Справа № 132/660/15-ц Провадження № 22-ц/772/883/2016Головуючий в суді першої інстанції Каращук О. Г.
Категорія 47Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області - Варламова Олександра Васильовича на заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки в натурі, що є об'єктом права спільної сумісної власності, -

встановила:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки , площею 0,1969 га , яка знаходиться по АДРЕСА_1 та поділити вказану земельну ділянку в натурі по ? частки між сторонами.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що за час перебування в шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 ними у 2006 році була придбана земельна ділянка загальною площею 0,200 га в АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю подружжя. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, а позивач має право на поділ в натурі спірної земельної ділянки в рівних частках по ? частини.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,1969 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ( державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданий 18.04.2008 року) та поділено земельну ділянку в натурі , визначивши право власності на частину земельної ділянки , яка відповідає 1/2 земельній частці.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

В апеляційній скарзі особа ,яка не брала участі в справі - приватний нотаріус Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області - Варламов О.В. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що оскаржуваним рішенням було вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_5, яка не була залучена до участі в справі, проте на час ухвалення рішення у справі була власником спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 24 лютого 2015 року. Суд першої інстанції в порушення вимог законодавства визнав право спільної сумісної власності на земельну ділянку, яка була одержана ОСОБА_4 безоплатно у власність шляхом приватизації і є її особистою приватною власністю за ОСОБА_3, який є громадянином Російської Федерації. Зазначене рішення стосується його прав як особи, яка посвідчувала договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24 лютого 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і в разі визнання такого договору недійсним може стати підставою для звернення до нього з позовом про відшкодування шкоди.

В судове засідання заявник Варламов О.В. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача - ОСОБА_7 проти апеляційної скарги заперечила, просила суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 червня 2014 року (а.с. 9).

На підставі рішення №121 Сальницької сільської ради від 19.01.2007 року 4 сесії 5 скликання ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1969 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом на право на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 18.04.2008 року (а.с. 16).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області від 10.02.2015 року №297 земельна ділянка площею 0,1969 га за кадастровим НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель безоплатно в порядку приватизації згідно норм земельного законодавства на підставі рішення №121 від 19.01.2007 року 4 сесії 5 скликання (а.с.72).

Згідно з тимчасовою посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 виданої 08.11.2005 року ОСОБА_3 є громадянином Російської Федерації (а.с. 7).

24 лютого 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1969 га за кадастровим НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим О.В. (а.с. 48).

Згідно умов договору вищезазначена земельна ділянка вільна від забудов, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з роз'ясненнями наданими в п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2010 року відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

09 лютого 2011 року набрав чинності Закон №2913-VI, яким ст. 61 СК України доповнено ч. 5 згідно якої об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у томі числі приватизації.

13 червня 2012 року набув чинності Закон № 4766-VI від 17.05.2012, яким ч.1 ст. 57 СК України доповнено п. 5, згідно з яким особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з принципом, закріпленим ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто, земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у томі числі приватизації визнавалася спільною сумісною власністю подружжя в період дії норми ч.5 ст. 61 СК України в редакції Закону №2913-VI з 09 лютого 2011 року по 13 червня 2012 року.

Спірна земельна була набута ОСОБА_4 у власність на підставі приватизації 18 квітня 2008 року, тобто є особистою власністю відповідача.

Крім того, ст. 81 ЗК України передбачені підстави набуття іноземцями та особами без громадянства права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно з ч. 3 вказаної статті іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Таким чином даною нормою не передбачено набуття іноземцем права власності на земельну ділянку несільськогосподарського призначення у випадку її приватизації іншим з подружжя.

Разом з тим, колегією суддів враховуються положення ч.1 ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

На необхідність з'ясування порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів осіб, які звертаються до суду за захистом наголошено в п. 11 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року.

Оскільки в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, тому з'ясуванню підлягає чи дійсно порушуються права приватного нотаріуса Варламова О.В. у справі про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Варламов О.В. як на підставу оскарження судового рішення посилається на те, що останнє впливає на його права і обов'язки як приватного нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу земельної ділянки 24 лютого 2015 року, тобто обґрунтовує свої вимоги обставинами пов'язаними із здійсненням ним своєї професійної діяльності.

За змістом ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Спірні правовідносини виникли із сімейних правовідносин щодо спільної сумісної власності подружжя та поділу майна подружжя, віднесення майна до об'єктів спільної сумісної чи особистої власності подружжя.

Варламов О.В. не є учасником спірних правовідносин та вирішення питань поділу майна не впливає на права та обов'язки нотаріуса.

Також скаржник не є стороною договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 24 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , і не є заінтересованою особою у спірних правовідносинах, а є особою, яка на виконання функцій нотаріату, здійснює посвідчення правочинів.

Доводи заявника про те, що оскаржуване рішення може стати підставою для пред'явлення до нього позову у разі визнання договору купівлі-продажу недійсним не підтверджують обставин, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та обов'язки нотаріуса.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а оскаржуваним рішенням не вирішено питання про права та обов'язки Варламова О.В.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі - приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області - Варламова Олександра Васильовича відхилити.

Заочне рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Л.О. Голота

З оригіналом вірно: