Справа №359/9699/15-ц
Провадження №2/359/263/2016
3 березня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,
за участю позивача ОСОБА_1,
за участю представника позивача ОСОБА_2,
за участю відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_1,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориспільський районний відділ управління Державної міграційної служби у Київській області, про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, виселення їх та припинення реєстрації місця проживання відповідачів в ній,
В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1. В цій квартирі зареєстровано місце проживання відповідачів. Однак вони проживають в будинку по вул. Заводській, 2 в с. Мартусівка Бориспільського району. ОСОБА_5 того, ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_2. З огляду на це ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №10 по вул. Радянській, 3 в с. Ревне Бориспільського району, виселити їх та припинити реєстрацію місця проживання відповідачів в цій квартирі.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтриму-ють позов та просять суд задовольнити його.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не визнають позов та заперечують проти його задово-лення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що вони не мають ін-шого місця проживання. Тому відповідачі просять суд відмовити у задоволенні позову.
Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові дока-зи, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов не під-лягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_3. В цій квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вони мають право користування нею нарівні з позивачем. Ці обставини встановлені рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 груд-ня 2012 року, та рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 7 жовтня 2013 року. На підставі ч.2 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.
Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня ви-буття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого при-міщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.11 постанови №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житло-вого кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактич-ні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідом-лення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укла-дення трудового договору на невизначений строк тощо).
В матеріалах цивільної справи містяться копії актів обстеження житлових умов від 20 та 25 березня 2014 року (а.с.6, 7), а також копія листа Ревненського сільського голови №02-30-206 від 2013 року (а.с.8), з яких вбачається, що протягом 2012 2014 років відпо-відачі не проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 того, з копії довідки Мартусівського сільського голови №14 від 8 січня 2013 року (а.с.9) вбачається, що в 2013 році ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали в будинку по вул. Заводській, 2 в с. Мартусівка Бориспільського району.
Ці обставини пояснюються тим, що ОСОБА_1 змінив замок від вхідної двері в квартиру АДРЕСА_3 та не впускав від-повідачів в цю квартиру. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 12 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 7 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 було зобовязано демонтувати замок від вхідної двері в квартиру АДРЕСА_3, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було вселено в цю квартиру.
ОСОБА_5 того, наведені письмові докази стосуються періоду часу, що тривав протягом 2012 2014 року, та не підтверджують те, що станом на час розгляду цивільної справи, а саме протягом 2015 2016 років, відповідачі продовжують проживати в будинку по вул. Заводській, 2 в с. Мартусівка Бориспільського району.
В матеріалах цивільної справи міститься також копія інформаційної довідки з реєс-тру прав власності на нерухоме майно (а.с.11), з якої вбачається, що за ОСОБА_3 за-реєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2. Однак з абз.4 копії висновку оперуповноваженого Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області (а.с.64-65) вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають в цій квартирі.
З копії свідоцтва про народження серії І-БК №477592 від 31 січня 1997 року (а.с.13) вбачається, що ОСОБА_5 народився в м. Бориспіль. Однак ця обставина жодним чином не свідчить про те, що відповідачі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2.
Аналіз наведених письмових доказів свідчить про те, що вони не підтверджують того, що відповідачі вибули та проживають в іншому житлі: в будинку по вул. Заводській, 2 в с. Мартусівка Бориспільського району або в квартирі АДРЕСА_2.
З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою №10 по вул. Радянській, 3 в с. Ревне Бориспільського району, а також для примусового виселення їх з цієї квартири відсутні.
Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.
Згідно з ч.3 ст.13 цього Кодексу не допускаються зловживання правом в будь-яких формах.
Встановлено, що ОСОБА_1 раніше звертався до суду з позовами про визнання від-повідачів такими, що втратили право користування квартирою №10 по вул. Радянській, 3 в с. Ревне Бориспільського району. Неодноразово рішеннями суду у задоволенні позовів було відмовлено. Звертаючись до суду з черговим позовом, ОСОБА_1 прагне уникнути наслідків, що виникли на підставі попередніх судових рішень.
Суд вважає, що ця обставина є додатковою підставою для відмови у визнанні відпо-відачів такими, що втратили право користування вказаною квартирою.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користуван-ня житловим приміщенням.
Встановлено, що рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №10 по вул. Радянській, 3 в с. Ревне Бориспільського району, відсутнє.
З огляду на це суд вважає, що відсутні підстави для припинення реєстрації місця проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в цій квартирі.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Встановлено, що ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №6 від 9 жовтня 2015 року (а.с.4). У задоволен-ні предявленого позову відмовлено в повному обсязі.
З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору відсутні.
Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1ст.218, ч.1 ст.224 ЦПК України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Володимирів-ни, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заяв-ляє самостійних вимог щодо предмета спору Бориспільський районний відділ управ-ління Державної міграційної служби у Київській області, про визнання відповідачів таки-ми, що втратили право користування квартирою, виселення їх та припинення реєстрації місця проживання відповідачів в ній відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд про-тягом 10 днів з дня його оголошення.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення до Борис-пільського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі від-мови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6