Номер провадження: 22-ц/785/632/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Одеська Кіностудія», третя особа голова правління приватного акціонерного товариства «Одеська Кіностудія» ОСОБА_3 про поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2015 року,-

встановила

21.11.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив до початку слухання справи по суті, та просив суд ухвалити рішення, яким поновити його на посаді генерального продюсера Приватного акціонерного товариства Одеська Кіностудія» або призначити його на таку посаду, яка відповідає його професійній кваліфікації, скасувати наказ ПрАТ «Одеська кіностудія» від 28.10.2014 року №188-К та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивував тим, що він знаходився у трудових відносин з відповідачем ще починаючи з 20.09.1976 року, проте 28.10.2014 року його було звільнено з посади генерального продюсера.

Позивач вважав, що він звільнений з роботи не законно, тому є всі підстави для поновлення його на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було встановлено кола повноважень Голови правління ПрАТ «Одеська кіностудія» щодо самостійного внесення зміни до штатного розкладу ПрАТ «Одеська кіностудія» шляхом скорочення штату. Також ОСОБА_2 зазначив, що районним судом не прийнято до уваги те, що відповідачем не було дотримано вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Крім того, апелянтом вказано, що рішення відповідача про розірвання трудового договору з позивачем на час фактичного звільнення є неузгодженим з первинною профспілковою організацією та таким, що суперечить вимогам ст. 43 КЗпП України. Також апелянт вважає, що судом першої інстанції не було зясовано, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення численності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач працював на Одеській кіностудії на різних посадах, починаючи з 1976 року, а з 07.06.2012 року був її Генеральним продюсером.

Наказом Голови правління ПрАТ «Одеська кіностудія» ОСОБА_4 від 14.08.2014 року №126-К було прийняте рішення скоротити з 20.10.2014 року посаду генерального продюсера Кіностудії (ОСОБА_2Д.) 1 одиниця. Начальнику відділу кадрів ОСОБА_5 запропоновано повідомити працівника про майбутнє звільнення, довести до відома профспілки та органів зайнятості відомості про вивільнення робітника, провести пошук вакантних посад для особи, що підпадає під скорочення (а.с.15).

15.08.2014 року позивачу ОСОБА_2 було вручено під особистий підпис повідомлення від 14.08.2014 року про майбутнє вивільнення у зв'язку з скороченням штату працівників. Також, в повідомлені було зазначено про відсутність на Кіностудії вакантних посад, які відповідають професійним навичкам і кваліфікації позивача (а.с.45).

19.08.2014 року до Одеського міського центру зайнятості здано звітність про заплановане вивільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці. Рекомендована Одеським міським центром зайнятості дата звільнення не раніше 20.10.2014 року (а.с.46,47).

15.08.2014 року Голова Правління ОСОБА_4 звернувся до профспілкового комітету ПрАТ «Одеська кіностудія» з поданням, в якому просив надати дозвіл на скорочення посади Генерального продюсера кіностудії (ОСОБА_2Д.) (а.с.10).

26.08.2014 року первинна профспілкова організація Кіностудії, розглянувши на своєму засіданні подання адміністрації Кіностудії протоколом № 4 дала згоду на скорочення штатної одиниці - генерального продюсера. На засіданні первинної профспілкової організації були присутні 3 її члени з 5, що відповідає вимогам законодавства щодо кворуму (більше половини членів). Позивач також був присутнім на вказаному засіданні комітету (а.с.9).

17.10.2014 року позивач звернувся до Голови правління ПрАТ «Одеська кіностудія» з заявою, в якій просив запропонувати йому вибір вакантної посади на підприємстві, яка відповідала б його досвіду, погоджуючись на посаду заступника начальника цеху знімальної та освітлювальної техніки (а.с.4).

Як вбачається з штатних розкладів кіностудії, затверджених 14.08.2014 року та 21.10.2014 року, така посада на підприємстві відсутня (а.с.61-66).

Листом (повідомленням) від 08.10.2014 року № 265 гр. ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність 20.10.2014 року передати усі робочі документи голові правління Кіностудії, а також, у зв'язку з скороченням штату, про необхідність отримати 20.10.2014 року трудову книжку. Зазначене повідомлення позивач отримав під особистий підпис 14.10.2014 року (а.с.49).

14.10.2014 року керівництвом кіностудії був виданий наказ №178-к, яким ОСОБА_2 було звільнено з посади Генерального продюсера кіностудії з 20.10.2014 року у звязку зі скороченням штату працівників на підставі наказу №126-К від 14.08.2014 року та протоколу засідання профкому №4 від 26.08.2014 року (а.с.50).

Позивач з вищевказаним наказом був ознайомлений, однак, від підпису відмовився, що підтверджується актом від 14.10.2014 року (а.с.51).

Проте, 20.10.2014 року, незважаючи на попереднє повідомлення від 08.10.2014 року № 265, позивач ОСОБА_2 на роботу не з'явився, про причину відсутності адміністрацію Кіностудії не повідомив, що являється прогулом відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня). Про відсутність позивача 20.10.2014 року, у свій останній робочий день, на робочому мусті складено відповідний акт (а.с.52).

У зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 20.10.2014 року на своєму робочому місті, а також не отриманням позивачем у свій останній робочий день трудової книжки, листом від 21.10.2014 року № 295 позивачу, відповідно до п. 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мінюсту України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, було повідомлено про звільнення та необхідністю отримання трудової книжки, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.53,54).

28.10.2014 року позивач з'явився у Кіностудії та передав помічнику керівника лист непрацездатності від 19.10.2014 року серія АГЕ № 333225, що зафіксовано відповідним актом. У листі непрацездатності було зазначено, що ОСОБА_2 знаходився на лікарняному з 19.10.2014 року по 23.10.2014 року.

Згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності. Враховуючи вимогу зазначеної норми права, а також те, що про наявність листка непрацездатності стало відомо лише 28.10.2014 року, було видано наказ від 28.10.2014 року № 188-К, яким попередній наказ №178-К про припинення трудового договору було скасовано та змінено дату вивільнення на 24.10.2014 року (наступний робочий день після закриття листа непрацездатності) (а.с.56).

28.10.2014 року позивач ОСОБА_2 отримав у відділі кадрів Кіностудії свою трудову книжку, що підтверджується його підписом у книзі обліку та руху трудових книжок, подав рапорт та звіт про виконану роботу. Виплата усіх належних працівникові при звільненні грошових коштів була проведена з позивачем ще 20.10.2014 року, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 116 КЗпП України та не заперечувалось позивачем.

З врахуванням вищезазначених обставин не надання позивачем належних та допустимих доказів того, що його звільнення було незаконним, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволені позову про поновлення на роботі необхідно відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги, що рішення відповідача про розірвання трудового договору з позивачем на час фактичного звільнення є не узгодженим з первинною профспілковою організацією та таким, що суперечить вимогам ст. 43 КЗпП України, спростовуються випискою з протоколу №4 від 26.08.2014 року первинної профспілкової організації Кіностудії про надання згоди на скорочення штатної одиниці - генерального продюсера (а.с. 48).

Крім того необхідно зазначити, що в ході розгляду апеляційної скарги колегія суддів відповідно п. 15 Постанови Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», повторно запитала згоди первинної профспілкової організації Кіностудії, на що отримала відповідь про надання згоди адміністрації ПАТ «Одеська кіностудія» на скорочення посади генерального продюсера Одеської кіностудії і звільнення (розірвання трудового договору) ОСОБА_2 (а.с.206).

Сумніви представника позивача щодо належності оформлення протоколу, спростовуються самим позивачем, який зазначив, що був присутнім на засіданні первинної профспілкової організації Кіностудії, та підтвердив, що нею було прийнято саме таке рішення, яке зазначено у виписці з протоколу.

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності у голови правління ПрАТ «Одеська кіностудія» ОСОБА_4В, згідно статуту, повноважень на внесення змін у штатний розклад, скорочення штатних одиниць та звільнення позивача є хибними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статут) підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, форму; адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами

Виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом. Виконавчий орган вирішує всі питання діяльності акціонерного товариства, крім тих. що віднесені до компетенції загальних зборів і наглядової ради товариства. Виконавчий орган є підзвітним загальним зборам акціонерів і наглядовій ралі акціонерного товариства та організовує виконання їхніх рішень. Виконавчий орган діє від імені акціонерного товариства у межах, встановлених статутом акціонерного товариства і законом (ст. 161 ЦК України).

Згідно з ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Відповідачем у даній справі згідно з Статутом є приватне акціонерне товариство. Головою правління є ОСОБА_4 (третя особа).

Статут Кіностудії містить наступні положення: до виключної компетенції правління належить: розробка штатного розкладу та затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій та посадових окладів працівників товариства (п. п. 12.4, 12.4.5, 12.4.8 Статуту).

Роботою правління керує голова правління, який має право: наймати та звільняти працівників товариства, вживати до них заходи заохочення та накладати стягнення відповідно до чинного законодавства України. Статуту та внутрішніх документів товариства; в межах своєї компетенції видавати накази і давати вказівки, обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства; здійснювати інші функції, які необхідні для забезпечення нормальної роботи товариства, згідно з чинним законодавством та внутрішніми документами товариства (п. п. 12.9, 12.9.9 - 12.9.12 Статуту).

Таким чином, вирішення питань, що стосуються трудових відносин з працівниками товариства належить до виключної компетенції правління товариства, а також голови правління товариства. До компетенції інших органів товариства не віднесено жодного питання, що стосуються трудових відносин у товаристві.

Статут товариства не містить будь яких обмежень, чи спеціальних правил щодо управління головою правління трудовим колективом товариства, внесення змін у штатний розклад, скорочення штатних одиниць, тощо.

Вказане повністю узгоджується з положеннями ст. 58 Закону України «Про акціонерні товариства», яка прямо вказує на те, що повноваження правління, голови правління та членів правління в першу чергу визначаються Статутом товариства, який у випадку, що розглядається наділяє голову правління всіма необхідними повноваженнями.

Доводи апеляційної скарги стосовно не встановлення того, чи мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення численності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, та відсутність доказів щодо змін в організації виробництва і праці спростовуються наказом про скорочення штату від 14.08.2014 року №126-К (а.с.15) та штатним розписом ПрАТ «Одеська кіностудія», затвердженого 21.10.2014 року, у якому відсутня посада генерального продюсера (а.с.64-66).

Крім того, у період з 14.04.2015 року по 20.04.2015 року Територіальною державною інспекцією з питань охорони праці в Одеській області відносно ПрАТ «Одеська кіностудія» було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з січня 2013 року по лютий 2015 року, за результатами чого інспекцією було складено Акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 15-01-040/0017, згідно якого за результатами проведеної перевірки порушень законодавства про працю з питання звільнення ОСОБА_2 не виявлено (а.с.118-124).

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: В.П.Фальчук

ОСОБА_6