24.03.2016 Справа № 756/3341/16-ц
унікальний №756/3341/16-ц
провадження № 2/756/2912/16
УХВАЛА

24 березня 2016 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна від арешту,

встановив:

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до п. 3, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зняти арешт зі всього належного їй майна, який накладено постановою ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м Києві від 24 вересня 2004 року № 1013/8.

Вказує, що арешт накладено при виконанні рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2004 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 1115 грн. та державного мита у розмірі 51 грн., яке нею повністю виконано, але виконавче провадження знищено, тому відповідач посилається на відсутність правових підстав для зняття арешту.

Проте в позові не зазначено доказів, які підтверджують, що арешт було накладено саме при виконанні виконавчого листа, виданого за вказаним рішенням, доказів виконання позивачем (боржником) цього рішення суду та закриття у зв'язку з цим виконавчого провадження. Відповідь відповідача від 25 лютого 2016 року, яка додана до позову, містить лише загальні роз'яснення щодо строків зберігання виконавчих проваджень і не містить ніякої інформації щодо виконання вищезазначеного рішення, накладення при цьому арешту на майно боржника постановою від 24 вересня 2004 року та завершення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення боржником.

У позові позивач посилається на те, що їй та її померлому чоловікові на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, на яку накладено арешт при виконанні вищезазначеного рішення постановою державного виконавця від 24 вересня 2004 року.

Проте в позові не зазначено доказів належності позивачу цієї квартири на праві власності та доказів накладення на неї арешту саме на підставі цієї постанови. До позову позивач додає роздруківку даних з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, проте вказаний витяг невідомо ким виготовлений і не підписаний уповноваженою особою з зазначенням її посади.

Також позивач просить зняти арешт з усього майна, накладений постановою державного виконавця від 24 вересня 2004 року, проте не зазначає, на яке саме майно (повний перелік) накладено арешт вказаною постановою, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання правил виключної підсудності, оскільки відповідно до ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Крім того, в якості третьої особи у позові слід зазначити стягувача за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2004 року - ОСОБА_2, її місце проживання, поштовий індекс, оскільки рішення по справі може вплинути на її права.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву, оформлену з урахуванням вимог, зазначених в ухвалі про усунення недоліків, а також копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Маринченко