Категорія 48 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2 і його представника - адвоката Мазура О.В. відповідача ОСОБА_4, представника Служби у справах дітей Бойко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 і ОСОБА_2

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

В с т а н о в и л а:

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ними розірвано 3 листопада 2015 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю - відповідачем ОСОБА_4 У нього з відповідачем виникли непорозуміння щодо прийняття ним участі у вихованні дитини; відповідач перешкоджає йому у нормальному спілкуванні з дитиною. Він має бажання виховувати сина та спілкуватися з ним. За місцем роботи він характеризується позитивно, справно сплачує аліменти на утримання дитини і колишньої дружини за рішенням суду.

В зв'язку з цим просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні сина і надавати можливість систематичних побачень із сином у такому порядку: щовівторка і щочетверга - з 13.00 год. до 16.00 год. без присутності матері; щосуботи і щонеділі - з 12.00 год. до 17.00 год. з можливістю забирати дитину до себе додому. Зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод для забезпечення спостереження та нагляду за станом здоров'я дитини, безперешкодного звернення до лікарні та заздалегідь попереджати його про планові і непланові потреби у зверненнях; встановити день тижня для здійснення періодичного обстеження та підтримку стану здоров'я дитини - щосереди.

21 січня 2016 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог та їх уточнення, яку також підписав позивач. Просив зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні сина і надавати йому можливість систематичних побачень із сином в наступному порядку: щовівторка і щочетверга з 13.00 год. до 16.00 год. без присутності матері; щосуботи і щонеділі з 12.00 год. до 17.00 год. з можливістю забирати сина до себе додому. Зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод щодо належного нагляду за здоровим розвитком дитини шляхом негайного повідомлення його про: стан здоров'я у разі захворювання дитини; потреби у лікуванні дитини; перебігу лікування дитини; необхідності відвідування лікарів (лікарні).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та надавати ОСОБА_2 можливість систематичних побачень із сином, в наступному порядку: щовівторка і щочетверга з 13.00 год. до 15.00 год. без присутності матері; щосуботи і щонеділі з 12.00 год. до 14.00 год. без присутності матері.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди щодо належного нагляду за здоровим розвитком дитини, шляхом негайного повідомлення ОСОБА_2 про: стан здоров'я у разі захворювання дитини; потреби у лікуванні дитини; перебігу лікування дитини; необхідності відвідування лікарів (лікарні).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 2243,60 гр., з яких: 243,60 гр. судовий збір, 2000 гр. - витрати на правову допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити.

Зазначила, що рішення вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить змінити рішення суду і зобов'язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_7 і надавати йому можливість систематичних побачень із сином в наступному порядку: щовівторка та щочетверга з 13.00 год. до 16.00 год. без присутності матері: щосуботи і щонеділі з 12.00 год. до 17.00 год. з можливістю забирати дитину до себе додому. В іншій частині рішення залишити без змін.

Зазначив, що рішення суду підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

В судовому засіданні позивач і його представник підтримали свою апеляційну скаргу, просять її задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу відповідача заперечили, просять відмовити у її задоволенні.

Відповідач свою апеляційну скаргу підтримала, апеляційну скаргу позивача заперечила. Пояснила, що вона згідна з тим, щоб її син спілкувався із батьком, але з урахуванням віку і стану здоров'я дитини просить визначити два дні в тиждень для побачення: у вівторок та у суботу з 11.00 год. до 12.00 год., врахувавши також те, що син підріс і тепер спить один раз на день - з 13.00 год.; і такі побачення проводити у її присутності. Про стан здоров'я і потреби дитини у відвідуванні лікарів та у необхідності лікування вона повідомляла і буде повідомляти батька дитини, про те не негайно, як визначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради пояснила, що вона підтримує рішення органу опіки і піклування, прийняте 29 жовтня 2015 року і при ухваленні судового рішення по даному спору між сторонами просить врахувати його.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення за таких підстав.

По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2013 року, згідно свідоцтва про шлюб від 26 лютого 2013 року, актовий запис № 334 серії НОМЕР_2 (а. с. 7).

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 1 жовтня 2014 року (а. с. 8).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 3 листопада 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що був зареєстрований 26 лютого 2013 року. Рішення суду набрало законної сили 14.11.2015 року.

28 листопада 2015 року відповідач отримала паспорт на прізвище - ОСОБА_4.

На підставі виконавчих листів № 127/23153/14-ц виданих 5 грудня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області, позивач ОСОБА_2 зобов'язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на її утримання в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи стягнення з 29.10.2014 року до 25.09.2017 року (а. с. 39) та на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 29.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 40).

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір'ю. Дитина має проблеми із здоров'ям. Так, при зверненні 28.10.2015 року до Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні дитині було проведено рентген обстеження кульшових суглобів та накладено шину на кульшові суглоби (а. с. 68, 79). У зв'язку з цим її було направлена для продовження лікування до Липовецької обласної лікарні відновного лікування дітей з органічним ураженням центральної нервової системи, порушення психіки і опорно-рухового апарату, де пройшла лікування з 22.02.2016 року по 13.03.2016 року

Станом на 15.12.2015 року дитина вигодовується грудьми (а. с. 89) і як пояснила у судовому засіданні відповідач - продовжує і на даний час.

Позивач проживає окремо від дитини. Він має постійне місце роботи - працює викладачем у Вінницькому національному технічному університеті та сплачує аліменти (а. с. 41-42, 63, 69). Стан психічного здоров'я позивача задовільний (а. с. 70). Матеріали справи не містять даних про зловживання позивачем алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Виконавчий комітет Вінницької міської ради, розглянувши 29.10.2015 року заяви громадян про визначення їм порядку участі у вихованні малолітніх дітей (протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини №19 від 20.10.2015 року) прийняв рішення № 2461, яким вніс зміни до п. 1 рішення виконавчого комітету від 27.11.2014 року № 2650 «Про визначення порядку участі у вихованні малолітніх дітей». Зокрема пункт 1 виклав у новій редакції: «Встановити громадянину ОСОБА_2, який проживає у АДРЕСА_1, такий порядок участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1: щовівторка, щочетверга з 13-00 год. до 14-00 год.; щосуботи, щонеділі з 12-00 год. до 14-00 год. Зобов'язати батьків попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров'я та інтересів дитини» (а. с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 155 СК визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 157 СК України вирішення питання виховання дитини покладає на обох батьків спільно.

Спір щодо участі у вихованні дитини вирішує орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини, згідно зі ст. 158 СК України.

Орган опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, постановляючи відповідне рішення.

Участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів визначається статтею 19 СК України, згідно вимог якої при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування (частина 4).

Згідно правил частини 5 та 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її виховані, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Визначаючи позивачу спосіб участі у вихованні дитини шляхом систематичних побачень та особистого спілкування слід враховувати інтереси малолітнього сина сторін на другому році життя, який на даний час має вік 1 рік 6 місяців і режим його дня змінився: денний сон відбувається 1 раз на день та має тривати 3 - 3,5 години, а відповідно, збільшився період неспання, під час якого має відбуватися розвиток рухової активності дитини, її здатність сприймати навколишній світ, мову дорослих, формувати власну активну мову.

Також слід враховувати, що у такому віці дитина не може перебувати без присутності матері, оскільки це може стати для дитини стресовою ситуацією і може позбавити дитину повноцінного розвитку, у тому числі може негативно вплинути на стан здоров'я дитини.

З урахуванням в першу чергу інтересів малолітньої дитини, а також встановлених обставин справи та вимог зазначених норм матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення способу участі позивача у вихованні і спілкуванні із сином підлягає до скасування з ухваленням нового рішення, яким визначити позивачу систематичні побачення із його сином в такі дні: щовівторка, щочетверга і щосуботи з 11.00 год. до 13.00 год. у присутності матері.

При цьому враховуються інтереси дитини і у тому, що дитина на даний час має вік 1 рік 6 місяців, іще не вміє розмовляти і не зможе повідомити батькові про свої бажання чи не бажання, про свої вподобання, привички, можливості.

Також колегія суддів вважає, що рішення суду у частині зобов'язання відповідача не чинити позивачеві перешкод щодо належного нагляду за здоровим розвитком дитини, шляхом негайного повідомлення позивача про: стан здоров'я у разі захворювання дитини; про потреби у лікуванні дитини; про перебіг лікування дитини; про необхідність відвідування лікарів (лікарні), підлягає до скасування, оскільки жодною нормою сімейного законодавства не передбачено такого обов'язку матері перед батьком дитини, який би вона мала виконати негайно. Мати зобов'язана негайно звернутися за медичною допомогою для свого сина у випадку необхідності надання такої медичної допомоги і про таку необхідність повідомити батька.

Зазначена вимога позивача підлягає до часткового задоволення: про повідомлення відповідачем позивача про стан здоров'я дитини у разі захворювання; про потреби у лікуванні дитини; про необхідність відвідування лікарів (лікарні). А про перебіг лікування дитини батько зобов'язаний особисто сам безпосередньо дізнаватися у лікарів.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 19, 141, 150, 151, 153, 155, 157, 158, 159 СК України, ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 3 лютого 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною і її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею, задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити ОСОБА_2 побачення із сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в дні тижня: щовівторка, щочетверга і щосуботи з 11.00 години до 13.00 години у присутності матері ОСОБА_4.

Зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 щодо належного нагляду за здоровим розвитком дитини, шляхом повідомлення ОСОБА_2 про: стан здоров'я у разі захворювання дитини; потреби у лікуванні дитини; необхідності відвідування лікарів (лікарні).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.С. Марчук

/підпис/ Т.М. Шемета

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська