РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

30 березня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

31.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 липня 1977 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №65.

В обґрунтування позову зазначив, що з 27.07.1977 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає його честь і гідність. Відповідач постійно пред'являє йому необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним.

Від постійних суперечок і скандалів погіршилося його самопочуття, він перебуває в стані постійного стресу. У нього порушився сон і погіршилася працездатність. Він є інвалідом 3 групи.

Під час спільного проживання, між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Останні 6 років вони не проживають та не спілкуються.

За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем.

Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим.

Шлюбні відносини фактично припинилися з 2009 року.

Спору про розділ майна немає.

Вважав, що збереження шлюбу є неможливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, що мають істотне значення.

03.11.2015 року відповідачка ОСОБА_2 подала заперечення проти позовної заяви, в якому вказала, що згоду на розірвання шлюбу не дає.

Ухвалою Зміївського районного суду від 11.12.2015 року, за клопотанням відповідачки, сторонам надано строк для примирення на три місяці та провадження у справі зупинено.

Після відновлення провадження у справі, належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 від позову не відмовився, подав заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, наполягав на задоволенні позову, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_2 про причини повторної неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи про судовий розгляд за її відсутністю не подавала.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки, повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно свідоцтву про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.07.1977 року. (а. с. 3).

Позивачем в позовній заяві зазначено, що фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Вжиті судом заходи до збереження шлюбу та примирення сторін позитивних результатів не дали.

Спору про розділ майна між сторонами немає.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 у заяві наполягав на розірванні шлюбу, а відповідачка ОСОБА_2, після закінчення наданого судом строку на примирення в судове засідання не з'явилася, доказів примирення не надала, чим виявила байдуже ставлення до збереження сім'ї, належить дійти висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам позивача, тому позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 27 липня 1977 року (актовий запис №65) Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідачки.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: