У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Касьяна О.П., ОстапчукаД.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання права власності; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, визнання права власності та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Одеської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 24 квітня 1999 року по 29 січня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. У період шлюбу у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного проживання ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу майна від 27 квітня 2002 року, а також: побутова техніка, меблі, вікна, двері на загальну суму 55 600 грн. Посилаючись на те, що домовленості про поділ майна сторонами не досягнуто, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, просила суд, із урахуванням уточнених позовних вимог: визнати за кожним з них по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1; встановити порядок користування квартирою, виділивши їй в особисте користування житлову кімнату площею 18,6 кв. м; зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою; виселити відповідача із займаних житлових кімнат площею 9,8 кв. м та 18,6 кв. м спірної квартири; вселити її у вказану квартиру.

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що від рівності часток у поділі квартири необхідно відступити з огляду на те, що їх неповнолітній син залишився проживати з ним, а квартира придбана за його особисті кошти. Зазначає, що за час сімейного життя сторонами було заощаджено кошти у розмірі 70 000 доларів США, які після розлучення залишились позивачу. Посилаючись на те, що вказані кошти були зароблені ним, а спірна квартира придбана за його особисті кошти, просив суд: визнати грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США спільною сумісною власністю подружжя; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 із зобов'язанням сплатити ОСОБА_4 вартість 16/100 частини квартири у розмірі 1 920 доларів США; стягнути з ОСОБА_4 на його користь 46 660 доларів США, за відрахуванням вартості частки квартири, що становить 1 920 доларів США.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4 до вказаної вище квартири.

Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Встановлено порядок користування вказаною вище квартирою, шляхом виділення у користування: ОСОБА_4 - кімнати «літ. № 9» площею 18,6 кв. м; ОСОБА_5 - кімнати «літ. № 10» площею 9,2 кв. м, «літ. № 12» площею 12,5 кв. м та « літ. № 8» площею 9,7 кв. м.; залишено у спільному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коридор «літ. № 1» площею 11,2 кв. м, туалет «літ. № 5» площею 1,0 кв. м, ванну кімнату «літ. № 4» площею 2,5 кв. м, кухню «літ. № 6» площею 7,6 кв. м, комору «літ. №11» площею 9,7 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 585 200 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині поділу нерухомого майна, стягнення грошових коштів та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 44/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 56/100 частини квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині поділу нерухомого майна, грошових коштів, стягнення судових витрат та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_4 на його користь 46 660 доларів США та визнання спільною сумісною власністю подружжя грошових коштів у розмірі 70 000 доларів США не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про поділ спірної квартири, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи та давши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, з'ясувавши джерело придбання квартири, обґрунтовано виходив з того, що частка ОСОБА_5 складає 56/100 частини, при цьому правильно зазначив, що відсутні підстави, передбачені ч. 3 ст. 70 Сімейного Кодексу України, для відступу від рівності часток подружжя.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє від імені ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
О.П. Касьян Д.О. Остапчук