____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/862/16-ц
Провадження № 2/520/1948/16
УХВАЛА

09.02.2016 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Одеська міська рада, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на квартиру та розпорядження про її приватизацію недійсними,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 28 січня 2016 року звернулися до Київського районного суду міста Одеси з позовом до КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Одеська міська рада, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на квартиру та розпорядження про її приватизацію недійсними, в якому просять суд:

- визнати недійсним рішення органу приватизації розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради №181385 від 07.04.2004 року, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №19-19017 про передачу у власність ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради від 07.04.2004 року ОСОБА_6;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 20.11.2014 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 29.01.2016 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Одеська міська рада, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на квартиру та розпорядження про її приватизацію недійсними- залишено без руху, надано позивачам строк терміном у пять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків поданої заяви, а саме для: надання позивачем ОСОБА_2 доказу на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, з урахуванням загальної суми всіх вимог немайнового характеру та з урахуванням вже сплаченої суми судового збору, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок ((551,20 * 3) 1102,40 = 551,20); надання позивачем ОСОБА_1 доказу на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, з урахуванням загальної суми всіх вимог немайнового характеру, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 1653 гривні 60 копійок (551,20 * 3 = 1653,60); надання позивачем ОСОБА_3 доказу на підтвердження сплати судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, з урахуванням загальної суми всіх вимог немайнового характеру, а саме сплаті підлягає судовий збір в сумі 1653 гривні 60 копійок (551,20 * 3 = 1653,60).

Позивачем ОСОБА_2 вказану ухвалу суду отримано 03.02.2016 року, що підтверджується розпискою про отримання копії ухвали суду.

Надалі позивачем 08.02.2016 року надано заяву про відстрочення розгляду справи для виправлення пунктів позовних вимог.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які подали позовну заяву, протягом тривалого часу не вжили будь-яких заходів для виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Крім того позивачем ОСОБА_2 в орбгрунтування заяви про відстрочення ухвали суду про залишення позову без руху, не надано жодного доказу на підтвердження, що стало підставою для невиконання ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 29.01.2016 року у встановлений законом строк.

Станом на 09.02.2016 року позивачами ухвалу судді Київського районного суду міста Одеси від 29.01.2016 року не виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до КП «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Одеська міська рада, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на квартиру та розпорядження про її приватизацію недійсними повернути позивачам.

Розяснити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу судді протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Калініченко Л. В.