АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2385/16 Головуючий 1 інстанції Дмитрієв О.Ф.
Справа № 640/698/16-ц Доповідач: Коровін С.Г.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коровіна С.Г.

суддів: - Коваленко І.П., Довгаль А.П.,

при секретарі - Чабан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_3 на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» звернувся з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» та просив суд визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір №5601655 від 14.08.2007 року укладений між сторонами та просив зобов'язати відповідача прийняти від ОСОБА_3 залишок коштів, що залишиться після приведення сторін у попередній стан, що існував до укладення вказаного кредитного договору. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року позовна заява ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору недійсним залишена без руху у зв'язку з несплатою позивачем судового збору за подання позову.

Суддею надано позивачу строк 5 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

Не погодившись зі вказаною ухвалою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду до того ж суду. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» і вважає, що згідно ч.3 ст. 22 зазначеного Закону він звільняється від сплати судового збору. Крім того він вважає, що Закон України «Про судовий збір» не містить посилань на те, що з його прийняттям втрачає чинність Закон України «Про захист прав споживачів», або скасовується дія окремих його статей.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов»язані з порушенням їхніх прав.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено захист прав споживачів в разі придбання ними продукції в кредит. Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно копії кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» зазначений кредит є споживчим (а.с.10-14). Таким чином на нього розповсюджуються пільги по сплаті судового збору передбачені зазначеним Законом.

Дійсно відповідності до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Постановляючи зазначену ухвалу суддя першої інстанції не врахував роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року де зазначено, що оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг судам слід керуватися іншим законодавством України, зокрема Закони України «Про порядок відшкодування шкоди, завданою громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про захист прав споживачів».

Оскільки позивач у правовідносинах із відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» є споживачем, позивач вважає, що при укладенні кредитного договору з відповідачем, було порушено Закон України «Про захист прав споживачів», то від сплати судового збору за таким позовом він звільняється. Позовна заява відповідає вимогами ст. 119 ЦПК України і за таких обставин підстав для залишення її без руху ухвалою суду від 25 січня 2016 року не було.

Колегія судів не може погодитися з посиланням судді першої інстанції на зміни до Закону України «По судовий збір» в редакції, що набула чинності з 01.09.2015 року як на підставу того, що позивач зобов'язаний сплатити судовий збір за подання позовної заяви на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VII від 22.05.2015 року відсутні посилання на те, що у зв'язку з його прийняттям втрачає силу Закон України «Про захист прав споживачів» або скасовується дія окремих його статей.

Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним законом, який регулює порядок правовідносин між споживачами та надавачами послуг в Україні, а також містить норми щодо судового захисту від неправомірних дій надавачів послуг в Україні.

Оскільки ст.22 Закону України «Про захист споживачів» на час звернення позивача до суду є чинною, то позивач звільняється від сплати судового збору за цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала місцевого суду про залишення позову ОСОБА_3 без руху постановлена з порушенням норм процесуального права, не може бути визнана законною та обґрунтованою та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питань, пов'язаних з відкриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 293,303, 304, 307 ч.2 п.4, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року- скасувати, справу повернути до того ж суду для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: