печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 квітня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Новака Р.В.

при секретарі - Пановик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» про стягнення страхового відшкодування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач в порушення своїх зобов'язань не здійснив позивачу страхову виплату після настання страхового випадку.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити його з наведених підстав, в подальшому не з'явилася, подала заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги з наведених у позові підстав. Проти заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, в подальшому не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.04.2013 року на автодорозі Красноперекопськ-Сімферополь, відбулась ДТП за участю автомобіля марки «Москвич» д/н НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 (власник ОСОБА_1.) ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_2 вимог ПДР.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як водія, застраховано у ПрАТ «СК «Каштан» згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів полісу) АВ/1038634, позивач просив стягнути на її користь 33271,05 грн.

З заперечень відповідача вбачається, що бланк полісу серії AB номер 1038634 втрачено, тому зазначений бланк не може бути використаний для укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, жодних страхових платежів по оплаті полісу АВ/1038634 на рахунок відповідача не на надходило, та про існування заповненого бланку полісу, відповідач дізнався лише після настання ДТП від 29.04.2013, оскільки оригінал полісу у ПрАТ «СК «Каштан» відсутній, тому поліс є нечинним.

Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 18 Закону для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Суд критично оцінює довідку вих.№ 98 від 05.05.2015 щодо ненадходження страхових платежів за договором АВ/1038634, оскільки представником відповідача не надано жодного іншого належного та допустимого доказу, в розумінні положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження відсутності даного платежу та вважає дану довідку спробою уникнути цивільно-правової відповідальності.

Крім того, суд критично оцінює інформацію, надану відповідачем щодо втрати бланка страхового полісу, оскільки як вбачається з наявних копій страхового полісу, даний поліс має всі необхідні реквізити та відповідні печатки страхової компанії, тому дану позицію суд оцінює хибною з юридичної точки зору, спробою уникнути цивільно-правової відповідальності, та такою, що повністю та беззаперечно спростовується матеріалами справи та встановленими в ході розгляду справи обставинами.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок визначення розміру страхової виплати, яка складається з розміру шкоди, завданої автомобілю в результаті пошкодження та вартості витрат, пов'язаних з відновленням транспортного засобу, які повинні включатися до розміру страхової виплати.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено порядок виплати страхового відшкодування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, згідно розрахунку позивача, з яким погоджується суд.

Окремо слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження доводи представника відповідача щодо підстав відмови в задоволенні позову, дану позицію суд оцінює хибною з юридичної точки зору, спробою уникнути цивільно-правової відповідальності, та такою, що повністю та беззаперечно спростовується матеріалами справи та встановленими в ході розгляду справи обставинами.

Керуючись ст.ст. 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 22, 625, 1166, 1187 1192 ЦК України ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 64, 65, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Каштан» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Каштан» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) страхове відшкодування у розмірі 33271 (тридцять три тисячі двісті сімдесят одна) грн. 05 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.В. Новак