Номер провадження: 22-ц/785/655/16
Головуючий у першій інстанції Споришева Н. І.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» про повернення земельної ділянки та не перешкоджання у володінні та користуванні,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» про повернення земельної ділянки та не перешкоджання у володінні та користуванні - задоволений.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 3,97 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради та належить їй на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 09.03.2004 року та не чинити перешкод у її користуванні.

Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» на користь ОСОБА_2 5846 грн. 16 коп. судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального оправа, просить суд скасувати рішення Любашівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що 31.03.2000 року позивач, як власник земельного паю, відповідно свідоцтва про право на спадщину, уклала договір оренди земельної частки ( паю) з ТОВ ВНФ «Зеленогірське» строком на 5 років , тобто з 01.01.2000 по 01.01.2005 року.

9 березня 2004 року ОСОБА_2 отримала Державний акт Серія ОД № 080835 на земельну ділянку площею 3.97 гектарів у межах згідно з планом, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, при цьому договір оренди з нею не переукладено.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що земельна ділянка, яка належить позивачці обробляється ТОВ ВНФ «Зеленогірське» на підставі договору оренди землі від 15.12.2010 року.

Зазначений договір зареєстрований у відділі Держкомзему в Любашівському районі, про що у державному реєстрі земель вчинено відповідний запис.

Пунктом 8 спірного договору визначено, що договір укладено на 10 років.

Позивачка звернулась до директора ТОВ ВНФ «Зеленогірське», щоб земельний пай в подальшому не обробляли, вказуючи на те, що вона договір оренди не підписувала і з умовами оренди не згідна, що підтверджується письмовою заявою ОСОБА_2 від 24.12. 2014 року.

Згідно зі ст. 16 ч. 2 п. 4 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

За ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтями 1212, 1213 ЦК України передбачено зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) і повернення в натурі безпідставно набутого майна.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається в письмовій формі, і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми, що і є моментом укладення договору.

Судом першої інстанції на підставі проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 30 вересня 2015 року №1937/02, достовірно встановлено, що позивачка договір оренди землі від 15.12.2010 року та акт прийому-передачі не підписувала.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови №9 від 06.11.2009р. роз'яснив, що відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що ТОВ Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» незаконно, без відповідної правової підстави заволоділо спірною земельною ділянкою, що є приватною власністю позивачки.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди землі від 15.12.2010 року не визнаний недійсним є необґрунтованими з огляду на роз'яснення Пленуму Верховного Суду України наданими у п. 8 постанови №9 від 06.11.2009р. згідно яких, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Верховного Суду України стосуються інших справ і правові висновки, викладені в цих справах не можуть враховуватися при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин( з огляду на не укладення позивачем договору).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані, тому висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» - відхилити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробнича-наукова фірма «Зеленогірське» про повернення земельної ділянки та не перешкоджання у володінні та користуванні - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

С.О. Погорєлова