Справа № 404/8796/15-ц
Номер провадження 2-о/404/38/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого Галагана О.В.,

при секретарі Туровській О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Міський відділ по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, Управління власності та приватизації комунального майна КМР та Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді про встановлення юридичного факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою, якою просив:

- встановити факт смерті ОСОБА_2, яка настала 26.09.2015 року у м. Кіровське, Донецької області.

На обґрунтування заяви зазначено, що заявник являється сином ОСОБА_2, померлого 26.09.2015 року у м. Кіровське, Донецької області на території якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть № 168, виданим органом підконтрольним так званій ДНР від 28.09.2015 року, яке затверджено печаткою ДНР.

З метою оформлення права на спадщину після смерті батька та отримання допомоги на поховання, отримання нарахованої та невиплаченої пенсії заявник звернувся до Міського відділу по державній реєстрації смертей реєстраційної служби КМУЮ у Кіровоградській області для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_3, де йому повідомили про те, що не можуть вчинити зазначені дії, оскільки документи видані на тимчасово не підконтрольній території, не мають юридичної сили на території України.

За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тому від цього факту залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в заяві.

Представник Міського відділу по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області не заперечила проти задоволення заяви заявника.

Ухвалою суду від 20.01.2016 року при відкритті провадження у справі залучено в якості заінтересованих осіб - Управління власності та приватизації комунального майна КМР та Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді (а.с. 14).

Представник Управління власності та приватизації комунального майна КМР в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді в судове засідання не зявився.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника Міського відділу по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Судом встановлено, що згідно ксерокопії паспорту громадянина України ОСОБА_2 народився 08.11.1934 року у селі Івковці Чигиринського району Черкаської області, що також підтверджується довідкою про народження № 30 від 09.11.1934 року.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної у м. Кіровограді ради № НОМЕР_1 від 19.11.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ОСОБА_1 перемістився з тимчасово окупованої території в м. Кіровоград, вул. Беляєва, 25, к. 2, кв. 69.

Відповідно до свідоцтва про народження заявника, виданого 20.03.1959 року Кіровським б/РАЦС Харцизького р-ну Сталінської обл. батьком останнього є ОСОБА_2.

Згідно до лікарського свідоцтва про смерть № 168 виданого Кіровським відділення Республіканського бюро судово-медичної експертизи, затвердженої Міністерством здоровя Донецької народної республіки, ОСОБА_2 помер 26.09.2015 року від ішемічної хвороби серця: атеросклеротичний коронаросклароз.

Після смерті батька заявник в грудні 2015 року звернувся до міського відділу по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області з метою отримання свідоцтва про смерть, однак йому було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про смерть, за формою затвердженою наказом МОЗ України, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків.

Як встановлено, заявник мав намір встановити факт смерті батька, оскільки це має юридичне значення, а саме для оформлення спадкових прав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час свідоцтво про смерть ОСОБА_2, видане 01.10.2015 року Кіровським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом створеним всупереч законодавства України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Оскільки заявник ОСОБА_1, який є громадянином України, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, к. 2, кв. 69, як внутрішньо переміщена особа, а його батько ОСОБА_2 26.09.2015 року помер на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Кіровське, Донецької області, після його смерті заявник не може отримати лікарське свідоцтво про смерть відповідного зразку, а отримане свідоцтво про смерть не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту його законних прав та інтересів, оформлення спадкових прав, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 26.09.2015 року в м. Кіровське, Донецької області, який знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Згідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 11, 57- 60, 209, 212-214, 234, 235, 256-259, 257-1 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Міський відділ по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області, Управління власності та приватизації комунального майна КМР та Управління пенсійного фонду України в м. Кіровограді про встановлення юридичного факту смерті - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 районну Черкаської області, громадянин України, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, помер 26.09.2015 року у м. Кіровське, Донецької області на тимчасово окупованій території України.

Допустити рішення до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда