АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6335/16 Справа № 176/389/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Лисичної Н.М.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» - про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 11.05.2007 року між приватним підприємцем ОСОБА_3 та Закритим акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є відповідач) було укладено кредитний договір, за яким Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 260 000,00 грн..

З метою забезпечення зобовязань за вказаним договором з ОСОБА_3 були укладені договори іпотеки, предметом яких є дві квартири та обладнання.

За договором поруки ОСОБА_2 поручилась перед Кредитором за виконання ОСОБА_3 своїх обовязків за кредитним договором.

В зв*язку з невиконанням боржницею у повному обсязі кредитних зобов*язань та погашенням її заборгованості поручителем ОСОБА_2,- Рішенням Жовтоводського міського суду від 18.05.2012р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму заборгованості-172 225 грн. 70 коп..

Встановлено, що ще 19.12.2011. позивачка письмово просила відповідача не вчиняти дії по зняттю обтяжень з іпотечного майна. Однак під час виконання наведеного судового рішення державним виконавцем позивачку було повідомлено про відсутність у боржниці майна, про що складено відповідний акт.

Під час розгляду у 2013р. справи за позовом ОСОБА_2 до Банку про зобов*язання надати документи, було з*ясовано, що заборона відчуження нерухомого майна була знята з дозволу Банку за його листом до нотаріуса від 02.07.2012 року, в якому Банк сповіщає про повне виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань перед Банком по укладеному кредитному договору.

Відмовляючи у задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з Банку збитків у вигляді вартості іпотечного майна в сумі 135 000грн., проданого ОСОБА_3 після зняття заборони, - міський суд обгрунтовано виходив із слідуючих обставин.

Стаття 556 ЦК України встановила, що після виконання поручителем зобовязання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обовязок боржника.

До поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Твердження позивачки, що відповідач у 2011 році передав їй лише частину документів, а саме оригінали квитанцій про сплату нею кредитних сум, а повинен був передати всю кредитну справу, що призвело до негативних наслідків- відчуження майна, - суд обгрунтовано не взяв до уваги, оскільки така обставина не знаходиться у причинному зв*язку із фактом продажу іпотечного майна, адже у 2012році було винесено судове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кредитної суми. Дане рішення знаходиться на виконанні державної виконавчої служби, доказів про закінчення виконавчого провадження не надано, тобто питання про стягнення суми знаходиться на вирішенні; сама по собі та обставина, що іпотечне майно продане, не може свідчити про неможливість виконання рішення за наявності у державного виконавця інших передбачених Законом «Про виконавче провадження» способів та засобів для виконання судового рішення .

А за таких обставин з огляду на положення ст. 22 ЦК України щодо поняття збитків, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що сума у розмірі 135 000 грн (вартість нерухомості)., яку позивачка просить стягнути з відповідача як упущену вигоду, - не може вважатись упущеною вигодою.

З огляду на наведене, підстав для задоволення позову місцевий суд не мав.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом доведеності порушення майнових прав та інтересів позивачки: зняття з дозволу працівників відповідача заборони відчуження нерухомого майна, яким було забезпечено кредитний договір, що спричинило заподіяння збитків, - не може бути підставою для скасування рішення за викладених вище підстав, а також з огляду на те, що у разі недопущення порушень з боку боржниці ОСОБА_3 , яка, знаючи про свій борг перед позивачкою, про наявність судового рішення про стягнення з неї грошової суми, здійснила продаж іпотечної нерухомості, - факт неналежного виконання Банком умов п.10 Договору поруки не був би навіть предметом спору та пред*явлення позовних вимог, що розглядаються.

Таким чином, твердження суду про недоведеність позовних вимог є вірним, а доводи скарги про хибність такого висновку є такими, що протирічить дійсно встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Крім того, слід зазначити, що підчас перегляду справи апеляційним судом було з*ясовано, що позивачкою заявлені у судовому порядку вимоги про визнання недійсними Договорів продажу(дарування) спірної іпотечної нерухомості, що також свідчить про передчасність її тверджень про наявність упущеної вигоди.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4