У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Наумчука М.І., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України (далі - Мінагрополітики), Державної наукової установи «Український науково-дослідний інститут спирту і біотехнології продовольчих продуктів» (далі - ДНУ «УНДІСБПП») про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що трудові відносини між ним та ДНУ «УНДІСБПП» виникли на підставі наказу № 222-п «Про призначення в.о. директора ОСОБА_6.», виданого Міністерством аграрної політики та продовольства України від 16 грудня 2012 року. Наказом Мінагрополітики від 14 січня 2013 року № 2-п його було призначено на посаду директора ДНУ«УНДІСБПП» та укладено із ним трудовий контракт строком на три роки з 28 серпня 2013 року по 27 серпня 2016 року. На підставі наказу Мінагрополітики від 12 серпня 2014 року № 111-п було припинено дію контракту від 28 серпня 2013 року № 4709 та звільнено його з посади директора ДНУ «УНДІСБПП» згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважав своє звільнення з роботи незаконним, оскільки в наказі № 111-п не зазначено, які саме обов'язки систематично не виконував директор установи, що слугувало підставою для його звільнення. Винні дії його, як керівника державного підприємства, у несвоєчасній виплаті працівникам заробітної плати не доведено, оскільки самим Мінагрополітики не виконано зобов'язань за контрактом щодо створення належних умов для матеріального забезпечення і організації праці керівника установи, вважав безпідставною вказану підставу для звільнення. Крім того, при звільненні на порушення ст. ст. 148, 149 КЗпП України наказ про припинення дії трудового контракту було прийнято через два місяці після отримання службової записки заступника Мінагрополітики від 03 червня 2014 року № 32-01-02/335, яка зазначена у підставах звільнення, а пояснень від нього з приводу вказаних обставин не вимагали. Оскільки його звільнення відбулось із порушенням трудового законодавства, в порядку ст. 235 КЗпП України він має бути поновлений на попередній роботі із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 серпня 2014 року по 23 квітня 2015 року, що за його розрахунком становить 49 421 грн 70 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 липня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14 січня 2013 року № 2-п ОСОБА_6 призначений на посаду директора ДНУ «УНДІСБПП».

28 серпня 2013 року між ОСОБА_6 та Мінагрополітики на строк з 28 серпня 2013 року по 27 серпня 2016 року укладено контракт, який зареєстрований за № 4709.

Згідно з умовами вказаного контракту ОСОБА_6, як керівник ДНУ «УНДІСБПП», зобов'язаний безпосередньо здійснювати поточне управління установою, забезпечувати його високоефективну діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за установою державного майна.

Пунктом 2.2 розділу 2 контракту передбачено, що керівник зобов'язаний забезпечити своєчасне і повне внесення установою платежів до бюджету, включаючи внески до Пенсійного фонду та недопущення заборгованості із заробітної плати.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 березня 2014 року у справі № 761/4512/14-п ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: за порушення термінів виплати заробітної плати в ДНУ «УНДІСБПП» за 2013 року згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 31 січня 2014 року № 26-10-37/114-34, складеним державним інспектором Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві.

Постановою державного інспектора Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві від 14 березня 2014 року № 26-10-37/313-18 позивача, як директора підприємства, за існування на підприємстві заборгованості із заробітної плати притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП.

На підставі протоколу № 1 засідання Комісії з питань забезпечення своєчасності і повноти сплати податків та погашення заборгованості із заробітної плати, пенсій, стипендій та інших соціальних виплат (далі - Комісія) від 29 січня 2014 року № 1, з урахуванням пояснювальної записки ОСОБА_6 від 26 березня 2014 року, наказом Мінагрополітики від 02 квітня 2014 року № 47-п за порушення трудового законодавства директору ДНУ «УНДІСБПП» ОСОБА_6 оголошено догану (а. с. 116).

Пунктом 5 протоколу № 2 засідання Комісії з питань забезпечення своєчасності і повноти сплати податків та погашення заборгованості із заробітної плати, пенсій, стипендій та інших соціальних виплат від 26 березня 2014 року № 2 директора ДНУ «УНДІСБПП» ОСОБА_6 було зобов'язано: вжити заходів щодо недопущення нарощення боргів та погашення заборгованості із заробітної плати в повному обсязі до 01 травня 2014 року; забезпечити виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету».

Відповідно до п. 6 вказаного протоколу № 2 Комісія зобов'язала Департамент продовольства підготувати матеріали керівництву міністерства щодо доцільності перебування на займаній посаді ОСОБА_6 у разі невиконання ним прийнятих рішень (а. с. 147).

У службовій записці від 03 червня 2014 року № 32-01-02/335 заступник Міністра аграрної політики та продовольства України запропонував міністру звільнити директора ДНУ «УНДІСБПП» ОСОБА_6 із займаної посади у зв'язку із порушенням норм трудового законодавства та невиконанням протокольного рішення Комісії № 2 щодо погашення в повному обсязі існуючої заборгованості із заробітної плати в науковій установі (а. с. 151).

Листом від 02 липня 2014 року № 109/01/08-4076 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 818 «Про затвердження порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року» Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація погодила звільнення ОСОБА_6 з посади директора ДНУ «УНДІСБПП».

Відповідачем Мінагрополітики листом від 22 липня 2014 року за вих. № 37-32-2/13/10951 запропоновано ОСОБА_6 надати міністерству інформацію відносно виконання умов контракту в частині своєчасного і повного внесення установою платежів до бюджету та недопущення заборгованості із виплати заробітної плати.

У листі від 23 липня 2014 року вих. № 01-01/327 на ім'я Мінагрополітики позивач пояснив, що бюджетні призначення для ДНУ «УНДІСБПП» на 2013 рік виконані із запізненням і на 97 % менші за мінімально необхідні. На 2014 рік для ДНУ «УНДІСБПП» по загальному фонду затверджено кошти у сумі 95 300 грн на оплату праці трьох бюджетних одиниць. Вказані обставини стали наслідком того, що установа протягом 2013-2014 років фінансує свої потреби за рахунок власних надходжень.

На підставі службової записки заступника міністра від 03 червня 2014 року № 32-01-02/335, листа-погодження від 02 липня 2014 року № 109/01/08-4076, письмових пояснень ОСОБА_6 від 23 липня 2014 року, наказом міністра аграрної політики та продовольства України від 12 серпня 2014 року № 111-п припинено дію контракту від 28 серпня 2013 року № 4709 та звільнено позивача з посади директора ДНУ «УНДІСБПП» за систематичне невиконання умов контракту (підпункт «а» пункту 5.3 розділу 5) згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України.

На виконання наказу Мінагрополітики від 12 серпня 2014 року № 111-п наказом в.о. директора ДНУ «УНДІСБПП» звільнено позивача ОСОБА_6 з посади директора цієї установи за систематичне невиконання умов контракту згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено відсутність його вини у простроченні підприємством сплати заробітної плати працівникам та обов'язкових платежів, тому вважав, що звільнення позивача проведено відповідно до вимог Закону.

Проте повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника (п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

У п. 23 вказаної постанови роз'яснено, що за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

У справі, яка переглядається, п. 5 протоколу № 2 засідання Комісії на позивача покладено обов'язки вжити заходів щодо недопущення нарощення боргів та погашення заборгованості із заробітної плати в повному обсязі до 01 травня 2014 року, забезпечити виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65; згідно з п. 6 протоколу Комісія зобов'язала Департамент продовольства підготувати матеріали керівництву міністерства щодо доцільності звільнення перебування на займаній посаді ОСОБА_6 у разі невиконання ним прийнятих рішень; згідно із службовою запискою від 03 червня 2014 року заступник міністра аграрної політики запропонував міністру звільнити директора ДНУ «УНДІСБПП» ОСОБА_6 із займаної посади у зв'язку із порушенням норм трудового законодавства та невиконання протокольного рішення Комісії № 2 щодо погашення в повному обсязі існуючої заборгованості із заробітної плати в науковій установі; 02 липня 2014 року Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація погодила звільнення ОСОБА_6; 22 липня 2014 року Мінагрополітики запропоновано ОСОБА_6 надати інформацію відносно виконання умов контракту в частині своєчасного і повного внесення установою платежів до бюджету та недопущення заборгованості із заробітної плати; листом від 23 липня 2014 року на адресу Мінагрополітики позивачем надано пояснення, в яких він вказував, що бюджетні призначення для ДНУ «УНДІСБПП» на 2013 рік виконані із запізненням і на 97 % менші за мінімально необхідні, на 2014 рік для установи за загальним фондом затверджено кошти у сумі 95 300 грн на оплату праці трьох бюджетних одиниць, вказані обставини стали наслідком того, що установа протягом 2013-2014 років фінансує свої потреби за рахунок власних надходжень; 12 серпня 2014 року наказом міністра припинено із ОСОБА_6 контракт; 28 серпня 2014 року ОСОБА_6 звільнено з посади директора установи за систематичне невиконання умов контракту згідно із п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій на порушення ст. ст. 213-215, 303, 315 ЦПК України не звернули уваги на те, що про невиконання позивачем умов контракту та протоколу Комісії установі було відомо 01 травня 2014 року, про що повідомлено службовою запискою від 03 червня 2014 року заступника міністра, а звільнено позивача лише 28 серпня 2014 року, отже, до нього застосовано дисциплінарне стягнення за виявленим 01 травня 2015 року проступком пізніше одного місяця з дня його виявлення, що не відповідає змісту ст. 148 КЗпП України.

Крім того, згідно із ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідач положення вищезазначеної норми не врахував, зокрема не врахував, що ДНУ «УНДІСБПП» є державною бюджетною науковою установою, що фінансується за рахунок державного бюджету, згідно із п. 6.2 статуту установи така утримується та здійснює фінансування заходів, передбачених цим статутом, за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Державних цільових програм, коштів спеціального фонду, а також інших не заборонених законодавством джерел, тому порушення, зазначені в пояснювальній записці заступника міністра від 03 червня 2014 року, які і були підставою для звільнення позивача, не можуть бути значними та не свідчать про невиконання протоколу № 2 Комісії, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про наявність в установі коштів на погашення заборгованості із заробітної плати працівників установи та, відповідно, коштів на погашення заборгованості з відшкодування витрат на виплату пенсій до Пенсійного фонду України, та у зв'язку з цим невиконання позивачем, як директором установи, вказаного протоколу Комісії, а також судами не зазначено, яка шкода спричинена підприємству у такому випадку.

Допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення судів підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва 08 липня 2015 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова