АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/208/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30, 34 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В.С., Карпенко О.В.
при секретаріШоколенко Т. М., Винник І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі ,-

в с т а н о в и л а :

09 лютого 2015 року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1. Власником суміжної частини сусіднього будинку, розташованого по АДРЕСА_2, є відповідач ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_8 вказує у позові, що 29 грудня 2014 року внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_7 правил пожежної безпеки при експлуатації печі, на горищі належного йому будинку виникла пожежа, під час якої вогонь перекинувся на належний їй будинок, що під час пожежі був майже повністю знищений. Згідно акту про пожежу від 29 грудня 2014 року, складеного інспектором Черкаського РВ УДСНС України у Черкаській області Шапошником Р.О., прямі збитки від пожежі, належного їй житлового будинку, складають орієнтовно 300000 грн., а орієнтовні побічні збитки складають 393000 грн.

На початку 2015 року позивач звернулась до відповідача ОСОБА_7 з усними проханнями відшкодувати обсяг завданої шкоди, а саме сплатити грошову компенсацію, необхідну для відновлення, як самого житлового будинку, так і майна, яке знаходилося у ньому під час пожежі, однак відповідач на вказані прохання не реагує та уникає будь-яких контактів із нею, посилаючись на те, що він зареєстрований за іншою адресою, а тому відповідальності не несе.

Позивач ОСОБА_8 вважає, що внаслідок недбалої, протиправної поведінки відповідача ОСОБА_7, сталася пожежа, внаслідок якої її майну завдано шкоди, а тому, враховуючи вагомий факт того, що її будинок був значним чином пошкоджений, та приведений в нежитловий стан, приймаючи до уваги її душевні страждання, викликані наслідками пожежі і нахабним ухиленням відповідача від відшкодування завданої шкоди, їй була завдана моральна шкода. Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 7000 грн. В зв'язку із такими обставинами ОСОБА_8 звернулась до суду з даним позовом та просила стягнути із ОСОБА_7 на її користь матеріальну та моральну шкоду в зазначеному розмірі та понесені судові витрати, включаючи оплату за надані юридичні послуги.

16 лютого 2015 року ОСОБА_8 подала до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 393000 грн., моральну шкоду в розмірі 7000 грн. та понесені нею судові витрати, включаючи оплату за надані юридичні послуги.

24 лютого 2015 року ОСОБА_8 подала до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 150000 грн., моральну шкоду в розмірі 7000 грн. та понесені нею судові витрати, включаючи оплату судового збору та за надання юридичних послуг.

23 листопада 2015 року ОСОБА_8 подала до суду першої інстанції заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 129821 грн., моральну шкоду в розмірі 7000 грн. та понесені нею судові витрати на загальну суму 7604,80 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_8 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду, що завдана внаслідок пожежі від 29 грудня 2014 року у розмірі 129821 грн., моральну шкоду в розмірі 7000 грн. та судові витрати у справі на загальну суму 7483 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що при винесені рішення судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2015 року та постановити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_8 повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення із відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. Суд, врахувавши обставини справи, положення ЖК та ЦК України, мотивував своє рішення тим, що відповідач як власник майна, в результаті неналежного утримання, якого сталася пожежа, зобов'язаний відшкодувати позивачу завдані матеріальні збитки, пов'язані із пошкодженням та знищенням майна у розмірі 129821 грн., визначеному згідно висновку експертизи. Суд також вважав, що моральна шкода була завдана позивачу, яка виразилась у душевних стражданнях з приводу знищення та пошкодження належного їй майна внаслідок недбалої поведінки відповідача. Врахувавши вимоги розумності і справедливості при вирішенні питання про розмір моральної шкоди, суд вважав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 7000 грн. підлягає до задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно даних свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 листопада 2013 року ОСОБА_8 належить житловий будинок по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_7 є власником будинку по АДРЕСА_2 Черкаського району, що підтверджується даними договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 вересня 2014 року.

29 грудня 2014 року орієнтовно о 22 год. 30 хв. в житловому будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 виникла пожежа, що вбачається із даних акту про пожежу від 29 грудня 2014 року.

