Провадження № 2-с/185/8/16
У Х В А Л А

05 квітня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківська,114" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

12 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про скасування судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року по справі за заявою ОСББ "Харківська,114" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх доводів зазначила, що не згодна з даним судовим наказом з підстав того, що вона є не єдиним власником квартири де надавались послуги, сума заборгованості розрахована невірно, наданий стягувачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.03.2012р. був нею розірваний, сума заборгованості стягнута за період, коли договір ще не був укладений. Також зазначила, що сплачує комунальні платежі вчасно і в повному обсязі. Крім того, зазначила, що не отримувала копії судового наказу до його видачі і дізналась про його існування лише після того, як на місце її роботи надійшли відомості з ДВС.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.6 ст.105-1 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши боржника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява про скасування судового наказу підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року з боржника стягнуто кошти за житлово-комунальні послуги, надані за адресою: АДРЕСА_1.

З наданого боржником свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частках, тобто по 1/4 частині кожному.

В матеріалах справи міститься копія договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.03.2012р., укладеного між стягувачем та боржником. Згідно п. 7.1 цього договору він вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

Боржником надано суду копію заяви від 02.02.2013 року про розірвання вищезазначеного договору, що може свідчити про наявність спору щодо дії цього договору.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження, наявність спору про право можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, а також , якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, з боржником договір про надання послуг за період до 01.03.2012 року не укладався. Крім того, заявник просить стягнути заборгованість, яка утворилася за період більший ніж три роки до дати звернення з заявою про видачу судового наказу до суду.

У випадках споживання послуг без укладання письмового договору фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Розмір та підстави виникнення такої заборгованості повинні встановлюватись судом в позовному провадженні.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Таким чином заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу було порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, він був позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, були обмежені його права.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання боржником копії судового наказу.

За таких обставин, приходжу до висновку, що в даному випадку вбачається наявність спору про право у зв'язку з пропуском строку позовної давності та відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

З урахуванням того, що між сторонами вбачається спір про право, суд вважає за необхідне скасувати судовий наказ, роз'яснивши стягувачу його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 105-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - задовольнити.

Скасувати судовий наказ № 185/10959/15-ц, виданий Павлоградським міськрайонний судом Дніпропетровської області 16 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківська,114" заборгованості за житлово-комунальні послуги

Розяснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо предявлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя М.М. Перекопський