Дата документу 27.01.2016
Справа № 334/7066/15-ц
Провадження № 2/334/251/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Воронцовій І.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. Позовна заява обґрунтована тим, що 21 грудня 2014 року померла мати позивача ОСОБА_4. Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 306800 від 22 грудня 2014 року. Факт родинних відносин (позивач є сином померлої) підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЮ № 960872 від 20 березня 1951 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, будинок №21, які вона прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, померлого 08 квітня 2006 року, але не встигла оформити своїх спадкових прав.

Факт знаходження в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про одруження серії ХV-УА № 374505 від 19 березня 1948 року.

Спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_4, мати позивача прийняла фактично (в порядку ст..548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року), так як проживала та була зареєстрована на час відкриття спадщини зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджується довідкою від 06.08.2015 року, виданою головою квартального комітету.

Згідно положень ст.526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, діючої на час виникнення спірних правовідносин), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини взнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках є діти, батьки та дружина (чоловік померлого).

Згідно змісту ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, в звязку зі спільним проживанням та реєстрацією ОСОБА_4 з ОСОБА_5 за однією адресою на момент смерті ОСОБА_5, а також подальшим користуванням та веденням господарства ОСОБА_4 у спадковому будинку протягом шести місяців після смерті чоловіка свідчить про фактичне прийняття спадщини ОСОБА_4 відповідно до законодавства, яке діяло на час смерті спадкодавця.

21 січня 2012 року ОСОБА_4 склала заповіт серії ВРП № 650047, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, в якому все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, як син померлої, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері.

Спадкова справа № 8/2015 після смерті ОСОБА_4 заведена на підставі заяви позивача приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3

До спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшло наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, будинок №21.

Спадщину за законом позивач прийняв своєчасно, інших спадкоємців, в тому числі спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, що прийняли спадщину немає.

Водночас, до цього часу свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 позивачем не отримано. Оформити спадщину після смерті матері позивач у позасудовому порядку не має можливості, про що свідчить постанова приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 03 серпня 2015 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті матері, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене домоволодіння, а також в повідомленні, наданим Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 07.07.2015 року за №5960, зазначено, що правовстановлюючий документ та висновок про реєстрацію права власності в матеріалах інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості за адресою: м.Запоріжжя, вул.Демяна Бєдного, 21, відсутній.

В зв'язку із необхідністю подальшого управління спадковим майном, враховуючи неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на вищевказане майно у нотаріальній конторі, позивач вимушений звернутись до суду з цією позовною заявою.

Позивач просить визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, будинок №21, в порядку спадкування за заповітом після смерті 21.12.2014 року матері ОСОБА_4.

Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання зявилася, зазначила, що проти позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу на розсуд суду на наявних доказах.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу а також дослідивши надані докази, суд вважає позов обґрунтованим, заснованим на Законі, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЮ № 960872 від 20 березня 1951 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.16)

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 померла 21 грудня 2014 року, актовий запис №725, зареєстроване Ленінським ВДРАЦС Запорізького МУЮ. (а.с.9)

Відповідно до заповіту серії ВРП № 650047 від 21 січня 2012 року, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, ОСОБА_4 заповіла все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10)

Згідно рішення Виконкому Верхньохортицької райради депутатів трудящих №136 від 10 квітня 1954 року, земельною ділянкою, яка знаходиться в селищі В.Хортиця по вулиці

Маяковського №13а кількістю 1000 квадратних метрів, наділено громадянина ОСОБА_5 для будівництва власного житлового будинку. (а.с.20)

Відповідно до рішення Запорізького міськвиконкому №333 та протоколу №14 засідання виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 30 липня 1970 року, перейменовано вулицю Маяковського на вулицю Демяна Бєдного. (а.с.47-49)

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №21 по вул. Демяна Бєдного в м.Запоріжжя станом на 07.08.2015 року ОСОБА_1 є замовником технічної інвентаризації або уповноваженою ним особою (а.с.24-26)

03 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за заповітом: домоволодіння, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, будинок №21.(а.с.75)

Постановою від 03 серпня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 21 грудня 2014 року ОСОБА_4 на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, будинок №21, у звязку із тим, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене домоволодіння, а також в повідомленні, наданим Товариством з обмеженою відповідальністю Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації від 07.07.2015 року за №5960, зазначено, що правовстановлюючий документ та висновок про реєстрацію права власності в матеріалах інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, 21, відсутній. (а.с.9)

Відповідно до довідки від 06 серпня 2015 року ОСОБА_5, постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06 січня 1971 року по день смерті - 08 квітня 2006 року.(а.с.17)

Відповідно до довідки від 06 серпня 2015 року ОСОБА_4, постійно мешкала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21 квітня 1981 року по день смерті 21 грудня 2014 року.(а.с.17)

Відповідно до п.3.2. ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» «порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється:

- оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними;

- по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ».

В ОСОБА_7 ВССУ зазначається, що виходячи зі змісту наведених нормативних актів громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватиєя право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Згідно п.4 розділу «Спори про право власності та інші речові права» Висновків Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за І півріччя 2012 р., «за змістом статей 2, 3 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який

існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12)».

Згідно з п.3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Мінрегіону України від 19.03.2013р. № 95, закінчені будівництвом до 05.08.1992р. індивідуальні (садибні) житлові будинки не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність таких об'єктів вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Згідно оглянутих у суді технічних документів на будинок, житловий будинок „А-1 був побудований у 1961 році. Отже відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013р. може бути визнано за позивачем право власності на цей будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна". Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оформити спадщину після смерті ОСОБА_4 позивач у позасудовому порядку не має можливості, оскільки в нього відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначений житловий будинок, про що свідчить постанова приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 03 серпня 2015 року.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки наявні передбачені законом підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 21.12.2014 року ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, будинок №21.

Керуючись ст.ст.3, 10, 15, 60, 79, 169, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: м.Запоріжжя, вул. Демяна Бєдного, будинок №21, а саме: житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», прибудову літ. «а1», прибудову літ. «а2», літню кухню літ. «Б», прибудову літ. «б», сараї літ. «В,Д», вбиральню літ. «Г», водопровід №1, гараж літ. «Е», хвіртку №1, паркан №2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10 денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.