Справа № 703/502/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

з секретарем судового засідання Кочетковою І.В.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

і представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Водгео» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_3 з 9 вересня 2010 року працювала головним бухгалтером КП «Водгео».

На підставі наказу директора підприємства № 03-к від 29 січня 2016 року її з 1 лютого було звільнено з роботи за п. 1 ст. 41 КЗпП України у звязку з одноразовим грубим порушенням трудових обовязків.

Вважаючи звільнення безпідставним, стверджуючи, що згоди первинної профспілкової організації на звільнення не було, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд залучив до участі в справі як третю особу директора КП «Водгео» ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що підставою звільнення було невиконання рішення Смілянської міжрайонної виконавчої дирекції Черкаського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності (надалі в тексті дирекція ФССТН): неперерахування 65527 грн. 21 коп. відповідно до рішення дирекції ФССТН № 33, а в подальшому цієї ж суми, а також 6553 грн. штрафу і 262 грн. пені відповідно до рішення № 35. Внаслідок цього дирекція ФССТН стягнула наведені суми на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року. Інших тяжких наслідків від порушення позивачкою трудових обовязків не настало. Представник стверджував, що ОСОБА_3 порушила п.п. 2.7, 2.8, 3.6 посадової інструкції; звернув увагу, що згода профспілкової організації на звільнення за п. 1 ст. 41 КЗпП України не потрібна.

У звязку з поясненнями представника відповідача позивачка пояснила, що у вересні 2015 року на підприємстві відбулась перевірка дирекції ФССТН, за результатами якої було складено акт про повернення страхових коштів, використаних з порушенням закону. Перевірка відбувалась під час її відпустки (що тривала з 8 по 25 вересня 2015 року).

В жовтні 2015 року на підприємство надійшло рішення дирекції ФССТН № 33 від 9 жовтня 2015 року про сплату 54880 грн. 21 коп. страхових коштів, використаних з порушенням закону, та 10647 грн. штрафу за порушення порядку використання коштів. Позивачка пояснила, що бухгалтер Богомол підготувала платіжне доручення на сплату цих коштів, а вона, ОСОБА_3, надала його на підпис директору підприємства, але директор документ не підписав.

На початку листопада 2015 року на підприємство надійшло рішення дирекції ФССТН № 35 від 30 жовтня 2015 року про сплату 65527 грн. 21 коп. відповідно до попереднього рішення № 33, а також 6553 грн. штрафу і 262 грн. пені. З пояснень позивачки, бухгалтер Богомол знов підготувала відповідне платіжне доручення, яке кимось з працівників було передане на підпис директору. Вона, ОСОБА_3, пояснювала директору, що в разі несплати цих коштів дирекція ФССТН звернеться до суду, але директор платіжне доручення не підписав і заявив, що має намір оспорити рішення ФССТН у суді.

Позивачка вважає, що не порушувала посадових обовязків. Наголошує, що електронний ключ для здійснення електронних платежів мався лише у керівника підприємства, а паперовий документ на перерахунок коштів повинен бути підписаний керівником із відтиском печатки підприємства, тому вона не мала можливості здійснювати платежі самостійно.

Представник позивачки також просив відмовити в позові і пояснив, що директор КП «Водгео» не підписував платіжні документи про перерахування коштів дирекції ФССТН, відповідно, ОСОБА_3 не причетна до того, що ці кошти не було перераховано. На рішеннях дирекції ФССТН № 33 і № 35 маються резолюції директора: «На юридичний відділ». В рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року по справі № 823/5467/15 (яким було стягнуто кошти, визначені рішенням дирекції ФССТН № 35) зазначено, що КП «Водгео» заперечувало проти сплати сум відповідно до рішення № 35. За таких обставин позивачка не мала можливості самостійно перерахувати відповідні суми дирекції ФССТН, тому не повинна нести відповідальності за те, що гроші не було перераховано.

Третя особа ОСОБА_4 просив розглянути справу в його відсутності.

Позов підлягає до задоволення з таких підстав.

На підставі наказу директора КП «Водгео» № 15-к від 9 вересня 2010 року ОСОБА_3 було прийнято на роботу на посаду головного бухгалтера. Наказом директора підприємства № 03-к від 29 січня 2016 року її було звільнено з роботи з 1 лютого за п. 1 ст. 41 КЗпП України; підставою звільнення зазначено одноразове грубе порушення трудових обовязків.

Таким чином, в наказі № 03-к не зазначено фактичної причини звільнення: дій, за вчинення яких було звільнено ОСОБА_3 Відповідно, позивачку звільнено з роботи без законних підстав.

Судом оглянуто рішення дирекції ФССТН № 33 від 9 жовтня 2015 року і № 35 від 30 жовтня того ж року. В рішеннях міститься вимога сплатити, відповідно, 65527 грн. 21 коп. та 72342 грн. 21 коп. Перша сума складається з 54880 грн. 21 коп. страхових коштів ФССТН, використаних з порушенням закону, та 10647 грн. штрафу за порушення порядку використання коштів. За другим рішенням додатково до цих сум належало сплатити також 6553 грн. пені і 262 грн. штрафу за невиконання рішення № 33.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 149 КЗпП України, обираючи вид стягнення, власник або уповноважений ним орган повинен врахувати, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також попередню роботу працівника.

Відповідачем не надано жодного доказу щодо врахування попередньої роботи ОСОБА_5

Ніяких наслідків від невиконання підприємством рішень ФССТН № 33 і № 35 для КП «Водгео» не настало, оскільки рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року по справі № 823/5467/15 стягнуто лише суму, що підлягала сплати на підставі рішення ФССТН № 35. Відповідно, діями (а точніше бездіяльністю), за які ОСОБА_3 звільнено з роботи, підприємству не заподіяно шкоди.

Суд погоджується з твердженням представника відповідача, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України згода первинної профспілкової організації на звільнення працівника за п. 1 ст. 41 КЗпП України не потрібна. Однак ця обставина не має значення для вирішення даного трудового спору.

Оскільки в наказі про звільнення позивачки не зазначено, в чому конкретно полягало порушення трудової дисципліни, роботодавцем не враховано ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, то наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи належить визнати незаконним, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України поновити її на роботі, стягнути на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 лютого по 17 березня 2016 року включно.

Відповідно до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути 1653 грн. 60 коп. в рахунок оплати 3 годин участі адвоката ОСОБА_1 в судових засіданнях, до спеціального фонду Державного бюджету України - 1102 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі п. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 148, ч. 3 ст. 149, ч.ч. 1, 2, 7 ст. 235 КЗпП України, враховуючи положення п.п. 22, 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 6 листопада 1992 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Визнати незаконним наказ директора колективного підприємства «Водгео» № 03-к від 29 січня 2016 року про припинення трудового договору з ОСОБА_3.

Поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді головного бухгалтера КП «Водгео».

Стягнути з КП «Водгео» на користь ОСОБА_3 11372 грн. 48 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу і 1653 грн. 60 коп. витрат на правову допомогу, а всього 13026 грн. 08 коп.

Стягнути з КП «Водгео» до спеціального фонду Державного бюджету України 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, в частині поновлення на роботі і стягнення 7818 грн. 69 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання в частині, що підлягає до негайного виконання.

Головуючий О.В. Компанієць