Справа № 136/256/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"31" березня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді МОЧУЛЬСЬКОЇ Л.Т.,

при секретарі Белінській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Війтовецької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю по спадщині за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, що залишилась після маминої смерті, посилаючись на те, що 07.06.2015 року померла її мати - ОСОБА_2. Після її смерті залишилось майно, яке складається з земельної ділянки, площею 3,1972 га, яка розташована на території Війтовецької сільської ради. Позивачка протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до діючого законодавства, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу. Однак в оформленні спадщини на земельну ділянку приватний нотаріус відмовив, так як втрачений оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку.

В судове засідання представник позивачки не з'явився, проте надав суду заяву, в якій позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідач також в судове засідання не з'явився. Звернувся до суду з заявою про визнання позовних вимог, задоволення позову у повному обсязі та слухання справи без його участі.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін і розгляд справи у їх відсутності.

Судом встановлено наступне: 07.06.2015 року померла ОСОБА_2 ( свідоцтво про смерть серії І-БК № 337140).

В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Судом установлено, що покійна ОСОБА_2 заповіту не залишала. Отже, в такому випадку настає спадкування за законом.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, позивачка являється спадкоємцем по закону першої черги, оскільки є дочкою спадкодавця, та, у відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, прийняла спадщину, шляхом подання заяви 10.09.2015 року про прийняття спадщини до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 24.12.2015 року № 196/02-31 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене майно (а.с. 13-14).

Згідно з матеріалами спадкової справи, є ще інший спадкоємець син покійної - ОСОБА_3, який відмовився від належної йому частки у спадщині, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори 10.09.2015 року.

До складу спадкового майна входить земельна ділянка, площею 3,1972 га, вартістю 127036,16 грн., яка розташована на території Війтовецької сільської ради Липовецького району, Вінницької області та належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН № 114539, виданого 04.10.2004 року на підставі розпорядження № 185 Липовецької райдержадміністрації від 03.06.2004 року, архівна копія якого надана суду ( а.с.10), кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0277. Державний акт був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 376 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11).

Факт родинних відносин, тобто те, що позивачка є дочкою покійної, підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1, в графі „мати якого вказана ОСОБА_2 (а.с.8), та свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, після укладення якого позивачка набула прізвище - «Василенко» (а.с. 9).

Встановлені судом правовідносини регулюються ст.ст.1258,1261,1267, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1298 ЦК України.

На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивачка має право на спадкування за законом на майно, яке належало спадкодавцю, як спадкоємець першої черги, у зв'язку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі.

На підставі глави 84, ст.ст.1258,1261,1268 ,1270,1274,1275, 1296,1297,1298 ЦК України, керуючись ст.130, 174, 209-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка настала 07.06.2015 року, на ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ, площею 3,1972 га, кадастровий номер :03:000:0277, в межах згідно з планом, розташовану на території Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, вартістю 127036,16 грн., яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 114539, виданого 04.10.2004 року на підставі розпорядження № 185 Липовецької райдержадміністрації від 03.06.2004 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №376.

Цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право власності на зазначене нерухоме майно підлягає державній реєстрації в установленому законом порядку.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом десяти днів.

Після закінчення цього строку, рішення набирає законної сили, якщо не буде подано апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_6