30 грудня 2014 року провідним інспектором Черкаського РВ Управління ДСНС України у Черкаській області Шапошником Р.О. було складено звіт про причини виникнення пожежі 29 грудня 2014 року в будинку АДРЕСА_2, з якого вбачається, що пожежа виникла близько 22 год. 30 хв. 29 грудня 2014 року на горищі. При усному опитуванні очевидців пожежі, власника ОСОБА_7 та безпосередньо оглядом місця пожежі встановлено, що осередок пожежі знаходився в місці розташування димаря опалювальної печі, про що свідчить розвиток пожежі, характерні пошкодження конструкцій перекриття та покрівлі будівлі. При подальшій перевірці встановлено, що димар опалювальної печі будувався під час будівництва житлового будинку. При усному опитуванні господаря ОСОБА_7 було встановлено, що будинок куплено нещодавно, ремонт пічного опалення не проводився, напередодні пожежі ОСОБА_7 з дружиною знаходився в будинку та топив піч. Тому було зроблено висновок, що ймовірною причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печей.

Згідно даних листа Черкаського РВ УДСНС України у Черкаській області від 10 лютого 2015 року № 37, осередок пожежі знаходився в місці розташування димаря опалювальної печі (горище) житлового будинку за адресою АДРЕСА_2. Фактичні обставини, які обумовили пожежу, були викладені у звіті та з актом про пожежу були направлені до Черкаського РВ УМВС для подальшої перевірки по факту даної пожежі.

Із даних акту від 10 березня 2015 року, складеного сусідами домоволодіння АДРЕСА_2, а саме: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що вони 27 грудня 2014 року та 28 грудня 2014 року бачили власника вказаного будинку ОСОБА_7 та його дружину за вказаною вище адресою.

Згідно даних висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 06 листопада 2015 року № 452/15-23, внаслідок пожежі від 29 грудня 2014 року в житловому будинку № АДРЕСА_1 Черкаського району Черкаської області виникли наступні пошкодження: повністю зруйноване покриття даху із листового алюмінію; повністю знищене обрешетування даху; повністю знищена крокв'яна система даху; повністю знищений димохід; пошкоджені вогнем дерев'яні балки перекриття, що призвело до прогину перекриття і його руйнування; зруйнована перегородка між житловим будинком № 1 та № 3 (перегородка між зблокованими будинками); повністю зруйновані піч та груба; пошкоджені перегородки між кімнатами в житловому будинку (тріщини, руйнування, сліди дії води та сажі); пошкоджено дерев'яний каркас (стіна від вулиці та господарського двору); пошкоджена цеглова кладка облицювання житлового будинку(стіна від вулиці та господарського двору); пошкоджена підлога прибудови літ.«а»; опоряджувальне покриття внутрішніх стін житлового будинку та прибудови має сліди затікання води та сажі.

Розмір матеріальної шкоди, яка визначається, як вартість відновлювального ремонту необхідного для усунення пошкоджень та з урахуванням вартості будівельних матеріалів, становить на час проведення експертизи 129821 грн.

Позивач ОСОБА_8, звертаючись до суду першої інстанції із даним позовом, посилалася на те, що в наслідок пожежі, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_7, їй було заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яку вона просила відшкодувати шляхом стягнення коштів з відповідача ОСОБА_7, надавши при цьому ряд документів, які підтверджують його вину.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Заподіяння шкоди можливе при наявності чотирьох умов: наявність правила поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність шкоди у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8, та стягуючи на її користь із ОСОБА_7 матеріальну шкоду, завдану внаслідок пожежі у розмірі 129821 грн., дійшов правильного висновку, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтвердженні належними та допустимими доказами.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення на користь ОСОБА_8 моральної шкоди, яка була завдана відповідачем в наслідок знищення та пошкодження належного їй майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв'язок між ними, а відповідач відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України це не спростував і не довів відсутність своєї вини.

Таким чином, суд першої інстанції, задовольняючи даний позов, правильно виходив із того, що пожежа сталася з вини відповідача ОСОБА_7, що підтверджується даними акту про пожежу від 29 грудня 2014 року, даними звіту про причину виникнення пожежі та актом від 10 березня 2015 року, складеного сусідами домоволодіння АДРЕСА_2.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які судом правильно застосовані.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що доказів на підтвердження того, що пожежа сталася у зв'язку з порушенням відповідачем ОСОБА_7 протипожежних вимог, позивачем ОСОБА_8 суду не надано, оскільки загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ч. ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України, аналіз яких дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Наведене положення закону було враховано судом першої інстанції під час розгляду справи.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 137 ЦПК України не задовольнив клопотання його представника від 27 листопада 2015 року щодо витребування доказів, оскільки даною нормою закону визначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що представником апелянта не було виконано зазначеної норми закону.

Інших доводів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обов'язок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі,і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :