У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про повернення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 серпня 2008 року між ним та відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ВАТ АБ «Укргазбанк») було укладено кредитний договір № 269-р, відповідно до умов якого він отримав кредит у сумі 24 520 грн 12 коп. на придбання автомобіля «Skoda Octavia A5 Elegance 2.0TDI-PD/103kW6G, 2008 року. У забезпечення виконання умов кредитного договору 11 серпня 2008 року між ним та ВАТ АБ «Укргазбанк» було укладено договір застави, предметом якого є вказаний автомобіль. У п. 3.3.4 договору застави передбачено обов'язок заставодавця застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування. У той же час п. 4.2 цього договору передбачав стягнення штрафу з заставодавця на користь заставодержателя у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань заставодавцем, в тому числі і щодо страхування заставленого майна. 29 жовтня 2013 року на його адресу надійшов лист Львівської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», у якому йому нагадували про те, що 11 серпня 2010 року закінчився строк дії договору страхування автомобіля і він зобов'язаний сплатити банку штраф у сумі 7 425 грн. Однак при цьому йому було запропоновано скасувати ці санкції щодо нього у разі укладення договору страхування вказаного автомобіля протягом 15 календарних днів з моменту отримання цього листа. 5 листопада 2013 року він уклав договір добровільного страхування автомобіля з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Незважаючи на це, відповідач зобов'язав його сплатити штраф у сумі 7 425 грн. Позивач вважав стягнення штрафу безпідставним і необґрунтованим.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 10 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено, стягнуто на його користь з ВАТ АБ «Укргазбанк» 7 425 грн безпідставно сплаченого штрафу. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 належним чином не виконав умови договору застави транспортного засобу і у порушення вимог п. 3.3.4 цього договору, належний йому автомобіль не страхував у період з 11 серпня 2010 року до 11 серпня 2013 року і з 7 листопада 2014 року до дня остаточного погашення кредиту. При цьому апеляційний суд правильно виходив із того, що посилання позивача на лист банку від 29 жовтня 2013 року є необґрунтованим, оскільки зазначений лист не свідчить про зміну умов договору застави.

Отже, наявні у справі докази свідчать про те, що заставодержатель мав право вимагати від заставодавця сплатити штраф, передбачений п. 4.2 договору застави.

За таких обставин наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов
А.О. Леванчук І.К. Парінова

Колегія суддів: