Справа № 459/4029/15 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2115/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «ОСОБА_1» на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1» до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

В грудні 2015 року позивач ФГ «ОСОБА_1» звернулося з позовом в суд до Сокальського районного суду Львівської області та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення вимоги ЦПК України при постановленні судового рішення, в наслідок чого принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача, позбавлено права доступу до правосуддя. Моральну шкоду оцінює в 1000000 грн. (а.с. 2-5).

Оскаржуваною ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «ОСОБА_1» до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї документами направлено Фермерському господарству «ОСОБА_1».

Ухвалу суду оскаржив представник позивача ФГ «ОСОБА_1» - ОСОБА_1, вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята без дотримання вимог Конституції України.

В апеляційній скарзі зазначає, що не оскаржує дії судді, оскільки такі вже оскаржені і постановлена відповідна ухвала Апеляційного суду Львівської області про скасування ухвали суду першої інстанції, тому ставить тільки питання про відшкодування шкоди спричиненої незаконними діями судді.

Крім цього, судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Стверджує, що місцевий суд зобов'язаний був захистити його права, передбачені ст. 56 Конституції України чи вказати, що такі права не порушувались.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства, суд не вказав норму, яка б визначала, що на спірні правовідносини юрисдикція судів не поширюється або те, що суди, судді не відносяться до органів державної влади.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд зобов'язаний був розглянути його позовну заяву, що не було зроблено, в результаті чого порушено його права, передбачені Конституцією України.

Просить скасувати ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивача, представники відповідачів Сокальського районного суду Львівської області і Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 26-28 ), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Позовні вимоги, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов»язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено, тому у відкритті провадження було відмовлено.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої, оскільки такі не ґрунтуються на повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Як беззаперечно вбачається із матеріалів справи, представник позивача ФГ «ОСОБА_1» - ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами до Сокальського районного суду Львівської області та держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення вимоги ЦПК України при постановленні судового рішення, внаслідок чого принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача, позбавлено права доступу до правосуддя, яку оцінює в 1000000 грн. (а.с. 2-5).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В свою чергу, згідно із ст.ст. 126, 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до зазначених положень Конституції, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції.

Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції та законодавством про судочинство.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

У зв'язку із викладеним, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законодавчими актами України не передбачено.

Разом з цим, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відмовляючи у відкритті провадження по справі в частині позовних вимог ФГ «ОСОБА_1» до Сокальського районного суду Львівської області, суд першої інстанції прийшов правильного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У цій частині оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом і до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, зазначивши останнього як відповідача, у справі про відшкодування моральної шкоди, вважаючи що протиправними діями Сокальського районного суду Львівської області йому завдано шкоду, просив задовольнити позов, стягнувши таку з держави Україна в особі Державної казначейської служби України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: фізичні, юридичні особи (особи), держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб"єкти публічного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, передбачене ст. 1176 ЦК України, цією статтею встановлені випадки і умови її відшкодування, відповідно передбачено, що така відшкодовується Державою.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції взагалі не містить мотивів відмови у відкритті провадження у справі в частині вимог до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, при цьому необхідно мати на увазі, що відсутність передбачених законом підстав для відшкодування шкоди тягне за собою відмову у позові, а не відкриття провадження у ній.

Наведені порушення норм процесуального права (ст.ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому постановлену ухвалу в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом ФГ «ОСОБА_1» до держави України в особі Державної казначейської служби, не можна визнати законною та обґрунтованою, у зв»язку з чим така підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_1» - задовольнити частково.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «ОСОБА_1» до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В іншій частині ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в частині залишення без змін ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

А.В. Федоришин