Провадження № 2/344/1440/16
У Х В А Л А

14 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 транспортного засобу ВАЗ модель 21099, 2001 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 та права власності на 1/2 транспортного засобу AUDI, модель 100, 1992 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_2, які були придбані за спільні кошти та є спільною сумісною власністю подружжя, стягнення з ОСОБА_2 вартості 1/2 транспортного засобу ВАЗ модель 21099, 2001 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, що складає 27210 грн. та вартості 1/2 транспортного засобу AUDI, модель 100, 1992 року випуску, державний реєстраційний знак АТ0720В, що становить 44440 грн.

14.03.2016 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на автомобілі, які зареєстровані за ОСОБА_2, а саме: марки ВАЗ, модель 21099, 2001 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_1, марки AUDI, модель 100, 1992 року випуску, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 та заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо транспортування, відчуження, продажу чи передачі іншим особам вказаних автомобілів. З метою недопущення несумлінних дій відповідача щодо відчуження чи інших дій щодо реалізації транспортних засобів, що є предметом поділу спільного майна подружжя та забезпечення належного виконання відповідачем рішення суду про поділ спільного майна подружжя, а також з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.ст. 151, 153 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року №9 ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, - єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Позивачкою не надано суду доказів щодо достатнього обґрунтування припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім цього, для забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно необхідно зясувати належність майна відповідачеві. Однак суду не надано доказів, які підтверджують належність відповідачеві транспортних засобів на час зверненнядо суду із вказаною заявою.

За положенням п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України допускається арешт лише того майна, що належить відповідачеві.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз'яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, в заяві про забезпечення позову слід відмовити.

Одночасно суд розяснює, що позивачка не позбавлена права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121,151-153 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити для відома позивачці.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бородовський С.О.