Справа № 2-5328/11
Провадження № 4-с/761/13/2016
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Малинникова О. Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Наталії Володимирівни про визнання дій неправомірними, скасування постанов про арешт майна боржника від 12.02.2015 року та про розшук майна боржника від 16.04.2015 року,

в с т а н о в и в :

В липні 2015року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Наталії Володимирівни (далі по тексту державний виконавець, відділ ДВС ЛМУЮ), в якій просив суд поновити пропущений з поважних підстав строк на оскарження постанов, визнати дії державного виконавця неправомірними, скасувати постанови про арешт майна боржника від 12.02.2015 року та постанову про розшук майна боржника від 16.04.2015 року.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Сокальський Д. А. з'явився в судове засідання, надав додаткові пояснення та документи, скаргу підтримав з підстав та мотивів визначених в ній.

Державний виконавець в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повідомлення отримав вчасно. Проти задоволення скарги заперечив з мотивів зазначених в своїх поясненнях та запереченнях.

Суд заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, 05 лютого 2015 року стягувач ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» звернувся до Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ з письмовою заявою про пред'явлення виконавчого документа до виконання в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 Просив стягнути борг в першу чергу за рахунок реалізації предмету іпотеки - нежитлових приміщень АДРЕСА_1, які належать боржнику на праві власності.

12 лютого 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 46478852 по примусовому виконанню виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Києва 16 серпня 2012 року по справі № 2-5328/11 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 2429681,83 грн. на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

12 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт всього майна, що належить ОСОБА_1 та оголошено заборону відчуження будь - якого майна, яке належить боржнику. В постанові державний виконавець посилається на заяву стягувача про накладення арешту на все майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження.

Згідно повідомлення управління ДАІ № 3570 від 20.03.2015 року Постанова про арешт майна боржника від 12.02.2015 року виконана та накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій.

16 квітня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук все майно, що належить скаржнику ОСОБА_1, яка скерована органам ДАІ для виконання.

17 червня 2015 року скаржник звернувся до Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ з письмовою заявою про ознайомлення з матеріалами цього виконавчого провадження та в цей же день отримав його копії.

Судом встановлено, що скаржник дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів 17 червня 2015 року та з дотриманням 10-ти денного строку на оскарження звернувся з письмовою скаргою до суду.

Відомості про отримання копій матеріалів виконавчого провадження скаржником до 17.06.2015 року в матеріалах справи відсутні. Строк на подання скарги ним не пропущений, а тому підстав для його поновлення немає.

З оглянутої в судовому засіданні оригіналу інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта виданої приватним нотаріусом Ткачук Ганною Іванівною 27 січня 2016 року № 52161698 вбачається, що станом на день винесення оскаржуваних постанов ОСОБА_1 на праві власності належить ряд об'єктів нерухомого майна, які перебувають в іпотеці в різних кредитних та банківських установах. В тому числі і в ЗАТ «Банк НРБ» - ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», а саме нежитлові приміщення АДРЕСА_1. На все нерухоме майно скаржника оскаржуваною постановою державного виконавця накладено арешт.

Представник скаржника пояснив, що аналогічна інформаційна довідка від 25 лютого 2015 року знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № 46478852. Таким чином державний виконавець знав або повинен був знати про наявність нерухомого майна, що перебуває у власності скаржника в іпотеці в різних інших банківській установах відмінних від ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

Судом встановлено, що державним виконавцем накладено арешт на все рухоме майно скаржника, в тому числі і на автотранспортний засіб марки Mercedes-Benz GL 320 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебуває в заставі у ПАТ КБ «Надра» для забезпечення умов виконання кредитного договору «Автопакет» № 110/МБ - 38 від 16 травня 2008 року укладеним між ПАТ АКБ «Надра» та скаржником 16 травня 2008 року.

З довідки ПАТ КБ «Надра» від 03 липня 2015 року вбачається, що станом на 26.06.2015 року скаржник ОСОБА_1 має заборгованість перед банком за кредитним договором № 110/МБ - 38 від 16 травня 2008 року.

Зазначені вище обставини повністю підтверджуються листом ПАТ КБ «Надра» від 23.09.2014 року № 49/8/2-4306, відповідно до якого останній заперечує проти реалізації заставного майна, а саме автотранспортного засобу марки Mercedes-Benz GL 320 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 для погашення заборгованості на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії».

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на предмет застави здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про заставу" (ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження").

Статтею 1 Закону України "Про заставу", визначено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами та відповідно частиною першою ст. 20 Закону України "Про заставу", за якою заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що застава як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Застава має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії договору застави (ст. 3 Закону України "Про заставу").

За змістом ч. 2 ст. 1 Закону України "Про заставу" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до застави заставодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в заставу нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації застави.

Пріоритет права заставодержателя на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в заставу нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації застави. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Отже, звернення стягнення на предмет застави в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Таким чином, заставодержатель (іпотекодержатель ) має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене ( іпотечне ) майно.

Крім цього судом у виконавчому листі визначений порядок стягнення, а саме стягнення з грошових коштів боржника. При виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до частин 2, 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника в гривнях. У разі відсутності у боржника коштів, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на інше майно.

Такі висновки суду повністю відповідають пункту 23 Постанови пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

Верховний суд України неодноразово, зокрема в своїй постанові від 09 квітня 2014 року по справі № 6-13цс14, яка в силу частини 2 ст. 214 та ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою до застосування всіма судами України прийшов до висновку по те, що звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя (заставодавця), який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою (заставою) вимог за рахунок предмета іпотеки (застави).

Накладення арешту на предмети іпотеки та застави та оголошення розшуку в порядку примусового виконання проведено державним виконавцем за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача, який не є іпотекодержателем (заставодавцем), та у порушення передбаченого частиною восьмою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» і частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки (застави).

Оскаржувані постанови державного виконавця порушують права скаржника вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, що суперечить вимогам ст. 8, 19, 41, 56, 124, 125, 126, 129 Конституції України, ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного Кодексу України та Закону України «Про Заставу».

Частиною 6 ст. 576 ЦК України та статтею 9 Закону «Про заставу» передбачено, що предмет застави залишається у заставодавця. Заставодавець має право користуватись предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього доходи, що передбачено ст. 586 ЦК України та ст. 17 Закону «Про заставу».

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, що визначено ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону «Про заставу».

Статтею 589 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. (ч. 2 ст. 590 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу»). Аналогічні вимоги містить Закон України «Про Іпотеку».

Статтею 58 Закону України «Про заставу» передбачено, що якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець мав пересвідчившись чи отримана скаржником постанова про відкриття виконавчого провадження та чи може бути дотриманий ним термін для добровільного виконання. Державний виконавець не мав права переходити до стадії примусового виконання рішення суду порушувати черговість виконання, виносити оскаржувані постанови про арешт майна боржника та про оголошення його в розшук. (ст. 52 Закону про виконавче провадження та пункт 23 Постанови пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 8, 19, 41, 56, 124-126, 129 Конституції України, ст. 261, 316, 317, 319, 321, 572, 576, 586, 589, 590 Цивільного Кодексу України, ст. 1, 3, 9, 17, 19, 20, 58 Закону Україна «Про Заставу», ст. 5, 6, 8, 10, 11, 12, 13, 30, 31, 38, 40, 42, 44, 57-60, 73, 208, 209, 210-215 ЦПК України, ст. 1, 6, 12, 32, 52, 54, 57 Закону України «Про виконавче провадження, пунктом 23 Постанови пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014року «Про практику розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Наталії Володимирівни про визнання дій неправомірними, скасування постанов про арешт майна боржника від 12.02.2015 року та про розшук майна боржника від 16.04.2015 року - задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Наталії Володимирівни, що полягають у винесенні 12 лютого 2015року постанови про арешт всього майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 46478852 - неправомірними.

Визнати дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Наталії Володимирівни, що полягають у винесенні 16 квітня 2015року постанови про оголошення розшуку ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 46478852 - неправомірними.

Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Наталією Володимирівною 12.02.2015року про накладення арешту на все майно боржника в тому числі на автомобіль марки Мерседес Бенц GL 320 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 46478852 - скасувати.

Постанову про розшук майна боржника винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Комлик Наталією Володимирівною 16.04.2015року, в тому числі автомобіля марки Мерседес Бенц GL 320 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 46478852 - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення вищезазначених строків, або після перегляду справи в апеляційному порядку, якщо ухвалу суду не скасовано.

Суддя: О.Ф. Малинников