У Х В А Л А

23 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Сбербанк», подану представником Ковриженком Сергієм Олександровичем, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду м. Києві від 13 липня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким скасовано наказ публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» від 17 грудня 2014 року № 746-зв про звільнення позивача, поновлено ОСОБА_5 на посаді провідного фахівця з обслуговування масових роздрібних клієнтів - касира Київського відділення № 18 АТ «Сбарбанк Росії». Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15 170,00 грн, допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. Вирішено питання про оплату судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» відхилено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2015 року залишено без змін.

15 березня 2016 року від публічного акціонерного товариства «Сбербанк» надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року з підстави пункту 1 частини 1 статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави заявник додає ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року та від 16 жовтня 2015 року, в яких, на його думку, зазначена норма матеріального права застосована по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, суд касаційної інстанції, погодившись з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходив з того, що у справі відсутні докази про допущення ОСОБА_5 порушень пункту 3.1.8 посадової інструкції при виконанні посадових обов'язків, вимог програм та правил внутрішньобанківської системи банку з протидії та попередження легалізації доходів, отриманих злочинним шляхом, чи фінансування тероризму, при цьому видача ОСОБА_5 коштів та здійснення валютно-обмінних операцій 22 жовтня 2014 року не свідчать про настання негативних наслідків для банківської установи, оскільки здійснення операцій за вказаних у звіті обставин не дає підстав для втрати довір'я до неї з боку власника і не може бути підставою для звільнення на підставі пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП України.

Разом з тим, у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2015 року та від 22 липня 2015 року суд касаційної інстанції, погодившись з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання видати дубліката трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, виходив з доведеності допущених позивачем порушень посадової інструкції при виконанні посадових обов'язків, порушень вимог внутрішніх документів банку, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, що затверджені постановою правління Національного банку України від 1 червня 2011 року, організації операційної діяльності в банку, що визначено Положенням про організацію операційної діяльності в банках України від 18 червня 2003 року № 254. Винні дії позивача підтверджуються звітом про проведення службового розслідування, посадовими інструкціями, касовими документами тощо, які дають підстави для втрати довір'я до неї, як до працівника, який обслуговує грошові цінності, а тому звільнення позивача проведено у відповідності із пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України;

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, на які посилається заявник.

За викладених обставин вважати заяву публічного акціонерного товариства «Сбербанк», подану представником Ковриженком С.О., обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

А.Г. Ярема