Провадження №2/761/1495/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

21 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Козак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ паспортної реєстраційної та міграційної роботи Шевченківського РУГУ МВС України в місті Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 з вимогами визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в квартирі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона являється власником вищевказаного нерухомого майна, а відповідач являється її колишнім чоловіком, який після розірвання шлюбу в 2006 році добровільно виселився із даної квартири, забрав свої речі, ніяких витрат по утриманню житла не несе, взагалі квартирою не цікавиться і жодного разу після розлучення в ній не появлявся. У вказаній квартирі зареєстровані сторони в справі. Позивач вказує на те, що не чинилось перешкод відповідачу у користуванні житлом, однак, оскільки він тривалий час не проживає за вказаною адресою, виникають проблеми за сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим об»єктивно порушуються права позивача, тому у зв»язку із тим, що відповідач без поважних причин не проживає у цій квартирі, він втратив право на користування нею.

В судове засіданнія позивач не з»явилась, однак надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просили їх задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання до суду не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, однак причину своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судове засідання до суду не з'явився, на адресу суду надійшло клопотання про слухання справи у його відсутність.

Суд, керуючись ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, проти чого не надійшло заперечення від позивача.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить позивачу - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.09.2008 та витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі.

Відповідно до довідки Форми №3 від 6.07.2015 року виданої ЖБК «Прогрес» всі сторони: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстровані у даній квартирі, зокрема відповідач - з 23.03.1987 року.

Також встановлено, що сторони розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №591 від 25.08.2006 року.

Позивачем до матеріалів справи долучено акти про те, що проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2006 року.

За положеннями ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України УРСР, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, з перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою може бути припинено у випадку відсутності такого члена сім»ї без поважних причин понад рік.

За таких обставин, оцінивши в сукупності зібрані в справі письмові докази, проаналізувавши перелічені норми законів, суд вважає, що оскільки позивач на даний час є законними власниками вищевказаної квартири, а відповідач був відсутній у вказаній квартирі і не проживав в ній без поважних причин понад один рік, тому суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даною квартирою.

Разом з тим, частиною 1ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

В свою чергу, оскільки визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою, що є підставою для зняття його з реєстрації в цій квартирі відповідним компетентним органом до якого позивачі з даним питанням не звертались, тому суд вважає, що вимога про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі задоволенню не підлягає.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст. 150 ЖК УРСР, ст.ст. 319, 391,405 ЦК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині задоволення позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя: