Єдиний унікальний номер 243/183/16-ц Номер провадження 22-ц/775/625/2016
Головуючий у 1 інстанції: Руденко Л.М. єдиний унікальний номер 243/186/16-ц
Доповідач: Папоян В.В. номер провадження 22-ц/775/625/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Папоян В.В.,

суддів: Біляєвої О.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та розірвано шлюб між сторонами.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та просив вирішити питання про стягнення на його користь понесених ним витрат по оплаті судового збору.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 243/186/16-ц відмовлено.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка разом зі справою надійшла до апеляційного суду Донецької області. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу суду та вирішити питання про прийняття додаткового рішення. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вважає, що суд помилково відмовив в ухваленні додаткового рішення з тих підстав, що ним не заявлялося вимоги розподіл судових витрат, оскільки на його думку ст.. 88 ЦПК України, якою передбачено розподіл судових витрат є імперативною нормою та застосовується незалежно від заявленої вимоги.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив ухвалу суду скасувати.

Відповідач у судове засідання апеляційного суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив, що позивачем вимоги про стягнення на його користь судових витрат не заявлялося.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Тобто судові витрати - це фактичні грошові витрати, які несуть особи, які беруть участь у справі, та інші учасники процесу у зв'язку із зверненням до суду та розглядом справи в суді.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.

Тому судові витрати, до яких відповідно до ст. 79 ЦПК України віднесено витрати по сплаті судового збору, після розгляду позову підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 88 ЦПК визначено правила розподілу судових витрат між сторонами. Зокрема, у частині першій цієї статті передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи убачається, що звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив розірвати шлюб між сторонами. Та надав квитанцію про сплату судового збору за подачу позовної заяви у сумі 552 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2016 року (з урахуванням додаткового рішення того ж суду від 12 лютого 2016 року) позовні вимоги задоволено розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та після розірвання шлюбу змінено прізвище відповідача на Радченко. Питання про розподіл судових витрат не вирішувалось.

Згідно ст.. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014, № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте на зазначене суд не звернув уваги, не з'ясував належним чином усіх обставин які мають значення по справі та фактично не розглянув питання про розподіл судових витрат.

Оскільки відповідно до ст..220 ЦПК України питання про ухвалення додаткового рішення вирішується судом, який ухвалив рішення по справі, то вирішення питання про постановлення додаткового рішення по даній цивільній справі, яка розглянута судом першої інстанції до компетенції суду апеляційної інстанції не відноситься.

Таким чином, ухвала суду постановлена з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства та відповідно до вимог ст.312 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: