Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення з останньої на його користь 12 341 грн 30 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 12 341 грн 30 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Не погоджуючись з указаним рішенням ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 листопада 2015 року у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено з підстав, передбачених ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст.324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

29 вересня 2015 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року, посилаючись на те, що була позбавлена можливості звернутися до суду у строки, передбачені ст. 294 ЦПК України, оскільки знаходилася в пригніченому емоційному стані та у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не могла сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги та віднайти кошти для оплати правової допомоги.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання ухвали, зокрема, заявнику пропонувалося навести інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_4 подала заяву про поновлення строку, при цьому надала докази на підтвердження наведених в заяві підстав пропущення строку на апеляційне оскарження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, щона виконання вимог ухвали апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 зазначила у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження підстави, які не можна вважати обґрунтованими та поважними.

Проте погодитися з таким висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.XI.50).

Відповідно до положень ст. ст. 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному з'ясуванню обставинам справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При цьому Цивільний процесуальний кодекс Українине містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень у розумінні наведених вище положень є складовою права кожного на звернення до суду. Апеляційне провадження є важливою процесуальною гарантією захисту прав і охоронюваних законом інтересів осіб, які брали участь у розгляді справи у випадках та порядку, встановлених ЦПК України та закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та відповідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України підлягає скасуванню, а питання про відкриття апеляційного провадження передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 листопада 2015 року скасувати, питання про відкриття апеляційного провадження передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін