У х в а л а

1 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л. І., Гуменюка В.І., Яреми А. Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, третя особа - прокуратура Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

в с т а н о в и л а:

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області рішенням від 10 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив; ухвалив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_4 52 тис. 130 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд Дніпропетровської області 8 вересня 2015 року ухвалив нове рішення, яким змінив рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір стягнутої суми в рахунок відшкодування моральної шкоди з 52 тис. 130 грн до 46 тис. 66 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року залишив без змін.

17 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

На обґрунтування підстави перегляду вказаних судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Верховного Суду України від 3 лютого 2010 року, в якій, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях, застосовано вказану норму матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 17 грудня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком щодо зменшення суми відшкодування моральної шкоди з урахуванням часу перебування позивачки під судом і слідством.

Верховний Суд України в ухвалі від 3 лютого 2010 року, наданій заявницею для порівняння, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, указав на необхідність ухвалити нове судове рішення з урахуванням статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до положень якої відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться з коштів Державного бюджету. Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік встановлено, що ці виплати здійснюються із Державного бюджету України Державним казначейством України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порівняння наведеного судового рішення із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, третя особа - прокуратура Заводського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема