У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Саксаганського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 2003 року прокурором Покровського району Дніпропетровської області відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, обрана міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд, накладено арешт на його майно. 03 листопада 2003 року позивача звільнено з органів внутрішніх справ. Вказану кримінальну справу направлено Межівським районним судом Дніпропетровської області для проведення додаткового розслідування, яким доказів вини позивача у вчиненні кримінальних злочинів не добуто. Постановою слідчого Межівської районної прокуратури Дніпропетровської області від 24 грудня 2004 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 213 КПК України за недостатністю доказів. У зв'язку з незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури та суду, перебуванням під слідством впродовж 1 року та 2 місяців, незаконним застосуванням відносно нього запобіжного заходу - підписки про невиїзд, позивач просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 1 500 тис. грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 19 292 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3, змінено, збільшено його з 19 292 грн до 35 тис. грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на його користь 19 292 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, правильного виходив з того, що незаконними діями органів досудового слідства порушено право позивача на свободу та особисту недоторканість, закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та завдано моральну шкоду, що виявилась в душевних стражданнях, які зазнав позивач у зв'язку із притягненням до кримінальної відповідальності, перебуванням під підпискою про невиїзд, пов'язаними з цим обмеженнями в його житті, в порушенні нормального та звичного способу життя, в порушені і розриві деяких його соціальних зв'язків, в пригніченому стані, почутті приниження, відчаю і страху, що не могло не відбитись на його психологічному стані.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди, дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував положення ст. 23 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме те, що внаслідок незаконного обвинувачення позивача у скоєнні кримінального правопорушення, його було незаконно звільнено з органів внутрішніх справ за дискредитацію, проте, рішення суду про поновлення позивача на посаді, яку він займав до звільнення, не виконано до теперішнього часу, про що свідчить трудова книжка ОСОБА_3 НОМЕР_1.

Рішення суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині залишення без змін апеляційним судом ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Державній казначейській службі України у відкритті касаційного провадження на рішення Саксаганського районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов