Справа №265/5611/15-ц
Провадження №2/265/990/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участі секретаря - Азарової А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона із відповідачем проживала разом з березня 2014 року по червень 2015 року, внаслідок чого у них народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач. Зараз вони з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинили, дитина знаходиться на її утриманні. Оскільки вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та несе додаткові витрати на утримання малолітньої дитини, то просила суд з відповідача стягнути аліменти на її користь та на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від надання їй такої допомоги.

Позивачка в судовому засіданні наполягала на задоволенні поданого позову, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, додавши, що вона не заперечує, що відповідач належним чином надає їй допомогу на утримання дитини шляхом надання грошових коштів, купівлі продуктів харчування, речей та придбання лікарських засобів. Також відповідач допомагає, сплачуючи за її комунальні витрати. На підставі цього вона не подавала позов до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини. В той же час на її утримання ОСОБА_2 не надає жодної допомоги, незважаючи на те, що вона не працює та не має жодного доходу, бо перебуває у декретній відпустці та мешкає одна із малолітнім сином. Тому враховуючи, що відповідач має змогу надавати їй допомогу на її утримання просила суд задовольнити позов повністю.

Представник позивачки, яка діє на підставі договору, ОСОБА_3, у судовому засіданні на задоволенні позову наполягала повністю, підтвердивши доводи ОСОБА_1, додавши, що відповідач має значний неофіційний дохід, оскільки протягом 2014-2015 років придбав автомобіль та квартиру в місті Маріуполі. Зважаючи на обов'язок ОСОБА_2 утримувати мати його дитини, то просила суд стягнути на користь позивачки аліменти з відповідача в розмірі 1/6 частка від доходів останнього.

Відповідач в судовому засідання повністю заперечуючи проти вимог ОСОБА_1, вказував, що він є приватним підприємцем, однак внаслідок відсутності у нього роботи та проведенням антитерористичної операції в Донецькій області, внаслідок чого він був змушений переїхати з м. Новоазовськ до м. Маріуполь, то протягом 2014-2016 років у нього немає прибутку та доходів. При цьому не заперечував, що він протягом 2015 року придбав квартиру та будинок, зауваживши, однак, що гроші на придбання вказаного майна йому надала його мати. Стверджував, що він належним чином забезпечував позивачку та дитину усім необхідним, сплачуючи їй щомісяця близько 1000 грн., придбаючи продукти та ліки, надаючи кошти на сплату комунальних платежів. Однак, вказані кошти він також отримував від своєї матері. Додавав, що у нього на утриманні перебуває також старший син, який є неповнолітнім та навчається у Одеській морській академії. Не заперечував, що він мешкає один у оформленій на нього квартирі. Внаслідок того, що ним витрачаються значні кошти на утримання малолітнього сина, а також на утримання старшого сина, то внаслідок відсутності у нього будь-якого доходу він не може платити на утримання ОСОБА_1 На підставі наведеного просив суд відмовити у задоволенні позову.

Згідно із наданими відповідачем письмовими запереченнями на позов ОСОБА_1 вбачається, що, не визнаючи заявлені до нього вимоги, він зазначав, що позивачка ніколи не була його дружиною, тому він не повинен на її користь платити аліменти. Заперечував також проти стягнення з нього аліментів, починаючи з 17 серпня 2015 року, оскільки він досі надає значну матеріальну допомогу ОСОБА_1, як на утримання сина, так й на неї. Також вважав, що позивачка не набула права на її утримання внаслідок її перебування із ним у шлюбних відносинах нетривалий час (а. с. 26-27).

Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного вмотивування.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 273 від 10 квітня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року, батьками якого зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 5).

На підставі довідки ПП «Житлофонд-279» від 22 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 разом із сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 24 квітня 2015 року Орджонікідзевського РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області (а. с. 3, 4).

Відповідно до довідок Мангуської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 14 березня 2016 року вбачається, що у ОСОБА_2 за 2014-2015 роки доходи відсутні (а. с. 31, 32).

Наявність у відповідача неповнолітнього сина підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 30 квітня 1998 року Новоазовським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис № 35 від 30 квітня 1998 року, за яким вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року, батьком якого зазначений ОСОБА_2 (а. с. 33).

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що 27 серпня 2014 року за ОСОБА_2, як за власником, Центром ДАІ № 1405 було зареєстровано транспортний засіб «Тойота Авалон» н/з НОМЕР_1 (а. с. 41).

Згідно із відомостями з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 23 грудня 2015 року придбав АДРЕСА_1, а 23 липня 2015 року - будинок АДРЕСА_3 разом із земельними ділянками площами 0,0054 га та 0,1 га (а. с. 46-51).

Суд зазначає, що за наданими відповідачем чеками та квитанція вбачається також, що ОСОБА_2 протягом листопада 2015 року - березня 2016 року надавав суттєву допомогу ОСОБА_1 по утриманню спільного сина, ОСОБА_4, придбаючи продукти харчування дитині, засоби для її гігієни та лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 2 ст. 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

На підставі ч. 4 ст. 84 СК право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому за ч. 2 ст. 91 СК жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 84 СК.

Таким чином посилання відповідача на неможливість стягнення з нього аліментів внаслідок того, що ОСОБА_1 не була його дружиною, не беруться судом до уваги.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 83 СК рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час.

Однак суд зазначає, що вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки вона визначає умови позбавлення одного з подружжя права на утримання, де визначальним є факт перебування осіб у шлюбних відносинах. При цьому вказана норма стосується утримання самої дружини, та не стосується утримання матері, з якою мешкає спільна дитина.

За ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

На підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд таким чином за наслідком розгляду справи встановив, що позивачка фактично мешкає одна, перебуваючи у декретній відпустці по догляду за дитиною, що свідчить про те, що вона потребує від батька дитини допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

В судовому засіданні натомість було встановлено, що відповідач, який є приватним підприємцем, незважаючи на відсутність у нього офіційного доходу, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, з якою мешкає малолітній ОСОБА_4, оскільки має змогу придбавати нерухомість, а також витрачати значні кошти щомісяця на утримання спільного сина, що свідчить про наявність у нього відповідних фінансових можливостей.

Матеріалами справи також було встановлено, що відповідач не сплачує за рішеннями судів аліментів, мешкає один, не є інвалідом, на утриманні якого, окрім малолітнього ОСОБА_4, перебуває неповнолітній син, якому 18 квітня 2016 року виповниться 18 років.

На підставі того, що відповідач не має регулярного офіційного доходу, однак має змогу надавати допомогу позивачці на її утримання, то суд вважає за необхідне у такому випадку визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по вказаній справі.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, визначаючи розмір аліментів, що повинні стягуватись на утримання позивачки з відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів у сумі 400 грн. щомісячно від доходів відповідача, оскільки вказаний розмір аліментів буде відповідати та враховувати інтереси як малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, так й обох сторін.

Оскільки за ч. 1 ст. 79 СК аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, та враховуючи відсутність доказів, що протягом серпня 2015 року - березня 2016 року ОСОБА_2 надавалась допомога позивачці, посилання відповідача на необґрунтованість вимог ОСОБА_1 щодо необхідності стягнення аліментів з часу її звернення до суду із наявним позовом, не ґрунтуються на законі.

За таких обставин, встановлених у судовому засіданні суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. від усіх видів доходів щомісячно до досягнення малолітнім сином, ОСОБА_4, трирічного віку.

За ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави у сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, громадянина України, уродженця села Рози Люксембург Новоазовського району Донецької області, не працюючого, який мешкає в АДРЕСА_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_3, яка мешкає та зареєстрована в АДРЕСА_5, аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17 серпня 2015 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 24 березня 2018 року.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено у апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя