Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ямпільської сільської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання приватизації частково недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 1999 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Ямпільської сільської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання приватизації частково недійсною.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилались на те, що на підставі рішення від 13 лютого 1997 року № 6 Ямпільської сільської ради ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке в подальшому зареєстроване в БТІ за № 157 та за яким площа становить 74,6 м кв. і складається з приміщень: 1-83 м кв., 2-9,8 м кв., 3-3,3 м кв., 4-1,4 м кв., 6-12,0 м кв., 7-16,8 м кв., 8-3 м кв., 9-2,8 м кв., 10-15,5 м кв. Вказували, що згідно тексту вказаного рішення спірна квартира передана у власність лише відповідачу ОСОБА_7, а оспорюване свідоцтво видане на всіх відповідачів. Приміщення «8» та «9», які включені до квартири відповідачів АДРЕСА_1 є приміщеннями загального користування, як загальнобудинковий вхід і помилково були включені до площі квартири № 1, оскільки при оформленні приватизації до сільської ради було подано техпаспорт з нанесенням стіни, якої не існує в натурі. Зазначали, що не мають змоги користуватися коридором, який помилково ввійшов у склад квартири відповідачів, що строює для них значні незручності.

Враховуючи викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили визнати недійсним рішення виконавчого комітету Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13 лютого 1997 року № 6 «Про передачу у приватну власність квартири ОСОБА_7.»; визнати недійсним свідоцтво про право власності від 21 травня 1998 року на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13 лютого 1997 року № 6 «Про передачу у приватну власність квартири ОСОБА_7.»

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 21 травня 1998 року на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що відповідачі у порушення вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) приватизували приміщення загального користування в будинку АДРЕСА_1, дійшов правильних висновків, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року ухвалу апеляційного суду Львівської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана