Провадження 2/331/465/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2016 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В. М.

при секретарі Богач А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказано,що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 20.09.1980р. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.Спільне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів, внаслідок чого були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Збереження сім'ї і подальше спільне життя неможливо, шлюбні відносини припинені, сім'я розпалась остаточно і не може бути відновлена,тому просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, оскільки після надання судом строку примирення не відбулось, подружні стосунки не відновлені. Позивач категорично заперечив можливість примирення та збереження шлюбу, просить суд шлюб розірвати.

Відповідач та її представник у судове засідання не з'явились, відповідач надала суду заяву про відкладення розгляду справи. Її неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних матеріалів справи достатньо для розгляду її по суті.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.09.1980 р. сторони зареєстрували шлюб, про що Шевченківським відділом РАЦСу м. Запоріжжя зроблено актовий запис № 619. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

За правилом ч. 2 ст.104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Зваживши на доводи відповідача, суд відповідно до ст.111 СК України надавав строк для примирення подружжя.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2016 року сторонам надавався строк у 1 місяць для примирення, після чого позивач також підтримав свої вимоги про розірвання шлюбу з відповідачем.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Проте, після закінчення призначеного судом строку примирення не відбулося, конфлікт не усунуто і жодна із сторін не прийняла заходи для усунення розладу у сім'ї. Позивач у судовому засіданні пояснив суду, що подружні стосунки не відновлені. Позивач категорично заперечив можливість примирення та збереження шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Відповідно до вимог ст. ст. 24, 55, 56 СК України суд не може покладати обов'язок збереження сім'ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення.

Отже, характер розладу у взаємовідносинах, фактичне припинення шлюбних стосунків, недосягнення позитивного результату у призначений судом строк для примирення, свідчить про те, що сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, а відтак, є всі підстави для розірвання шлюбу .

Як вбачається з матеріалів справи, сторони припинили шлюбні відносини, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, взаємних прав та обов'язків не виконують, тобто розлад у сім'ї має не короткочасний характер, що на думку суду свідчить про відсутність ознак сім'ї, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього категорично заперечує.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене , суд встановивши, що сімейно-шлюбні відносини фактично припинені, сторони разом не проживають,з'ясувавши мотиви та причини розірвання шлюбу та фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Керуючись ст. ст. 105, 110, 112, 180, 181, 182 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був зареєстрований 20 вересня 1980року Шевченківським РАЦС м. Запоріжжя за актовим записом № 619 розірвати.

Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_2 залишити - шлюбне прізвище ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В. М.Світлицька