Справа № 192/1394/15-ц
Провадження № 2/192/27/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" лютого 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Омелюх В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач з урахуванням уточнень від 28 грудня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DZSLG113250066 про надання останньому строкового кредиту в сумі 23 960.00 доларів США на термін до 18 липня 2027 року.
Відповідно до умов договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у зазначеному розмірі, а останній зобов'язався повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, надаючи щомісячно в період сплати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору.
Виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року забезпечувалось укладеним з відповідачкою ОСОБА_2 договором поруки.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконував, не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, у звязку з чим відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України у позивача виникло право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Відповідачам як солідарним боржникам банком направлялась письмова вимога з зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором №DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року, яка поручителем була залишена без задоволення, в звязку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.74), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.84-86), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити, а у разі неявки відповідачів не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.75,76), в судове засідання повторно не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, як не повідомили і про зміну свого фактичного місця проживання. Відповідачі повідомлялися про час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16,17,26,28), про що свідчать направлені рекомендованою кореспонденцією на їх адресу повістки-виклики до суду, які повернулися без вручення з позначкою «адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с.43,44,49-51,58-61,79-83), в звязку з чим суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідачів, оскільки відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно ч.3 даної статті обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якого встановлено ці обставини.
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки (штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений згідно положень ст.ст.1046-1050,1054-1055 ЦК України, який відповідно до ст.629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами.
Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 даної статті передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено, що 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» як позикодавцем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DZSLG113250066 ( а.с.11-13) про надання останньому строкового кредиту у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 23 960.00 доларів США на придбання квартири на строк з 19 липня 2007 року по 18 липня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць (12% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове повернення кредиту згідно п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 договору (п.7.1). Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється щомісячно шляхом надання банку позичальником коштів (щомісячного платежу) у сумі 314,53 доларів США для погашення заборгованості, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, а періодом сплати вважається період з 20 по 25 число кожного місяця (а.с.13).
Відповідно до п.4.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні, а у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день сплати.
Згідно п.5.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, у звязку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень + 5% від суми позову (а.с.12 оборотна сторона).
Відповідно до умов зазначеного договору позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором та видав відповідачу грошові кошти згідно видаткового касового ордеру №05 19 липня 2007 року (а.с.14), а відповідач згідно п.2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.3.3, 6.2 та 7.1, зобовязався в строки, обумовлені кредитним договором повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит і відсотки за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе зобовязань щодо сплати кредиту та відсотків на вимогу позивача достроково сплатити кредит, відсотки та пеню та інші платежі відповідно до договору (п.2.3.3 - а.с.11).
Згідно п.2.2.10, п.п. «а» п.2.3.3 кредитного договору (а.с.11 оборотна сторона) передбачено, що банк має право на власний розсуд змінити умови договору та зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення, при цьому згідно ст.ст.212,611,651 ЦК України щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомлені дату. На цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором
Таким чином, зазначене вище свідчить про те, що договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-1056-1 ЦК України.
Виконання умов кредитного договору забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідачки ОСОБА_2 відповідно до укладеного 19 липня 2007 року договору поруки (а.с.15), за умовами якого поручитель відповідає по зобовязаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що поручитель зобовязався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за укладеним 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» як позикодавцем та відповідачем ОСОБА_1 кредитним договором №DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року.
Згідно п.п.5,6 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобовязання (-ь). Поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору (а.с.15).
Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Статтею ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором, а згідно ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).
Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору не виконував взяті на себе грошові зобовязання, що вбачається з розрахунку позивача про розмір заборгованості за кредитним договором за період з 19 липня 2007 року по 14 грудня 2015 року (а.с.4-6,66-69), за яким заборгованість по сплаті кредиту у позичальника стала виникати з грудня 2007 року, а заборгованість по сплаті процентів та комісії - з серпня 2007 року, та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором порядку та строки суму кредиту та відсотки за користування кредитом, а також інші платежі передбачені кредитним договором, а зазначене свідчить про істотне порушення позичальником в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, у звязку з чим у позивача відповідно до положень ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України та п.2.33 кредитного договору та п.5,6,16 договору поруки.
Як з тексту позовної заяви та доданого до нею розрахунку розміру заборгованості за спірним кредитним договором у зазначеній вище цивільній справі (а.с.88-91) позивач прохав на виконання зобовязань за кредитним договором № DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року достроково стягнути наявну станом на 07 червня 2012 року заборгованість як по кредиту, так і по нарахованих за користування кредитом відсотках, комісії за користування кредитом, а також пені та штрафу, що свідчить про те, що позивач вже скористався правом на дострокове стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, а рішення суду набрало законної сили і підлягає виконанню в порядку виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у ст.ст. 599,600,604-609 ЦК України, відповідно до яких зобовязання припиняється, зокрема, виконанням проведеним належним чином, а належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.
У п.17 постанови Пленума Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» розяснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статі 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.
Позивачем саме щодо зазначеної заборгованості за кредитним договором відповідачу та його поручителю ОСОБА_2 11 липня 2015 року (а.с.8-10) було направлено письмове повідомлення щодо необхідності погашення заборгованості за кредитним договором, але і після цього відповідачами не були виконані умови зобовязання.
З зазначеного вище вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги з зобовязань, які передбачені укладеним 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» як позикодавцем та відповідачем ОСОБА_1 кредитним договором №DZSLG113250066 (а.с.11-13) про надання останньому строкового кредиту у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 23 960.00 доларів США, а не в порядку ст.625 ЦК України, так як з позовної заяви (а.с.2-3,64-65) вбачається, що позивач не заявляв позовних вимог про солідарне стягнення із позичальника та поручителя коштів, які являються відповідальністю боржників за порушення грошового зобовязання: встановлений індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволені позову про дострокове солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року станом на 14 грудня 2015 року необхідно відмовити, оскільки позивач вже скористався своїм правом на подання до відповідачів аналогічного позову про дострокове стягнення заборгованості за спірним кредитним договором станом на 07 червня 2012 року в розмірі 39 976.41 доларів США, за яким позов було задоволено судовим рішенням, яке набрало законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526-530, 536, 543, 549-551, 553-559, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
В задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачам в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 08 лютого 2016 року.

Головуючий: суддя