АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6855/16 Справа № 202/6412/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Бараннік О.П.
08 вересня 2016 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 рік вересень 08 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Бараннік О.П.,

суддів - Посунся Н.Є., Лисичної Н.М.,

при секретарі - Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживача та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про захист прав споживачів та стягнення коштів, посилаючись на те, що 21.05.2015 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» /далі по тексту ТОВ «Євролізинг Україна»/ укладено договір фінансового лізингу № 01047, предметом якого є транспортний засіб KIA Sportage Fi entri.

В день укладання договору позивачкою сплачено авансовий платіж у сумі 46 200 гривень.

02.06.2015 року, тобто на 13-й день з дня передачі їй примірника договору, позивачкою на адресу ТОВ «Євролізинг Україна» направлено листа про відкликання згоди на укладання договору фінансового лізингу від 21.05.2015 року № 01047 та вимогою повернути на її рахунок сплачену нею частину авансового платежу за вказаним договором.

24.06.2015 року за вихідним номером 233 від ТОВ «Євролізинг Україна» на адресу позивачки надійшла відповідь з роз'ясненням порядку розірвання договору лізингу та повним ігноруванням її звернення щодо відкликання згоди на укладання договору, з чим вона погодитись не може та у зв'язку з чим вимушена була звернутись з даним позовом до суду, оскільки вважає, що такі дії відповідача є незаконними і такими, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» порушують її права, як споживача.

В уточнюючому позові ОСОБА_2 просила стягнути з ТОВ «Єролізинг Україна» на свою користь грошові кошти, які були сплачені нею за договором фінансового лізингу від 21.05.2015 року № 01047 у розмірі 46 200 гривень та суму неустойки у розмірі 5 266 гривень 80 копійок.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року з ТОВ «Євролізинг Україна» на користь ОСОБА_2 стягнуті грошові кошти, сплачені нею за договором фінансового лізингу від 21.05.2015 року № 01047 у розмірі 46 200 гривень та неустойка у розмірі 5 266 гривень 80 копійок, а всього 51 466 гривень 80 копійок.

В апеляційній скарзі ТОВ «Євролізинг Україна», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та допущені порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за їх безпідставністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Євролізинг Україна» підлягає задоволенню, а заочне рішення суду першої інстанції - скасуванню з послідуючим ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-III від 12.07.2001 року фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою, відносини між споживачами якої, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», за статтею 11 якого споживач має право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин Перебіг цього строку, а кредитодавець зобов'язаний повернути споживачеві кошти, сплачені ним згідно з договором про надання споживчого кредиту, але не пізніше ніж протягом семи днів.

З таким висновком суду погодитись не можливо, оскільки він зроблений поверхово, без належного з'ясування обставин по справі та в порушення норм матеріального права, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень статті 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найом (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За статтею 7 цього Закону, лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено строку. Лізингоодержувач має право вимагати відшкодування збитків, у тому числі повернення платежів, що були сплачені лізингодавцю до такої відмови. Також лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

В той же час, як видно зі статті 12 укладеного між сторонами фінансового лізингу № 01047 від 21 травня 2015 року лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням. В інших випадках, не передбачених даним договором лізингоодержувач має право розірвати даний договір виключно з підстав, які чітко передбачені чинним законодавством України на момент такого розірвання.

Таким чином, з огляду на викладене, а також на те, що відносини, які виникають з договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найом (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються саме Законом України «Про фінансовий лізинг», яким чітко передбачені випадки можливого розірвання лізингоодержувачем укладеного договору, та які не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», що судом першої інстанції не було враховано при постановці рішення по суті, заочне рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313 - 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2015 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро лізинг Україна» про захисти прав споживача та стягнення коштів - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але на нього може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляджу цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :