Ухвала

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ЧерненкоВ.І., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до судуіз даним позовом, у якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») 561 337 грн 21 коп. страхового відшкодування, 50 тис. грн моральної шкоди та 7 500 грн витрат на правову допомогу.

Вимоги мотивовані тим, що 12 грудня 2014 року між ним, ПрАТ «СК «АХА Страхування» та публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк») був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, за умовами якого було застраховано транспортний засіб «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1, 2014 року випуску, що належить йому на праві приватної власності. 04 травня 2015 року його автомобіль було викрадено, про що він повідомив правоохоронні органи та ПрАТ «СК «АХА Страхування». У зв'язку з настанням події, що має ознаки страхового випадку, він подав заяву про виплату страхової відшкодування, однак відповідачем кошти не виплачено.

Ураховуючи вищенаведене, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_3 539 080 грн 02 коп. страхового відшкодування та 7 500 грн витрат на правову допомогу. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «АХА Страхування», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судами установлено, що 12 грудня 2014 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування», ПАТ «Креді АгрікольБанк» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування належного останньому наземного транспортного засобу, згідно з яким було застраховано транспортний засіб «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1, 2014 року випуску.

03 травня 2015 року на парковочній території поблизу будинку № 15 по просп. Молоді в м. Луцьку Волинської області його автомобіль був викрадений невстановленою особою. Відомості за даним фактом внесено до ЄДР № 0001227 від 04 травня 2015 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

04 травня 2015 року ОСОБА_3 повідомив ПрАТ «СК «АХА Страхування» про настання страхового випадку.

ПрАТ «СК «АХА Страхування» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що після викрадення транспортного засобу страхувальник не передав страховику свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що передбачено п. 23.1.11 договору страхування.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а ненадання позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з поважних причин (викрадення разом із транспортним засобом) не може бути підставою для відмови у його виплаті.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що укладеним між сторонами договором страхування не передбачено заборони зберігати у застрахованому транспортному засобі свідоцтво про його реєстрацію.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» (далі - Закон України) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування, на користь якої укладеного договір страхування (подати допомогу, виконати послуги тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Договір страхування повинен містити, зокрема, права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін.

Згідно із ч. 2 ст. 21 Закону України умовами договору страхування можуть бути передбачені інші обов'язки страхувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України та ч. 2 ст. 991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Тобто страховик та страхувальник як сторони договору страхування за взаємною згодою, самостійно визначають предмет договору страхування, права та обов'язки сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо.

Судом установлено, що 12 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ПрAT «СК «АХА Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1.

Страхувальник підписав договір страхування, жодних зауважень чи застережень щодо його змісту не надав.

У договорі сторони погодили про необхідність виконання страхувальником, зокрема, таких обов'язків:

- страхувальник зобов'язаний виконувати всі умови договору (п. 22.2.2);

- у разі настання передбаченої у п. 20.2. договору події, страхувальник зобов'язаний у випадку викрадення транспортного засобу передати представнику страховика основний та додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню, пристрої дистанційного управляння системою для запобігання викраденню, а також документи, які надають право на управління застрахованим транспортним засобом (в тому числі, але не виключно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля), або довідку про їх вилучення органами МВС (п. 23.1.11).

04 травня 2015 року страхова компанія отримала повідомлення про викрадення застрахованого транспортного засобу, який знаходився по просп. Молоді 15-17 у м. Луцьку.

Обов'язок щодо передачі страховику свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1, у випадку викрадення, виконано не було, у зв'язку із залишенням свідоцтва про реєстрацію в транспортному засобі, що свідчить про порушення п. п. 22.2.2, 23.1.11 договору.

Згідно із п. 26.5 договору страхування передбачено право страховика відмовити у виплаті страхового відшкодування, якщо:

- страхувальник (його представник) не виконав обов'язків, передбачених умовами договору (п. 26.5.6);

- страхувальник не надав у разі викрадення транспортного засобу основний та/або додатковий комплекти ключів до замку запалювання транспортного засобу, ключі механічного пристрою для запобігання викраденню та/або пристрою дистанційного управління системою для запобігання викраденню та/або документи, що надають право на управління застрахованим транспортним засобом (у тому числі, але не виключно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, довіреність (у випадку її наявності), тимчасовий реєстраційний талон, подорожній лист службового автомобіля) (за виключенням викрадення транспортного засобу шляхом грабежу та/або розбою) (п. 26.5.16).

Страхувальник має право не надавати зазначених документів лише у разі викрадення транспортного засобу шляхом грабежу та/або розбою.

Погоджуючись з умовами договору, позивач підтвердив свою згоду, що у разі викрадення застрахованого транспортного засобу він зобов'язаний буде надати свідоцтво про його реєстрацію до страхової компанії або довідку про його вилучення органами МВС. Право не надавати вказаного свідоцтва можливе лише у виключному випадку - викрадення транспортного засобу шляхом грабежу та/або розбою.

Суд апеляційної інстанції на порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 304, 316 ЦПК України на зазначені вище положення закону та умови договору уваги не звернув, обов'язки ОСОБА_3 як щодо передачі необхідних документів (свідоцтва про реєстрацію), так і вчинення інших дій, передбачених договором (оформлення абандону), до уваги не взяв, не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Волинської області від 05 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик