У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, за касаційною скаргою скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2007 року співробітник даного банку ОСОБА_8, оформивши з позивачем депозитний договір, прийняла від останньої 9 290 грн.

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджено за ст. 191 ч. 5 КК України. В указаному вироку суду зазначено, що вказані особи вчинили розкрадання коштів, зокрема, позивача при виконанні своїх службових (трудових) обов'язків під час перебування на посадах відповідача, оскільки ОСОБА_8 грошові кошти на рахунок позивача не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши в приміщенні Новотроїцького відділення ХОД ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» невстановленим слідством клієнтам банку в якості належних їм виплат відсотків по вкладу, спричинивши у такий спосіб ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 9 290 грн.

Посилаючись на те, що відповідач повинен в повному обсязі відшкодувати матеріальну шкоду завдану його працівниками, позивач просила суд на підставі ст. 22 ЦК України стягнути з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» 30 940 грн матеріальної шкоди та 25 тис. грн. відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті винних дій працівників банку.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 28 975 грн, яка складається з 9 290 грн майнової шкоди, 19 685 грн інфляційних витрат за період з лютого 2007 року по 20 серпня 2015 року.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 500 грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2015 року скасовано рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 моральної шкоди.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги у вказаній частині задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на користь ОСОБА_6 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що згідно з вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили 22 липня 2014 року, вбачається, що 14 лютого 2007 року працівник Новотроїцького відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ОСОБА_8, при виконанні нею трудових обов'язків прийняла від ОСОБА_6 кошти в сумі 9 290 грн для внесення на рахунок № 58950730, розписалась у відповідній ощадній книжці, але передані кошти на рахунки ОСОБА_6 не зарахувала.

Судами також установлено, що ввірене їй чуже майно ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ОСОБА_8, умисно розтратила, чим спричинила позивачці шкоду в сумі 9 290 грн, у зв'язку із чим засуджена за скоєння злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем).

За правилами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

Крім того, згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Задовольняючи позов в частині стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 майнової шкоди та інфляційних витрат, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, оскільки факт заподіяння такої шкоди встановлено вироком суду, який набрав чинності. Відмовляючи у позові в частині стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела того, що внаслідок незаконних дій працівника банку щодо привласнення та розтрати спірних коштів їй завдана моральна шкода.

Ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції погодився із висновками районного суду в частині стягнення з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на користь ОСОБА_6 майнової шкоди та інфляційних витрат, а в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та стягнув з відповідача на користь позивача завдану останній моральну шкоду в розмірі 3 тис. грн..

Проте, висновки суду апеляційної інстанції не повністю відповідають вимогам законодавства та матеріалам справи.

Так, звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_6 просила стягнути з відповідача на її користь спірну суму, яка складає завдані їй реальні збитки.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_6 майнової шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірна сума в розмірі 28 975 грн є упущеною вигодою, якої зазнала позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» на користь ОСОБА_6 майнової шкоди, суд апеляційної інстанції, у порушення ст. 11, 212-214, 303, 316 ЦПК України, на зазначене уваги не звернув, не з'ясував, чи відповідають висновки районного суду тим вимогам, які заявлені ОСОБА_6 у відповідному позові, чи можна вважати спірну суму упущеною вигодою та чи підлягає відшкодуванню упущена вигода відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України, у зв'язку із чим не надав належної оцінки доводам сторін по суті справи, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2015 року із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик