У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до Скнилівської сільської ради Пустомитівського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2008 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив визнати за ним право власності за законом в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну ділянку площею 0,0599 га, розташовану на території с. Скнилів Скнилівської сільської ради, і передану для ведення садівництва на підставі державного акта ЛВ № 4045, виданого 16 жовтня 1995 року Скнилівською сільською радою Пустомитівського району.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що після смерті його матері ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, загальною площею 0,0599 га, яка розташована на території с. Скнилів Скнилівської сільської ради.

Своїм майном ОСОБА_6 не розпорядилася. Він (позивач) є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. На день смерті матері він постійно проживав і був зареєстрований разом із нею за однією адресою у м. Львові і прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

На підставі наведеного, позивач просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 грудня 2008 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну ділянку площею 0,0599 га, розташовану на території с. Скнилів Скнилівської сільської ради і передану для ведення садівництва, якою вона володіла на підставі державного акта ЛВ № 4045, виданого 16 жовтня 1995 року Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визнаючи за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну ділянку площею 0,0599 га, яка розташована на території с. Скнилів Скнилівської сільської ради, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у позові, апеляційний суд виходив із того, що позов подано до неналежної особи. Зокрема, суд зазначив, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини також звернулися діти померлої ОСОБА_7 та ОСОБА_8, проте вони не були залучені до участі у справі та не враховані їх права і законні інтереси, як інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6

Висновок апеляційного суду є правильним, узгоджується з фактичними обставинами справи та роз'ясненнями, викладеними у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик