Справа № 346/676/16-ц
Провадження № 2/346/477/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючої - судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно ,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду даний позов, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла тітка позивачки - ОСОБА_5. За час свого життя ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліснохлібичинської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 24 від 11 березня 2004 року, за яким заповіла усе своє майно на користь позивача ОСОБА_1.

Спадкодавиці ОСОБА_5 на день смерті належав жилий будинок з господарськими спорудами і будівлями в АДРЕСА_1 котрий відносився до колгоспного типу двору.

Станом на 01.07.1990 року у спадковому будинку зареєстровані і проживали: спадкодавиця ОСОБА_5 - голова двору, ОСОБА_6 - чоловік племінниці, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, позивач ОСОБА_1- племінниця, ОСОБА_3 - син племінниці, ОСОБА_2 - син племінниці.

Після ліквідації колгоспних дворів відповідно до роз"яснень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" вищезгаданим членам колгоспного двору станом на 15.04.1991 року кожному належало по 1/5 частині у майні колишнього колгоспного двору - домоволодінні АДРЕСА_2 які не витребовували та не виділяли свої частки з майна колишнього колгоспного двору. Також під час проживання членів двору проводилась реконструкція будинку на підставі рішення виконавчого комітету. Крім того позивач ОСОБА_2 проживала та проживає у цьому господарстві і в даний час, та веде господарство.

На момент смерті ОСОБА_5 у спадковому будинку за адресою АДРЕСА_3 були зареєстровані: позивач ОСОБА_1 - племінниця та ОСОБА_2 - син позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер чоловік позивача ОСОБА_6. На момент його смерті в спірному будинку проживали: позивач ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Зазначає, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є його дружина позивач ОСОБА_1, яка спадщину прийняла та сини ОСОБА_3, ОСОБА_2, які не прийняли спадщини.

Спадщину за заповітом після смерті тітки ОСОБА_5 позивач ОСОБА_2 відповідно до ст.1268 ЦК України прийняла шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свіжоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа та витягу із Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, частку спадкодавців та інших членів колгоспного двору не виділено, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду із відповідним позовом до суду.

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів за № 54837 від 21.12.2015 року виданої Коломийським МБТІ право власності на спадкове майно не зареєстровано.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно - домоволодіння в АДРЕСА_1

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явились, подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують, позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належав до типу колгоспного двору, головою якого була тітка позивачки - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району № 1562 від 17.12.2015 р.(а.с.20) Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів за № 54837 від 21.12.2015 року виданої Коломийським МБТІ право власності на спадкове майно не зареєстровано(а.с.13)

Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали та були зареєстровані: голова двору ОСОБА_5, та члени двору: ОСОБА_1- позивач, племінниця голови двору, ОСОБА_6 - чоловік позивачки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - сини позивачки, що підтверджується довідкою Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району № 1562 від 17.12.2015 р.(а.с.20)

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали голова двору ОСОБА_5 та члени двору: ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_3, та ОСОБА_2, які не втратили права на частку в дворі , то кожному із них належало по 1/5 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_4 Однак належні їм частки члени двору не виділили.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер член колгоспного двору, чоловік позивачки ОСОБА_6, про що 08 жовтня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 36(а.с.12). Після його смерті відкрилась спадщина за законом на 1/5 ч. згаданого домоволодіння, котру прийняла відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України позивач по справі ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла голова колгоспного двору ОСОБА_5, про що 07 травня 2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 15(а.с.11)

На момент смерті ОСОБА_5 у спадковому будинку були зареєстровані: позивач ОСОБА_1 - племінниця та ОСОБА_2 - син племінниці.(а.с.20)

Спадкодавиця ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліснохлібичинської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 24 від 11 березня 2004 року, за яким заповіла усе своє майнона користь позивача ОСОБА_1 (а.с.19)

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина по вищезазначеному заповіту на 1/5 частину спірного будинковолодіння.

Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 прийняла позивач ОСОБА_1, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі та фотокопією заяви № 57 від 11.06.2013 р.(а.с. 21,42). Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не втратили права на частку у майні колгоспного двору, виділяти належні їм частки не бажають, на їх виділення не претендують, з позовними вимогами ОСОБА_1 згідні, про що подали заяви.

З метою оформлення спадщини позивач звернулась до приватного нотаріуса Досин Н.Ф. Коломийського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріус не взмозі видати їй як спадкоємцю за заповітом свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок у зв'язку з тим, що частки померлої ОСОБА_5 та інших членів колгоспного двору не виділені із майна колишнього колгоспного двору. Крім того, відсутній правовстановлювальний документ, що підтверджує право власності померлої на нерухоме майно та витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду(а.с.17, копія спадкової справи а.с.41-47).

Згідно Звіту про оцінку вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1, ринкова вартість житлового будинку(літ. «А»), сарая (літ «Б»), вбиральні (літ «В»), криниці («№1), огорожі (№2-3) станом на 05 січня 2016 року становить 125 400 грн.(а.с.52-68)

Отже, суд прийшов до переконання, що за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

На підставі наведеного та ст. ст..346, 392,1268,1270 ЦК України, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та ст.ст.10,11,88,197 ч.2, 209,213,214 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на нерухоме майно - житловий будинок та господарські будівлі і споруди: сарай, вбиральню, криницю, огорожу, що знаходяться в АДРЕСА_1 Івано-Франківської області, ринковою вартістю 125 400 (сто двадцять п'ять тисяч чотириста ) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, або отримання його копії.

Суддя Беркещук Б. Б.