кредиту 25.06.2015 року не укладено.

Доводи про прийняття відповідачем пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» щодо умов договору, викладеної у листі від 12.06.2015 року є безпідставними, оскільки вказаним листом надано відповідь відповідачу на його звернення та запропоновано варіанти погашення заборгованості за кредитним договором №573. Разом з тим, даний лист за своїм змістом не є пропозицією банку до укладення договору, передбаченою ст. 641 ЦК України, не містить істотних умов договору та взагалі не виражає намір банку укласти будь-яку угоду. Натомість ОСОБА_1 запропоновано звернутись найближчого відділення банку для зясування питань щодо можливості проведення реструктуризації за Договором за умови надання необхідного переліку документів.

Матеріали справи взагалі не містять доказів того, що позивач мав намір та виявляв бажання щодо укладення із ОСОБА_1 будь-яких договорів, в тому числі про реструктуризацію заборгованості та сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору

З урахуванням вищевикладеного, заперечення відповідача щодо позовних вимог є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 525, 526, 1054 ЦК України, ст.ст. 88, 212-218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 153 082 (сто пятдесят три тисячі вісімдесят дві) грн. 02 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 514 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин