Справа № 128/2248/15-ц
19 лютого 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Гриценко І.Г.,
при секретарі: Кіяниця А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство 1 ЛТД», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, ПрАТ «Український страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18.11.2014 року близько 21.30 год. на автодорозі «Житомир-Могилів-Подільський» у водія вантажного автомобіля НОМЕР_1 з напівпричіпом SCHMITZ SFG 24 рефрижератор-Е, д.н.з. НОМЕР_2, який належить ТОВ «АТП1ЛТД», під керуванням ОСОБА_4 відокремилось заднє перше ліве колесо напівпричіпа, яке в подальшому викотилось на смугу зустрічного руху та зіткнулось з автомобілем марки «Mazda»6 SDA д.н.з. 11НІ3408, який рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_5, в якому позивач ОСОБА_1 знаходилась в якості пасажира. В результаті ДПТ ОСОБА_1 заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. ОСОБА_4 своїми діями грубо порушив ПДР України. В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження, слідчий постановою закрив кримінальне провадження, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286КК України. Після ДПТ ОСОБА_1 лежала в лікарні на стаціонарному лікуванні, на лікування нею було потрачено 683,26 грн. Також ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода, яка виражається в перенесених нею моральних, фізичних та психологічних стражданнях, тому ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 15 000 грн. моральної шкоди. Крім цього позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з послугами юридичної допомоги на досудовому слідстві в сумі 3 000 грн.
Автомобіль «Mazda»6 SDA належить ОСОБА_2А, який в результаті ДТП був пошкоджений, згідно висновку товарознавчої експертизи вартість матеріального збитку даного автомобіля становить 191 035,54 грн., витрати на перевезення -1 500 грн., витрати за збереження автомобіля на спецштрафплощадці-153 грн., 400 грн транспортні послуги пов'язані з перевезенням автомобіля із спецштрафплощадки додому, тому позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду на загальну суму 193 088,54 грн. Крім матеріальної шкоди, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача 15 000 грн. моральної шкоди, що полягає в перенесенні душевних страждань, які вона зазнала внаслідок пошкодження автомобіля, побутових незручностей. Крім цього позивачка ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з послугами юридичної допомоги на досудовому слідстві в сумі 3 000 грн.
Також позивачі просили стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення на її користь витрат на лікування в розмірі 683,26 грн, залишено без розгляду, відповідно до поданої нею заяви
До судового засідання ніхто не з'явився.
Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди та витрат про надання юридичної допомоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.157,184).
Представник позивача ОСОБА_2-ОСОБА_5 надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Автомобіль не відремонтований (а.с.158, 185).
Представник відповідачаТОВ «Автотранспортне підприємство 1 ЛТД» в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.
Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про проведення судового засідання у його відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.186).
Суд, дослідивши матеріали справи встановив факти на відповідні їм правовідносини.
Так, дійсно 18.11.2014 року, близько 21-30 год., на автодорозі Житомир-Могилів-Подільський, 109 км + 400 м, ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричіпом SCHMITZ SFG 24 рефрижератор-Е, д.н.з. НОМЕР_2, в якого відокремилось заднє перше ліве колесо напівпричіпа, яке в подальшому внаслідок дії інертної сили викотилося на смугу зустрічного руху автомобілів та зіткнулось з автомобілем марки «Мазда» 6SDA, д.н.з. 11НІ3408 (попередній д.н.з. НОМЕР_4) , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок чого, відбулось ДТП та пошкодження транспортних засобів, а пасажир автомобіля «Мазда» 6SDA - ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді забою м'яких тканин голови, шийного відділу хребта, вегето-судинна дистонія.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2015 року водія ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяці (а.с.49), постанова набула законної сили, оскільки, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 05.05.2015 року ОСОБА_4 в поновленні строку на оскарження вищезазначеної постанови відмовлено, апеляційну скаргу на постанову повернено без розгляду (а.с.50).
13.03.2015 року постановою слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.8).
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Renault» АЕ 420 сідловий тягач Е д.н.з. НОМЕР_3, та згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу н/причіп-рефрижератор-Е, марки «ПП», моделі «SCHMITZ SFG 24», д.н.з.НОМЕР_2 (а.с.10-11) дані транспортні засоби належать ТОВ «АТП 1 ЛТД».
ОСОБА_4 дійсно знаходиться у трудових відносинах з відповідачем, а саме працює в ТОВ «АТП-1ЛТД», що підтверджується його письмовими поясненнями, написаними власноручно (а.с.234).
Згідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ТОВ «АТП1ЛТД», та виконував свої трудові обов'язки, тому саме дане товариство повинне відшкодувати шкоду, завдану її працівником.
Так, цивільно-правова відповідальність відповідача, який є власником автомобіля марки «Renault» АЕ 420 сідловий тягач Е та напівпричепа «SCHMITZ SFG 24», на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «Український страховий дім» згідно із полісом № АІ/1591539 та полісом № АІ/1583344.
Відповідно до додаткових письмових пояснень, поданих суду (а.с.126-128) позивачі категорично заперечують отримання від ПрАТ «Український страховий дім» будь-яких відшкодувань по даній ДТП, так як саме відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду в повному обсязі, зокрема на підставі вище викладеного.
Крім того, майнова шкода, завдана позивачу ОСОБА_2, також полягає у витратах на транспортування пошкодженого автомобіля після настання ДТП до штрафплощадки в розмірі 1500,00 грн., збереження автомобіля на штраф площадці у розмірі 153,00 грн. перевезення автомобіля із штрафплощадки додому в розмірі 400,00 грн. (а.с.35-37,191-194).
Суд враховує те, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-2808цс 15 від 20 січня 2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до статті 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України викладений у постанові має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Оскільки власником джерела підвищеної небезпеки автомобіля з напівпричіпом, яким керував ОСОБА_4, який визнаняй винним в ДТП 18.11.2014 року, являється відповідно до техпаспорту ТОВ "АТП 1 ЛТД", а ОСОБА_4 є його працівником, відповідно до пояснень останнього в оглянутих судом матеріалах кримінального провадження по факту даного ДТП, тому відповідач ТОВ "АТП 1 ЛТД" повинен відшкодувати позивачам завдану матеріальну і моральну шкоду.
За таких обставин суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача, як власника джерела підвищеної небезпеки, на користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 191 035 грн 54 коп., відщповідно до висновку експертизи.
Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
Ч.3 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що внаслідок ДТП позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, перебуванням ОСОБА_1 на лікуванні, фізичним болем, нервовим стресом, неможливості вести звичний для себе спосіб життя. Крім цього, позивачу ОСОБА_2 також завдана моральна шкода пов'язана з перенесенням душевних страждань, яких вона зазнана внаслідок пошкодження автомобіля, побутових незручностей, було порушено її звичайний ритм життя, перенесено нервовий стрес із-за пошкодження її автомобіля.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.
Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який розмір може мати суто умовний вираз.
При визначенні розміру моральної шкоди суд виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, вважає необхідним до стягнення моральну шкоду на користь ОСОБА_2 в сумі 5 000 грн., на користь ОСОБА_1 - 5 000 грн., що є співмірним і достатнім заподіяним моральним стражданням позивачів.
Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат пов'язаних з послугами надання юридичної допомоги в досудовому слідстві, в суді в сумі по 3 000 грн. кожному, на думку суду, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, пунктом 1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні віднесені до процесуальних витрат.
Питання щодо процесуальних витрат (щодо їх розподілу, стягнення, порядку розгляду та вирішення) врегульовані Главою 8 КПК України.
Однак, з постанови слідчого СВ Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області вбачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в зв'язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України було закрито (а.с.8). Відтак в позивачів фактично не було можливості подати цивільний позов в кримінальному провадженні та стягнути в тому числі і витрати за надання юридичної допомоги. Тому питання стягнення вказаних витрат по юридичній допомозі підлягають розгляду в даній цивільній справі.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Згідно укладених договорів про надання юридичних послуг (а.с.195-197,198-199) між позивачем ОСОБА_6, представником позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_7 та квитанцій № 45, №46 (а.с.194-а, 197а) позивачі сплатили за надання юридичних послуг кожен по 3 000 грн, що разом складає 6 000 грн.
Позивачами не зазначено конкретно затрати роботи адвоката, пов'язаної з розглядом справи, години надання юридичної допомоги, відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»тому, з метою розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачів витрати пов'язанні з наданням юридичної допомоги в сумі по 500 грн. кожному.
Вирішуючи спір суд врахував загальні засади судочинства справедливість, добросовісність і розумність ( ст. 3 ЦК України). Відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1В 393,60 грн., на користь позивача ОСОБА_8 2 232,80 грн. судових витрат по сплаті судового збору, відповідно до платіжних доручень (а.с.1-2, 57-58, 60).
Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ст.ст. 23, 1172, 1187, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 158, 197, 212-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство 1 ЛТД» на корить ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 393,60 грн.
В задоволені решти суми позову ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство 1 ЛТД» на корить ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 232,80 грн.
В задоволені решти суми позову ОСОБА_2 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: