У Х В А Л А

25 березня 2016року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглядаючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_2, поданої представником ОСОБА_3, на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області про припинення права власності на знищене майно, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року на розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшла касаційна скарга, яка ухвалою суду касаційної інстанції від 03 березня 2016 року залишена без руху з підстав того, що заявником не було надано доказів відповідності сплати судового збору за подання касаційної скарги у повному обсязі.

У березні 2016 року від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на виконання вимог вищевказаної ухвали суду надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме: ксерокопія позовної заяви (зі змісту якої не вбачається ціни позову) із накладенням на неї ксерокопії квитанції про сплату позивачем судового збору в розмірі 243 грн 60 коп. (розмір сплати якого також не свідчить про вартість спірного майна).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача, про що заявнику касаційної скарги було вказано в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2016 року.

Виходячи з того, що зі змісту поданої касаційної скарги та копій оскаржуваних рішень, а також з надісланої заявником ксерокопії позовної заяви (без визначення ціни позову) не вбачається ціни позову щодо вимог майнового характеру, і на стадії вирішення питання про прийняття касаційної скарги неможливо встановити правильність сплати судового збору в розмірі 872 грн 72 коп., а тому ОСОБА_2 має надати належні докази, які підтверджують вартість спірного майна і складають ціну позову, та у разі сплати судового збору не у повному розмірі доплатити відповідну суму і надати оригінал квитанції про оплату.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне продовжити заявнику строк для підтвердження відповідності сплаченого судового збору належними доказами, які підтверджують ціну позову (вартість спірного майна).

Керуючись ст. 73 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Продовжити ОСОБА_2 строк для усунення недоліку до 15 квітня 2016 року та роз'яснити, що в разі невиконання ухвали суду касаційної інстанції у встановлений строк касаційна скарга буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М.Мазур