Справа № 686/2734/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

2 березня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов»язання увільнити від посадових обов»язків в звязку з призовом на військову службу,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов»язання увільнити його від посадових обов»язків в звязку з призовом на військову службу, посилаючись на те, що він 31 березня 2015 року був незаконно звільнений з роботи, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 36 п. 3 та 119 ч. ч. 3 та 4 КЗпП України за ним зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві на час призову на військову службу. А тому він повинен бути лише вивільнений від виконання посадових обовязків.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 був прийнятий на роботу водієм у філію Хмельницька ДЕД ДП «Хмельницький облавтодор» 26 листопада 2014 року. 31 березня 2015 року він був звільнений з роботи в звязку з призовом на військову службу (ст. 36 п. 3 КЗпП України).

Відповідно до вимог ст. 36 ч. 1 п. 3 КЗпП України підставами припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до ст. 119 ч. ч. 3 та 4 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 119 ч. ч. 3 та 4 КЗпП України з а працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". За працівниками, які були призвані під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у звязку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у звязку з прийняттям на військову службу за контрактом, але не більше ніж на строк укладеного контракту, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Як з»ясовано судом, ОСОБА_2 був призваний на строкову військову службу 15 квітня 2015 року.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулось відповідно до вимог чинного законодавства, а тому його вимоги є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 212-215, 226 ЦПК України, ст. ст. 36 ч. 1 п. 3, 119 ч. ч. 3 та 4, 235 ч. ч. 1 та 2 КЗпП України, суд

вирішив:

У позові ОСОБА_2 до дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов»язання увільнити від посадових обов»язків в звязку з призовом на військову службу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення також може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:

02.03.2016