Справа № 299/2771/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Бондаренко Ю.О.

за участю секретаря Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Виноградівського районного суду від 28 січня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Мукачівського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну вимогу обґрунтовував тим, що 08.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір №MKH0AN14900467, згідно якого останній отримав кредит у сумі 20254,01 доларів США на термін до 07.09.2015 року.

Відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованості на суму 18061,41 доларів США, що еквівалентно 397531,63 грн., яку і просив стягнути з ОСОБА_2

Рішення Виноградівського районного суду від 28 січня 2016 року у задоволенні даного позову відмовлено.

На дане рішення ПАТ КБ «ПрватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема зазначає, що банк вже звертався до суду із позовом поро стягнення заборгованості і рішенням суду такий позов задоволено, а тому факт порушення умов кредитного договору доведений і підстав для звільнення боржника від відповідальності немає. Посилається на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносини за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 08.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитно-заставний договір №MKH0AN14900467, згідно якого останній отримав кредит у сумі 20254,01 доларів США на термін до 07.09.2015 року (а.с.9-14).

По дані справі ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив позовні вимоги про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 23.07.2015 року.

Згідно розрахунку банку, така заборгованість на його думку складається з: 14909,34 доларів США заборгованості по тілу кредиту; 2,02 доларів США - заборгованості по відсоткам; 22533,18 доларів США - пені; 11,36 та 859,53 доларів США штрафи (а.с.5-7).

Рішенням Виноградівського районного суду від 11.01.2013 року, яке набрало законної сили (за даним рішенням видано виконавчий лист), вже стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору №MKH0AN14900467 від 08.09.2008 року (а.с.71, 72).

З даного рішення, вбачається, що в тому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив до ОСОБА_2 позов про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 08.06.2012 року і така заборгованість складалася з: 14 801,74 доларів США заборгованості по тілу кредиту; 1,87 доларів США - заборгованості по відсоткам; 8993,57 доларів США - пеня; 31,28 та 1189,86 доларів США штрафи.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 09.03.2016 року рішення Виноградівського районного суду від 28 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту, процентам, пені нарахованих за період з 08.09.2008 по 08.06.2012 року та штрафів - скасовано, а провадження в частині даних позовних вимог - закрито на підстав п.2 ч.1 ст. 205, ст. 310 ЦПК України.

Як роз'яснено в п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі по тексту - Постанова Пленуму) наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи, після ухвалення Виноградівським районним судом рішення від 11.01.2013 року боржник взагалі не погашав заборгованість по кредитному договору.

Таким чином, банк має право нараховувати відсотки на сумі непогашеної заборгованості в період після 08.06.2012 року, а також пеню за порушення виконання зобов'язань.

Відмовляючи в задоволенні позову, в тому числі в частині відсотків нарахованих за період після 08.06.2012 року та пені, суд першої інстанції, мотивував це тим, що факт укладення між сторонами кредитного договору не підтверджено належними доказами.

Однак такий висновок суду є помилковим та спростовується матеріалами справи.

Зокрема в матеріалах справи наявна копія кредитно-заставного договору №MKH0AN14900467 від 08.09.2008 року укладеного між сторонами. Факт підписання такого договору ніким не оспорюється.

При цьому та обставина, на яку послався суд у своєму рішенні, а саме, що банк у позовній заяві посилається на кредитний договір, а в матеріалах справи наявний кредитно-заставний договір, жодним чином не може свідчити по відсутність між сторонами кредитних зобов'язань. Те як сторона назвала договір (в тому числі й в позовній заяві) не має вирішального значення, так як суд повинен виходити з суті правовідносин, які виникли між сторонами, незалежно від того як поіменовано договір. В даному випадку беззаперечним є те, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які відповідачем порушені (така обставина до того ж додатково встановлена рішенням Виноградівського районного суду від 11.01.2013 року), а відтак в суду не було правових підстав відмовляти в позові в цілому.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути відсотки та пеню нараховані за період з 09.05.2012 по 23.07.2015 року. Щодо тіла кредиту та штрафів, зважаючи на його правову природу (штраф на відміну від пені нараховується одноразово за порушення конкретного зобов'язання), то такі вже стягнуті рішенням Виноградівського районного суду від 11.01.2013 року і провадження в цій частині вимог закрито.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам у розмірі 0,15 доларів США (2,02 - 1,87) та пеня в сумі 13 539,61 доларів США (22533,18 - 8993,57), тобто на загальну суму 13 539,76 доларів США, що еквівалентно 298 010,12 грн. (13 539,76 * 22,01).

Зазначене є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем пред'явлено позов на загальну суму 397 531,63 грн., і апеляційним судом вирішено, що стягненню підлягає 298 010,12 грн., що становить 75% від заявлених вимог.

При пред'явленні позову банком сплачено 3654 грн. судового збору, а за подачу апеляційної карги - 4019,40 грн. Загальний розміру судових витрат понесених позивачем становить 7673,40, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5755,05 грн. (7673,40 * 75%)

Керуючись ст.ст.88, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Виноградівського районного суду від 28 січня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення відсотків та пені нарахованих за період з 09.05.2012 по 23.07.2015 року та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення даних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 (90300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору у вигляді відсотків та пені нарахованих за період з 09.05.2012 по 23.07.2015 року в розмірі 298 010 (двісті дев'яносто вісім тисяч десть) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (90300, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 5755 (п'ять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 05 (п'ять) копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді