ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2851/16-ц
провадження № 2/753/3111/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення заяви без руху

"17" лютого 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва ЛЕОНТЮК Л.К., перевіривши дотримання вимог ст. ст. 118-121 ЦПК України у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся. до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Так, у позовній заяві позивач посилається на положення ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Разом з тим, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними. Дані правовідносини, які випливають з договору комісії, не є предметом регулювання Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити одну або кілька угод від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст. 1013 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Якщо договором комісії розмір плати не визначений, вона виплачується після виконання договору комісії виходячи із звичайних цін за такі послуги. Якщо ж договір комісії не був виконаний з причин, які залежали від комітента, комісіонер має право на комісійну плату на загальних підставах.

Відтак, виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі договірних відносин, які регулюються Цивільним кодексом України, а не Законом України "Про захист прав споживачів".

Разом з цим, суд повідомляє, що відповідно до ст. 110 ЦПК позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Суд звертає увагу, що в разі усунення недоліків посилання позивача на Закон України "Про захист прав споживачів" будуть безпідставними. А тому підсудність вищевказаної справи відповідно до вимог ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичних осіб пред'являються в суд заерєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку її місця перебування.

Згідно копії паспорта позивача, який був прикладений до позовної заяви, позивач зареєстрований по АДРЕСА_1, що не відноситься до Дарницького району м. Києва.

Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить стягнути з відповідача штраф за несвоєчасне повернення товару у розмірі 26 241 (двадцять шість тисяч двісті сорок одна) гривня 00 коп., в зв'язку із чим, дана вимога не відноситься до ЗУ "Про захист прав споживачів"

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду, майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без дотримання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 118,121 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки заяви у строк, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК