Справа № 265/8083/15-ц
Провадження № 2-п/265/16/16
У Х В А Л А

24 березня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

при секретарі - Азаровій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 лютого 2016 року, ухваленим за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності, позовні вимоги були задоволені шляхом розірвання договору довічного утримання від 29 грудня 2005 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, із визнанням за ОСОБА_2 права власності на АДРЕСА_1, із стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в розмірі 1087,20 грн., а також стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 487,20 грн.

10 березня 2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про перегляд заочного рішення від 25 лютого 2016 року, посилаючись на те, що вона не була належним чином сповіщена про час та місце розгляд справи на 25 січня 2016 року та на 9 лютого 2016 року, зазначаючи, що судом вона викликалась за адресою, де не мешкає. В той же час вказувала, що 25 лютого 2016 року вона вперше не зявилась до суду в судове засідання по справі, бо їй була необхідна правова допомога. Заперечуючи проти позову ОСОБА_2, вказувала, що спірним договором довічного утримання не передбачено способу та умов передання матеріального забезпечення, вона не виселяла позивачку з АДРЕСА_2, або що ОСОБА_2 приймала заходи до вселення. Додавала, що їй позивачка не давала жодних рецептів та не казала, що її техніка зламалась, натомість постійно отримуючи від неї продукти харчування. Таким чином вказувала, що її права були порушені, тому вона просила суд скасувати заочне рішення від 25 лютого 2016 року та призначити справу до загального розгляду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим внаслідок безпідставності заявлених позовних вимог ОСОБА_2

Заявник, ОСОБА_1, та її представник, яка діє на підставі довіреності, ОСОБА_4, в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надавши суду заяву з проханням розгляд справи відкласти внаслідок хвороби представника заявника.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник, який діє на підставі договору, ОСОБА_5, заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, вказували, що відповідачка знала про час та місце розгляду справи, однак не забажала бути присутньою при його вирішенні. В той же час додавали, що ОСОБА_1 не надала жодного доказу на підтвердження своїх доводів.

В матеріалах справи від приватного нотаріусу ОСОБА_3 мається заява з проханням вирішувати дану справу у її відсутність.

На підставі ч. 1 ст. 231 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні, однак неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду справи про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку або залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин та докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За матеріалами справи за позовом ОСОБА_2, рішення за яким заявник просить суд переглянути, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, який призначався на 9 лютого 2016 року на 9-00 год. та на 25 лютого 2016 року на 13-00 год., про що свідчать поштові повідомлення, направлені за місцем реєстрації відповідачки, тобто про повернення судового виклику на 9 лютого 2016 року за строком зберігання та про отримання судового виклику ОСОБА_1 на 25 лютого 2016 року (а. с. 21, 26).

Суд таким чином не приймає до уваги доводи ОСОБА_1, що вона була неналежним чином повідомлена про розгляд справи, призначений на 9 лютого 2016 року, а тому 25 лютого 2016 року не зявилась вперше в судове засідання.

Так на підставі ч. 5 ст. 74 УПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

До того ж суд зазначає, що в розумінні ч. 4 ст. 169 ЦПК України причини повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, не мають правового значення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, постановляючи заочне рішення.

Суд також зауважує, що з аналізу положень, закріплених у ст. 232 ЦПК України, вбачається, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача та поважність неможливості повідомити про причини своєї неявки в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й обовязково необхідно встановити наявність в сукупності істотних доказів, які не були вивчені при вирішенні справи, однак які б впливали на правильність рішення, яке заявник просить переглянути.

На підставі зазначеного суд відхиляє доводи, викладені ОСОБА_1 щодо необхідності переглянути рішення суду від 25 лютого 2016 року, з огляду на відсутність жодних доказів на підтвердження обставин, які заявник вважав такими, що свідчитимуть про необхідність перегляду заочного рішення.

Таким чином суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення повинна бути залишена без задоволення, як необґрунтована.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності, третя особа: приват-ний нотаріус ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Розяснити заявнику, що заочне рішення суду від 25 лютого 2016 року може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя