Номер провадження: 22-ц/785/3179/16
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Калараш А.А., Заїкін А.П.

За участю секретаря - Томашевської Т.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Тиквенко Марина Олексіївна

-про визнання заповіту недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Тиквенко Марина Олексіївна про визнання заповіту від 21.03.2014 року недійсним. 26.02.2016 року ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання чи зробить неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 року заява ОСОБА_6 про забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Тиквенко Марина Олексіївна про визнання заповіту недійсним задоволена частково. Суд наклав арешт на нерухоме майно- квартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з ухваленням нової, якою відмовити в задоволенні заяви щодо забезпечення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що спір являється немайновим, а тому не забезпечується накладенням арешту на квартиру щодо якої не заявлені вимоги та відсутність доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, котра доповіла зміст оскаржуваного судового рішення, вислухавши пояснення сторін, котрі заявили, що ОСОБА_5 03.03.2016 року відчужила спірну квартиру, перевіривши матеріали справи та обговоривши її доводи вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 151, 152 ЦПК передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.06 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечуючи позовні вимоги шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, районний суд виходив з того, що між сторонами існує спір стосовно вказаного майна, котре належить на праві власності відповідачці є співрозмірними позовних вимог та невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду й порушити право позивача на судовий захист.

Проте судова колегія не погоджується з таким судженням з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22грудня 2006 року, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати заповіт від 21.03.2014 року, складений ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року на квартиру АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_5 недійсним.

Зі змісту цього позову вбачається, що між сторонами існує спір немайнового характеру та заявлено вимогу немайнового характеру.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.03.2016 року вбачається, що 03.03.2016 року укладений договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 та право власності зареєстровано за ОСОБА_9

За таких підстав, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, приймаю рішення про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_4, допустив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та забезпечив позов немайнового характеру.

Крім того, виходячи з того, що відповідач розпорядилась своєю власністю на власний розсуд, на теперішній час не являється власником квартири АДРЕСА_3 судова колегія приходить до висновку, що заява ОСОБА_6 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 218,303,307,312-315,317,319ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2016 року скасувати.

В заяві ОСОБА_6 про забезпечення позову -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

А.А.Калараш