З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сарай А.І., при секретарі Гечка К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідачки ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідачки ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 15.03.2007 р. укладено іпотечний договір, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 514, відповідно до п. 1 якого предметом іпотеки є домоволодіння житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в с. Есень вул. Пажіт, 26, Ужгородського району Закарпатської області. До складу предмету іпотеки входять: житловий будинок (літ. А) житловою площею 59.6 кв.м., загальною площею 93.4 кв.м., три сараї (літ. Б, В, Г), навіс (літ. Д), свинарник (літ. Е), вбиральня (літ. Ж), огорожа, споруди.
У звязку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору щодо сплати заборгованості банк в листопаді 2007 року звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про стягнення достроково з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором № 13.700/105 від 15.03.2007 р. Судовий наказом № 2н-1600/07 від 04.12.2007 р. Ужгородського міськрайонного суду, який набрав законної сили 21.12.2007 р., стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» 115472.09 грн. заборгованості та судові витрати. На даний час виконавчі документи знаходяться на примусовому виконанні в органах ДВС.
Таким чином, загальна сума заборгованості позичальника перед АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 13.700/105 від 15.03.2007 р. становить 3142690.91 грн.
Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний позивачем таким, що настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.
12.08.2015 р. банк направив ОСОБА_1 листа за № 728 з вимогою усунути порушення умов кредитного договору та іпотечного договору, попередивши при цьому про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі незадоволення зазначених вимог банку. Зазначена вимога банку була отримана відповідачем, проте, до цього часу заборгованість не погашено.
Представник позивача в судове засідання не зявився, так як подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилися і не повідомили про причини неявки, хоч про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Враховуючи, що сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Отримання ОСОБА_2 обумовлених договором кредитних коштів стверджується його заявою на видачу готівки № 1 від 15.03.2007 р. (а.с. 46).
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15.03.2007 р. між банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, посвідчений цього ж дня приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 514 (а.с. 44, 45).
Відповідно до п. 1 іпотечного договору предметом іпотеки є наступне нерухоме майно: домоволодіння (житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами), який знаходиться в с. Есень вул. Пажіт № 26, Ужгородського району, Закарпатської області. До складу предмету іпотеки входять: житловий будинок літ. «а», житловою площею 59.6 кв.м., загальною площею 93.4 кв.м., три сараї - літ. «б», «в», «г», навіс літ. «д», свинарник літ. «е», вбиральня - літ. «ж», огорожа літ. «№», споруди «І».
Згідно п. 2 іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих позичальнику ОСОБА_2 за кредитним договором № 13.700/105 від 15.03.2007 р., а також процентів за користування кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за основним зобовязанням, неустойки за цим договором або за оснвним зобовязанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за основним зобовязанням, відшкодування витрат з звернення стягнень на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19.05.2005 р. Есенською сільською радою, згідно рішення виконкому № 7 від 24.03.2005 р., зареєстрованого Ужгородським РДПТІ 30.05.2005 р. в книзі № 2, запис 196, реєстраційний № 10811699 (п. 4 іпотечного договору).
З матеріалів справи вбачається, що у звязку з порушенням позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору щодо сплати заборгованості в листопаді 2007 року банк звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позичальника та поручителів заборгованості за кредитним договором № 13.700/105 від 15.03.2007 р. Судовий наказом № 2н-1600/07 від 04.12.2007 р., який набрав законної сили 21.12.2007 р., стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму боргу в розмірі 115472.09 грн. та судові витрати (а.с. 47-49). Як стверджує позивач у позовній заяві на даний час виконавчі документи знаходяться на примусовому виконанні в органах ДВС.
12.08.2015 р. банк направив ОСОБА_1 вимогу в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеки» за № 728, яка залишена відповідачкою без задоволення (а.с. 19).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Враховуючи наведене суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 930000 грн.
Згідно вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У відповідності з вимогами ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору.
Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Як розяснено у п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).
07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», від 03 червня 2014 року, згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадян України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.
Таким чином, предмет іпотеки не використовується як місце постійного проживання майнового поручителя (іпотекодавця) ОСОБА_1, а відтак на дані правовідносини не поширюються приписи Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в сумі 3654 грн. слід стягнути з ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 551, 610-612, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 33 Закону України «Про іпотеку» суд,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»» 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ужгородським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.