АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києві від 9 лютого 2016 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Ганна Олександрівна про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним,

встановила:

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору дарування земельної ділянки, площею 0,1га по АДРЕСА_1, укладеного 20 квітня 2015р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, недійсним.

Також позивачем була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони відповідачам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження та обтяження нерухомого майна шляхом передачі в оренду, іпотеку, заставу, вносити до статутного фонду товариства тощо.

Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач ОСОБА_4 має велику суму боргу перед іншими кредиторами, тому відповідачі можуть реалізувати спірну земельну ділянку, що утруднить виконання рішення суду про стягнення боргу.

Ухвалою судді від 9 лютого 2016р. у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник позивача просить ухвалу судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Представник позивача посилається на неврахування суддею обставин справи та можливість відповідачів розпорядитися майном, що зробить неможливим погашення боргових зобов'язань.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та третьої особи ОСОБА_5, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представників відповідачів, які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

№ апеляційного провадження:22-ц/796/6106/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя виходив з ненадання позивачем доказів, що відповідачі вчиняють будь-які дії, які в подальшому можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

- 2 -

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_3, як власник спірної земельної ділянки, може розпорядитися своїм майном у будь-який час.

Статтею 151 ЦПК України не передбачено, що до заяви про забезпечення позову заявник повинен додати докази, які підтверджують викладені у ній обставини, зокрема, про намір відповідача розпорядитися спірним майном.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суддя безпідставно зазначив, що заява не підлягає задоволенню у зв'язку із відсутністю доказів наміру відповідачів розпорядитися спірним майном.

Разом з тим, відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, позивач не просив застосувати наслідки недійсності правочину, а у заяві про забезпечення позову не навів обґрунтування, як саме незабезпечення даного позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Мотивуючи необхідність забезпечення позову, позивач посилається на те, що вказана процесуальна дія необхідна для забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_4 рішення про повернення боргу, проте, дана позовна заява таких вимог не містить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що правових підстав для забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборони власнику розпоряджатися своїм майном, не має.

Оскільки суддею першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали судді та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києві від 9 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: