Справа № 211/1956/15-ц
Провадження № 2/211/175/16
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

за відсутністю: відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи державного нотаріуса Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

позивач 03 квітня 2015 року звернулася до суду з позовом, який 29 січня 2016 року уточнила, вказавши, що 21 квітня 1957 року її діду ОСОБА_5 за рішенням виконкому Криворізької міської ради народних депутатів трудящих № 366 було виділено земельну ділянку в селищі Залізничний по вул. Воронезька, 15.

21 березня 1993 року їй, позивачу, на підставі рішення УЖКГ виконкому Криворізької міської ради народних депутатів від 13.08.1993 р. було видано свідоцтво про право власності на житло: квартиру № 85 в будинку № 10 в мкрн. Ювілейний в м. Кривому Розі. Згідно свідоцтва вказана квартира є спільною сумісною власністю її та членів її сімї: ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

28 липня 1994 року її дід ОСОБА_5 помер.

15 березня 1995 року мати позивачки ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5

02 червня 2014 року її мати - ОСОБА_6 померла.

Після смерті матері вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримала повідомлення, що з подібною заявою звернулася ОСОБА_3, яка є онукою спадкодавця, тобто донькою її померлого брата ОСОБА_9, який помер 12.03.1990 р.

Позивач вважає, що відповідач не має права на спадщину, оскільки поки її мати ОСОБА_6 була жива та перебувала в безпорадному стані, відповідач ніяким чином їй не допомагала, ніколи її не відвідувала, їжу не приносила, фінансову допомогу на лікування не надавала. Через хворобу матері позивачка змушена була покинути роботу та доглядати за нею, чого відповідачка не зробила. Похованням матері займалася позивачка, відповідач навіть не зявилася на поховання.

Тому позивач просить усунути від права на спадкування ОСОБА_3 після смерті спадкодавця ОСОБА_6, померлої 02.06.2014 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, наполягали на задоволенні заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату слухання була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа державний нотаріус Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином.

Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 (а.с. 14,15 копії свідоцтв про народження, укладення шлюбу).

02 червня 2014 року ОСОБА_6 померла (а.с. 13 копія свідоцтва про смерть).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть, причина смерті ОСОБА_6 інтоксикація, злоякісне новоутворення прямої кишки (а.с. 16 копія свідоцтва).

За життя ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 березня 1995 р. належало: житловий будинок А-1 житловою площею 25,50 кв.м. сарай Б, гараж Г, сарай Д, замощення І, водоколонки ІІ, заборів № 1-2, що знаходиться в м. Кривому Розі, вул. Воронезька, 19 на земельній ділянці 600 кв.м.; грошовий вклад з належними відсотками, що знаходяться на зберіганні у філії ощадбанку України № 7806/025 Дзержинського району м. Кривого Рогу по рахунку № 1183 (а.с. 8 копія свідоцтва).

Крім того, згідно свідоцтва про право власності на житло від 13 серпня 1993 р., ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності належить квартира № 85 в будинку № 10 в мкрн. Ювілейний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с. 17 копія свідоцтва).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно повідомлення від 24.11.2015 р. завідувача Четвертої криворізької державної нотаріальної контори 08 листопада 2014 року з заявою про прийняття спадщини після смерті 02 червня 2015 року ОСОБА_6 звернулася онука ОСОБА_11, яка на день подання заяви була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим була заведена спадкова справа № 617/2014. 11.11.2014 р. з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка ОСОБА_1, яка на день подання заяви була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 47 повідомлення).

Відповідно до частини 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз'ясненням в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Тобто, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є медсестрою та підтверджує, що ОСОБА_3 не доглядала за бабусею, вона взагалі ніколи відповідачку не бачила, за матірю доглядала позивачка, оскільки мати хворіла, останні півроку не могла за собою доглядати. ОСОБА_3 не була на похованні своєї бабусі.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що є сусідкою померлої ОСОБА_6 Вона бачила, що до неї приходила лише її донька та діти доньки, більше нікого не бачила. ОСОБА_6 хворіла.

Пояснення вказаних свідків не підтверджують саме того факту, що померла ОСОБА_6 перебувала в безпорадному стані, потребувала допомоги відповідачки і та мала можливість її надати, проте ухилялася від обов'язку щодо її надання.

Позивачем, її представником не надано жодного доказу, який би свдчив про те, що ОСОБА_6 перебувала в безпорадному стані, потребувала допомоги, те, що допомога їй могла бути надана лише відповідачем. При цьому позивач пояснила, що вона надавала допомогу матері.

За таких обставин суд вважає, що в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.1224 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_14