Справа № 297/617/16-ц
УХВАЛА

за поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон

21 березня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово справу за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції ОСОБА_1, погоджене начальником відділу ДВС Берегівського РУЮ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2,

встановив:

Старший державний виконавець ВДВС Берегівського РУЮ ОСОБА_1 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, вказавши, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавче провадження ЄДРВП № 23831659 з примусового виконання виконавчого листа № 2-115 від 10.01.2011 року, виданого Виноградівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 07.12.2010 року і до повноліття дитини.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, однак в поданні вказав, що просить розглянути справу без його участі за наявними в справі матеріалами (а. с. 4).

Боржник та стягувач в судове засідання, згідно ч. 2 ст. 3771 ЦПК України, не викликались.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Згідно ч. 2 даної статті суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересований осіб за участю державного виконавця.

Виконавчим листом, виданим на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області № 2-115/11 від 10.01.2011 року, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 07.12.2010 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 5).

Постановою головного державного виконавця від 20 січня 2011 року відкрито виконавче провадження по вищевказаному виконавчому документу (а. с. 7), однак в матеріалах подання відсутні докази того, що дана постанова була направлена боржнику та що останній отримав її, тобто відсутні відповідно супровідні листи та розписки боржника про отримання копії постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Постановами головного державного виконавця від 13 травня 2014 року накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та оголошено розшук майна, а саме автомобіля марки САЗ-3507, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить боржнику ОСОБА_2 (а. с. 13, 15), однак в матеріалах подання також відсутні докази того, що ці постанови була направлені боржнику та що останній отримав їх.

Крім того, з доданих до подання матеріалів вбачається, що боржнику ОСОБА_2 жодного разу не було надіслано виклик з вимогою зявитись до державного виконавця, оскільки відсутні копії таких викликів.

Дані факти є порушенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5. Згідно даної Інструкції подання ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон повинно містити підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. Однак в матеріалах подання відсутні будь-які підтвердження факту, що ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання своїх обовязків.

В узагальненні судової практики Верховного Суду України від 01.02.2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» вказано, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Факт ухилення виражається, зокрема, в утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця тощо.

Таким чином, оскільки подання ДВС про тимчасове обмеження ОСОБА_2 подане без дотримання вимог, вказаних в Інструкції з організації примусового виконання рішень, а також без надання будь-яких доказів про ухилення боржника від виконання зобов'язань, тому суд вважає подання державного виконавця необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Судовою практикою ВСУ від 01.02.2013 року, п. п. 11.1.1, 11.1.2, 11.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 512/5,

ухвалив:

В задоволені подання старшого державного виконавця державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_1, погодженого начальником відділу державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції ОСОБА_5 про тимчасове обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за кордон відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику відділу ДВС Берегівського районного управління юстиції, для відому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6.