Справа № 145/214/16-ц
Провадження №2/145/266/2016
УХВАЛА

"22" березня 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого Мазурчака А. Г.

за участю секретаря Мазур О.П.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

в справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Можайське» с. Шендерів Тиврівського району про стягнення коштів в сумі 38651,85грн., -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг з урахуванням інфляційних збитків в сумі 37648, 50 грн. та проценти за час порушення грошового зобов»язання в сумі 1003, 35грн., мотивуючи тим, що він колишній учасник ТОВ «Можайське»; 20.03.2013р. між ним та учасниками товариства укладено договір розподілу прибутків , за яким, товариство зобов»язалось повернути йому його витрати за придбаний в 2012р. мульчиватор при виході чи виключенні його з товариства; аналогічне рішення було прийнято загальними зборами учасників, оформлене протоколом №7 від 12.11.2012р.

Частка його витрат на придбання вказаного мульчиватора складає 23750грн. 04.09.2014р. зборами учасників ТОВ «Можайське» , що оформлене протоколом №13, його виключено зі складу учасників товариства.

Проте кошти, що витрачені ним на придбання мульчиватора до даного часу відповідач йому не повернув. Крім того, відповідно до ст.. 625 ЦК України вважає, що також має право на відшкодування відповідачем інфляційних збитків та 3 % річних за час порушення грошового зобов»язання.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав клопотання про закриття провадження в даній справі, оскільки даний спір носить корпоративний характер, а тому підсудний господарському суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд повинен закрити провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечує в задоволенні клопотання, оскільки спір виник із причини невиконання відповідачем умов договору, не стосується розподілу прибутків, а тому не є корпоративним.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі необхідно закрити, так як даний спір підлягає розгляду господарським судом, виходячи з наступного.

Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови №13 від 24.10.2008 « Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК , згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної

організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із п. 6.3 Статуту вихід учасника товариства відбувається в порядку, встановленому статтями 148 та 149 ЦК України та Закону України «Про господарські товариства». Вартість майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати встановлюються учасниками, що залишаються в товаристві відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивач в позові посилається на рішення прийняте загальними зборами учасників товариства , що оформлене протоколом №7 від 12.11.2012р., згідно якого, при виході чи виключенні його з товариства останнє зобов»язалось повернути йому його витрати за придбаний в 2012р. мульчиватор.

Відповідно до даного протоколу, ОСОБА_3 вніс на придбання муличиватора для ТОВ «Можайське» 50% із своєї частки статутного фонду (статутного капіталу) від його ціни, що не є пропорційною часткою в статутному фонді, які при виході чи виключенні із товариства ОСОБА_3 вирішено йому повернути.

Згідно протоколу № 13 від 04.09.2014 року, ОСОБА_3 виключений із членів товариства та вирішено йому повернути 78 000 грн. пропорційно до його частки в статутному капіталі.

Тобто, в даному позові йдеться про порядок проведення розрахунків з учасником товариства в зв»язку з його виходом з товариства, а отже позов стосується правомочностей позивача , як учасника юридичної особи , який вибув, передбачених законом та статутними документами ТОВ «Можайське».

Відповідно п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України,-

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Можайське» с. Шендерів Тиврівського району про стягнення коштів в сумі 38651,85грн. закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом п»яти днів з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення можуть подати апеляційну скаргу протягом п»яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_4