Справа № 442/6878/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/1477/16 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Зверхановської Л.Д.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_3.

Вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 650 гривень щомісячно, починаючи з 16.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 650 гривень щомісячно, починаючи з 16.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 - 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок - судових витрат в дохід держави.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів з 650 грн. за кожну дитину до 300 грн.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що суд при ухваленні рішення не врахував, що він згідно медичної довідки отримав травму руки на заробітках, на даний момент не працює, та на своєму утриманні має мати - пенсіонерку. А відтак не має можливості сплачувати аліменти у визначеній сумі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно з ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом та матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 27.05.2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають окремо, діти проживають разом із матір'ю та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, так як відповідач коштів на утримання дітей не надає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей сторін, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції вірно виходив з того, що обов'язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, разом з тим відповідач, як батько дітей, що зобов'язаний таку допомогу надавати, кошти на їх утримання не надає, весь тягар по матеріальному утриманню дітей сторін лежить на позивачці, яка потребує допомоги на їх утримання, та зважаючи на те, що між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дітей в грошовій формі, прийшов до вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей до досягнення ними повноліття, та з врахуванням вимог ст. ст. 180, 181, 184 СК України вірно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Присуджуючи стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 650.00 грн. на кожну дитину, щомісячно, суд першої інстанції, з врахуванням положень ст. 182 СК України, прийшов до вірного висновку з врахуванням того, що відповідач офіційно не працює, за станом здоров'я не є непрацездатним, може бути працевлаштованим та отримувати дохід, що відповідач не має на утриманні інших дітей. Такий висновок суду достатньо обґрунтований та мотивований.

Розмір аліментів, які відповідач погоджується сплачувати, а саме, по 300.00 грн. на кожну дитину щомісячно, з врахуванням рівності обов'язку батьків по утриманню дитини, розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», який для дітей від 6 до 18 років становив з 01.09.2015 року до 31.12.2015 року - 1455.00 грн., і який батьки повинні забезпечити дитині, не забезпечить їх прожитковий мінімум, визначений законодавством.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: