АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2632/16 Головуючий 1 інстанції -
Категорія : спадкові Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Зазулинської Т.П..,

за участю секретаря: Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в особі її представника ОСОБА_4 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Третя Харківська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,-

ВСТАНОВИЛА :

24 вересня 2015 року представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 у два місяці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане відповідачу ОСОБА_5 Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 28.05.2015 року за реєстровим номером 1-317 на однокімнатну квартиру. Розташовану в АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачу витрати по сплаті судового збору.

Вказані вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача -ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді зазначеної квартири.

Представник позивача зазначає , що після смерті батька вона була єдиною спадкоємицею за законом першої черги, однак про його смерть відповідач ,який є рідним братом померлого, її не повідомив, хоча знав засоби зв'язку з позивачем та її місцезнаходження , тобто умисно приховав вказану інформацію. Позивач є громадянкою Республіки Білорусь, де народилась , та проживає у м. Мінську , тісних стосунків з батьком не підтримувала, що було обумовлено тим, що батько покинув матір ,коли позивачу було сім років та 13.12.1974 року шлюб між батьками було розірвано, однак позивач підтримувала стосунки з батьками ОСОБА_6 , які померли раніше та його братом - відповідачем ОСОБА_6, зв'язуючись з ними по телефону.

Представник позивача також зазначає, що позивач про смерть батька дізналась у серпні 2015 року випадково з Інтернету та уповноважила її, як представника, здійснити всі дії, пов'язанні з оформленням спадщини, однак при звернення до Третьої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини дізналась про отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно. Представник позивача вважає вказану причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини поважною та як на підставу визнання недійсним зазначеного свідоцтва посилається на вимоги ст. 1301 ЦК України.

Ухвалою суду від 06.11.2015 року вказані позовні вимоги позивача були забезпечені шляхом накладення арешту на зазначену квартиру( а.с.47-48).

В запереченнях на вказані позовні вимоги , завідувач Третьої Харківської нотаріальної контори зазначила на відсутність підстав для їх задоволення . Вказані заперечення обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5 при зверненні з заявою про прийняття спадщини після смерті брата було повідомлено по наявність дочки померлого , місце знаходження якої йому було невідоме та відповідно до ст. 63 Закону «Про нотаріат » було зроблено виклик спадкоємиці до державної нотконтори в газеті «Прем'єр експрес» №5 від 13.01.2015 року також зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області для встановлення місця реєстрації спадкоємиці та у відповіді було вказано що позивач у м.Харкові та Харківській області не зареєстрована ( а.с.75).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24 лютого 2016 року в задоволенні вказаних позовних вимог позивачу відмовлено та скасовано заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати вказане рішення суд та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам .

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення суд не взяв до уваги роз'яснення, які містяться в п. 23 постанови Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», в якому вказано, що при дослідженні поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об» активними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій та такими причинами є велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна , а відстань між місцем відкриття спадщини та проживання позивача складає близько 900 км.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, відповідача та його представника та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з відсутності підстав для висновку про поважність позивачем пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини , а відтак, відсутності підстав для визнання отриманого відповідачем свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище квартиру.

Вказаний висновком суду відповідає вимогам закону та наданим позивачем доказам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами та сторонами не заперечується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача -ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді зазначеної квартири.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В правовій позиції, яка висловлена Верховним судом України в Постанові від 04.11.2015 року при розгляді справи № 6-1486цс15, зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).

Згідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у Висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як свідчить позовна заява представника позивача, як на підставу поважності причин пропуску позивачем строку для звернення до нотаріальної контори з заявою та надання додаткового строку для прийняття спадщини, вона посилалась на відсутність у позивача інформації про смерть батька.

За таких обставин , суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а відтак обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру, видане відповідачу 28.05.2015 року Третьою Харківською державною нотаріальною конторою, оскільки , вказані вимоги представник позивача обґрунтовує саме порушенням прав позивача, як спадкоємця першої черги після смерті батька, а спадщину остання у встановлений законом строк не прийняла.

При цьому, судова колегія вважає безпідставними викладені в апеляційній скарзі доводи представника позивача , щодо відстані між місцем відкриття спадщини (м.Харків) та постійним місцем проживання позивача ( м. Мінськ) яка складає 900 км, як підставу поважності пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки , отримавши інформацію про смерть батька, позивач надала повноваження представнику ОСОБА_4 для вирішення питання як щодо подання заяви про прийняття спадщини, так і щодо її оформлення, що свідчить про те, що вказана представником відстань між місцем відкриття спадщини та місцем проживання позивача не була перешкодою для прийняття спадщини у встановлений законом строк , оскільки саме відсутність у позивача інформації про відкриття спадщини і стала причиною пропуску нею такого строку.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі її представника ОСОБА_4 , відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя: І.Г. Гальянова

Судді : А.І. Колтунова

Т.П. Зазулинська