Справа № 739/121/16-ц
Провадження № 2/739/58/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,2333 гектари в порядку спадкування після своєї матері ОСОБА_2.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 травня 2015 року його маті ОСОБА_2 померла. Спадкоємцями останньої є він, чоловік померлої ОСОБА_3 та матір померлої ОСОБА_4. 02 листопада 2015 року ним отримано свідоцтво про право на спадщину померлої матері з урахуванням 2/3 частин спадщини матері, від якої на його користь відмовилися ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Згідно даного свідоцтва спадщина матері складається з житлового будинку, розташованого в с. Дробишів Новгород-Сіверського району Чернігівської області. При цьому до складу спадкового майна не увійшла земельна ділянка, яка належала померлій і була надана їй згідно рішення Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23 квітня 2015 року для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Причиною цього є те, що за життя матір не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на передану їй земельну ділянку та виготовити відповідне свідоцтво. Вважаючи, що право власності на вказану земельну ділянку у його матері виникло на підставі рішення сільської ради від 23 квітня 2015 року, просить суд визнати за ним, як спадкоємцем, право власності на неї.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх повністю задовольнити, пояснивши, що його матір набула право власності на земельну ділянку площею 0,2333 гектари на підставі рішення Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, але не встигла здійснити реєстрацію цього права. Тому він, як спадкоємець своєї матері, має право на визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку за рішенням суду.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подав до суду заяву про те, що просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків.

01 травня 2015 року в с. Дробишів Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с. 3). Позивач, як син померлої, 02 листопада 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину своєї матері за законом, з урахуванням 2/3 частин спадщини від якої відмовилися на його користь матір спадкодавця ОСОБА_4 та чоловік спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 6). Вказана спадщина складається з житлового будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Дробишів, вул. Гагаріна, 20.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46742355 від 02 листопада 2015 року позивачем здійснено державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок (а.с. 7).

Як зясовано, ще за життя ОСОБА_2 останній рішенням Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23 квітня 2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі її у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та передано безоплатно у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0140 площею 0,2333 гектари, розташовану за адресою: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, с. Дробишів, вул. Гагаріна, 20 (а.с. 8-9).

Після прийняття зазначеного рішення ОСОБА_2 державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку не здійснила і згідно відомостей Державного земельного кадастру ця земельна ділянка на даний час перебуває у власності Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджується дослідженим у судовому засіданні витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 05 листопада 2015 року (а.с. 10).

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі прав та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За змістом наведених вище правових приписів до спадкоємця переходить право власності на земельну ділянку у випадку якщо таке право належало спадкодавцю на момент його смерті.

Статтею 125 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Порядок проведення державної реєстрації прав врегульовано статтею 18 вказаного Закону, частиною девятою якої визначено, що датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

З аналізу наведених вище законодавчих положень висновується, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців у випадку якщо за життя спадкодавця останнім було здійснено державну реєстрацію такого права.

Прийняття ж органом місцевого самоврядування відповідно до положень статті 118 ЗК України рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність особи, не свідчить про виникнення у такої особи права власності на відповідну земельну ділянку і є лише обовязковою передумовою для подальшого виникнення такого права.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 за життя державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0140 площею 0,2333 гектари, передану їй у власність рішенням Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 23 квітня 2015 року, не здійснила, вказане право у неї не виникло, до складу її спадщини, яку прийняв позивач, не увійшло, відповідно останній не набув це право в порядку спадкування. З цих підстав суд, керуючись положеннями частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, не бере до уваги заяву представника відповідача про відсутність заперечень проти позову, що фактично вказує на визнання ним даного позову, оскільки законні підстави для задоволення позову відсутні.

Зазначене вище свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку в порядку спадкування тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтями 1216, 1218, 1225 Цивільного кодексу України, статтями 125, 126 Земельного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повний текст рішення складено 26 лютого 2016 року.