УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь борг в сумі 15 тис. грн, моральну шкоду в розмірі 7 тис. грн та судовий збір в розмірі 488 грн.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що відповідач відмовляється в добровільному порядку повертати їй кошти отримані ним влітку 2014 року для купівлі автомобіля, що підтверджується відповідною розпискою.

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики, укладеного 22 січня 2015 року між ним та відповідачем.

Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтував тим, що оспорюваний ним договір укладено без його справжньої на те волі, в результаті обману, насильства, тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. ОСОБА_4 отримала автомобіль і намагається забрати кошти які ОСОБА_5 ніколи від неї не отримував, тому останній просив суд задовольнити його позов.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 15 тис. грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 травня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики та стягнення судових витрат скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики та стягнення судових витрат відмовлено.

В решті рішення міськрайонного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з їх доведеності у задоволеній судом частині. Суд прийшов до висновку, що між сторонами, у відповідності до вимог ст. 1046 ЦК України, було укладено договір позики, згідно якого одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Зустрічний позов ОСОБА_5 суд першої інстанції визнав безпідставним.

Колегія суддів апеляційного суду не погодилася з висновками суду першої інстанції, що між сторонами було укладено договір позики.

Встановила, що із змісту розписки від 22 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 кошти, які вона отримала в банку згідно кредитного договору, і взяв на себе зобов'язання не повернути кошти ОСОБА_6, а погашати за неї кредит в ПАТ «Платінум Банку» та вносити кошти в банк «Креді банк» щомісячно, по 620 грн та 260 грн відповідно, тобто ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання по погашенню кредиту, який отримала позивач ОСОБА_4 в ПАТ «Платінум Банку» 07 липня 2014 року на своє ім'я. В розписці відсутні зобов'язання відповідача повернути кошти в сумі 15 тис. грн позивачеві. Сторони не заперечували, що ОСОБА_5 на погашення кредиту ОСОБА_6 вніс два щомісячні платежі, тобто почав виконувати обов'язки боржника за кредитним договором.

На підставі вищезазначеного колегія суддів прийшла до висновку, що між сторонами було укладено договір заміни боржника у зобов'язанні, а не договір позики, а оскільки у позовній заяві ОСОБА_4 просила стягнути кошти саме за договором позики і позовні вимоги не змінювалися, колегія суддів дійшла висновків про безпідставність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог щодо стягнення заборгованості по позиці.

Колегія суддів також вважала, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_5 в задоволенні його зустрічного позову про визнання договору позики недійсним, оскільки такий договір між сторонами не укладався і підстави, які зазначені в зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 як підстави визнання договору недійсним, не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С.Висоцька

І.М. Фаловська