РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2933/15-ц

09 березня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя Грипіч Л. А.

з участю секретаря Мельник Р. М.

представника позивача - адвоката Євгеюка О.Є., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Костопільська районна державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на 1/2 частину квартири

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Костопільська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що після смерті батька ОСОБА_6, відповідачем оформлено в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира була об'єктом спільної власності її батьків. На день смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 була жива дружина померлого, мати позивачки ОСОБА_7, яка мала право на обов'язкову частку у спадковому майні. Після смерті матері, позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. З відповіді на запит адвоката до Рівненського ОБТІ позивач та її матір дізнались, що відповідачем було оформлено на себе право власності на всю спірну квартиру після смерті ОСОБА_6, а не на 1/2 частину даної квартири. Просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.10.2006р, видане Костопільською районною державною нотаріальною конторою 03.11.2006р та зареєстроване в реєстрі за №1546, в частині оформлення прав власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Євгеюк О.Є. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. В обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог пояснили, що позивачу було відомо про рішення їх батьків щодо розпорядження квартирою АДРЕСА_1 після оголошення заповіту батька. Крім того вказали, що відповідачем ОСОБА_2 оформлено документи про прийняття спадщини по заповіту після смерті батька та всю документацію на квартиру. Жодний з оформлених та виданих їй документів не було оскаржено та не скасовано на даний час. Вважають позовні вимоги безпідставними .

Представник третьої особи Костопільської районної державної нотаріальної контори - завідувач Матросова А.М. в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. В поданих до суду письмових запереченнях на позов вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки державним нотаріусом Дідовець А.Г. було заведено спадкову справу №382 щодо майна померлого ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі поданих заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_2 Згідно наданого заповіту ОСОБА_6 заповів належну йому квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з покладенням на останню обов'язку по довічному проживанню у вказаній квартирі його дружини ОСОБА_7 В своїй заяві ОСОБА_7 заявила про відмову від прийняття спадщини на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті чоловіка на користь дочки ОСОБА_2 при умові її довічного проживання в спадковій квартирі. У зв'язку з наявною у заповіті умовою довічного проживання в зазначеній квартирі дружини спадкодавця ОСОБА_7, нотаріусом накладено заборону відчуження спадкової квартири до виконання умов заповіту. Вважає вимоги позивача безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_7 не було відомо про те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_6 вся квартира була переписана на дочку ОСОБА_2, весь час вона вважала себе власником цієї квартири, сплачувала комунальні послуги.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та дослідивши письмові докази по справі вважає позов необґрунтованим.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що під час перебування у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2001 року, подружжя ОСОБА_6 придбали квартиру АДРЕСА_1

Право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_6, що стверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.09.2006 року, реєстраційний номер 16173594.

Отже, відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР 1969 року, набута під час шлюбу ОСОБА_13 та ОСОБА_7 спірна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вважається спільною сумісною власністю подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до положень ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, який посвідчений 18.11.2004 року державним нотаріусом Костопільського нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1929, відповідно до якого спадкодавець заповів належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_2. Згідно умов заповіту на ОСОБА_2 покладено обов'язок по довічному проживанні в згаданій вище квартирі його дружини та матері спадкоємця - ОСОБА_7

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті і у відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

З матеріалів спадкової справи №382, яка була заведена після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, вбачається, що його дружина ОСОБА_7 відмовилась від обов'язкової частки в спадковому майні після померлого чоловіка на користь дочки ОСОБА_2 при умові її довічного проживання в спадковій квартирі. Одночасно заявила про бажання отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належні померлому чоловіку грошові кошти.

Крім того, ОСОБА_7 було роз'яснено положення ст.65 СК України, яка визначає право подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя - набуту ними під час шлюбу квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 відмовилась. Дана відмова свідчить про відсутність, на дату написання заяви, спору про розподіл майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя.

Заява ОСОБА_7 завірена 12.09.2006 року державним нотаріусом Костопільського нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г. ОСОБА_7 роз'яснено зміст ст.ст.225,229-231,233 ЦК України, тобто наслідки вчинення правочину та ст.ст.1273-1975 ЦК України - наслідки відмови від спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Пунктом 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03 березня 2004 року в редакції діючій на момент видачі спірного свідоцтва про право на спадщину, передбачено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Якщо у спільному майні подружжя правовстановлювальний документ на таке майно оформлений на того із подружжя, що є живим, нотаріус вимагає його (її) письмову згоду на виділ на ім'я померлого його частки в спільному майні.

При оформлені відповідачці ОСОБА_2 прав на спадщину, державним нотаріусом Костопільської районної державної нотаріальної контори було взято до уваги заяву ОСОБА_7 від 12.09.2006 року та заповіт ОСОБА_6 від 18.11.2004 року та 03.10.2006 року видано свідоцтва про право на спадщину - на квартиру АДРЕСА_1 Рівненської області, яке зареєстроване в реєстрі за №1546 , спадкова справа №382.

Право власності на цілу частку спірного майна зареєстровано 30.10.2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.10.2006 року зареєстрованого в реєстрі за №1546 за ОСОБА_2, що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.10.2006 року, реєстраційний номер 16173594.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом(стаття 1301 ЦК України). Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Враховуючи зазначені положення закону та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, суд не вбачає підстав для застосування ст.1301 ЦК України для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Костопільського нотаріального округу Рівненської області Дідовець та зареєстрованого в реєстрі за № 1546 - частково недійсним.

Що ж до вимоги позивача, щодо визнання за нею, ОСОБА_4, права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , то суд рахує її також необґрунтованою.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати сторін ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про смерть.

15.11.2015 року ОСОБА_7 склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належити їй на момент смерті, заповіла ОСОБА_4

Після смерті матері, позивач ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Гладиша О.А. від 14.12.2016 року за №314/02-14 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_7, інших заяв про прийняття спадщини не надходило.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина складається, як правило, із права приватної власності померлої людини на різне майно (будинок, земельна ділянка, транспортні засоби, домашні речі та ін.). Крім права приватної власності до складу спадщини можуть належати й інші права померлого, а саме : право на одержання сум заробітної плати, пенсій, стипендій, аліментів та інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були отримані ним за життя; право на одержання страхових виплат, якщо у договорі страхування не був визначений вигодонабувач; право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві в договірних відносинах; право на стягнення неустойки та на відшкодування моральної шкоди, які були присуджені спадкодавцеві за життя.

Виходячи із вищевказаного спадкоємець має право на спадкування лише того майна, яке фактично належало спадкодавцю на момент смерті.

Згідно ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, чинного на час оформлення спадщини після смерті батька сторін, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Статтею 29 цього ж кодексу передбачено, що поділ майна здійснюється подружжям, а при недосягненні згоди про спосіб поділу спільного майна - судом за позовом подружжя або одного з них.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті чоловіка ОСОБА_7 розпорядилася своєю часткою у майні, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, погодилася із заповітом свого покійного чоловіка, що підтверджується її заявою, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи після смерті ОСОБА_6

Таким чином, на день смерті ОСОБА_7 спірна квартира чи її частина не належала покійній, в зв'язку з цим позивач ОСОБА_4 не може отримати в спадщину частину цієї квартири.

Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, суд не приймає до уваги, оскільки їх показання, спростовані письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,209,212 ,214-215 ЦПК України, ст.ст. 22,28,29 КпШС України, ст.65 СК України, ст. 1218,1220,1223,1273,1301 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача Костопільська районна державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на 1/2 частину квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЛ. А. Грипіч