Провадження № 22ц/784/796/16 Суддя першої інстанції Орленко Л.О.
Справа№472/1268/15-ц
Категорія 23 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

31 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Гордійчук С.С.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю - «Веселинівська автоколона № 3» на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Веселинівська автоколона № 3» (надалі ТОВ «Веселинівська автоколона № 3») про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

5 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який уточнила в подальшому, до ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4,386 га., кадастровий номер :05:000:0212, яку вона успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_5

23 лютого 2005 року вона надала згоду передати земельну ділянку, на умовах оренди ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» строком на 10 років.

Вказаний договір не було зареєстровано, проте ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» фактично використовувало її земельну ділянку.

Бажаючи самостійно обробляти свою земельну ділянку, 13 серпня 2014 року вона звернулась до відповідача з проханням повернути їй земельну ділянку, проте їй було відмовлено і розяснено, що між нею та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 2 січня 2010 року укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 2 січня 2020 року.

Посилаючись на те, що вона зазначений договір оренди земельної ділянки не підписувала, просила суд визнати договір оренди земельної ділянки № 111, укладений між нею та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 2 січня 2010 року, недійсним та зобовязати ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» повернути їй земельну ділянку.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі №111 площею 4,386 га, розташованої в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» 2 січня 2010 року та зареєстрований відділом Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області 23 червня 2011 року за №00037.

Зобовязано ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» повернути ОСОБА_4 земельну ділянку 4,386 га, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області. Також розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ «Веселинівська автоколона № 3» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі (далі Закон) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка загальною площею 4,386 га., кадастровий номер :05:000:0212, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 821317, виданим 15 лютого 2006 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 87 (а.с. т. 1 6).

02 січня 2010 року між ТОВ "Веселинівська автоколона №3" та від імені ОСОБА_4 було укладено Договір оренди землі, за яким позивачка передала відповідачу в користування на умовах оренди строком на 10 років належну їй на праві власності земельну ділянку площею 4,386 га., кадастровий номер :05:000:0212 (т.1 а.с.11-12, 102-104).

Даний договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Веселинівському районі Миколаївської області 23 червня 2011 року за № 00037 (т. 1 а.с. 101).

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що 26 грудня 2014 року позивачка звернулася до правоохоронних органів із заявою у звязку з підробкою її підпису у договорі оренди земельної ділянки від 2 січня 2010 року. Згідно висновку експерта № 443 від 25 травня 2015 року за результатами почеркознавчої експертизи в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000791 від 26 грудня 2014 року, підпис від імені ОСОБА_4 в графі "Орендодавець" в договорі оренди земельної ділянки № 111 від 02 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ "Веселинівська автоколона №3" в особі ОСОБА_6, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Провадження по кримінальній справі закрито у звязку не встановленням особи, яка підробила підпис (т.1 а.с. 115-122,132-133).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що спірний договір, укладений від імені позивачки, підписаний не нею, а іншою особою. Таким чином спірний договір був укладений без волевиявлення ОСОБА_4, а тому суд дійшов правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

Оскільки договір оренди земельної ділянки визнано недійсним, то відсутні правові підстави збереження цього майна за відповідачем, а тому районний суд підставно задовольнив вимоги про зобовязання повернути позивачці, як власнику, земельну ділянку. До цих спірних правовідносин, які виникли між власником майна та його користувачем слід застосовувати положення ст. 1212 ЦК України.

Не посилання в судовому рішенні на цю норму закону не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про сумніви щодо наданих на дослідження експерта вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_4, про не дослідження зразків підпису орендодавця в інших примірниках спірного договору оренди земельної ділянки та інші доводи щодо проведення експертизи не можуть бути взяті до уваги, оскільки місцевий суд на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України розяснював право сторін заявляти клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, проте таких клопотань від представника відповідача не надходило, а матеріалам кримінального провадження, в т.ч. й висновку експертизи районним судом дана належна оцінка у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами та встановленими обставинами.

Посилання відповідача на отримання позивачем орендної плати за користування земельною ділянкою, що на його думку є визнанням умов договору та фактичним його виконанням, також не спростовує висновків суду про відсутність волевиявлення позивачки на укладення договору оренди землі від 2 січня 2010 року.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю - «Веселинівська автоколона № 3» відхилити, а рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

ОСОБА_7