АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7951/16 Справа № 202/3426/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія 53/54
01 грудня 2016 року
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2016 рік грудень 01 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Пономарь З.М., Посунся Н.Є.,
при секретарі - Самокиша О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» про визнання недійсним наказу, поновлення на посаді, відшкодування моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» про визнання недійсним наказу, поновлення на роботі та про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що за наказом № 67-к від 04.02.2003 року вона була прийнята на роботу до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на посаду інспектора з кадрів.
15.01.2016 року, на підставі особистої заяви позивачки виконувати тільки обовязки начальника відділу кадрів, погодженої з керівництвом підприємства, за наказом № 40-к від 14.01.2016 року її призначено на вакансію виконуючого обовязки начальника відділу кадрів. При цьому, на момент видачі наказу № 40-к від 14.01.2016 року, керівництву підприємства вже було відомо про те, що позивачка є вагітною.
08.04.2016 року відбулися загальнозаводські збори, на яких при обговорені виробничих питань позивачкою було задане керівнику підприємства ОСОБА_3 питання щодо оформлення відпустки без збереження заробітної плати за вищевикладених обставин, однак, внаслідок цього, керівництвом було прийнято рішення про відсторонення позивачки від виконання обовязків начальника відділу кадрів та про проведення позапланової перевірки роботи відділу кадрів.
За результатами проведеної перевірки відділу кадрів, в якій позивачка участі не приймала, 23.04.2016 року видано наказ № 258 про звільнення її з посади виконуючої обовязки начальника відділу кадрів, з чим вона погодитись не може і у звязку з чим вимушена була звернутись з даним позовом до суду.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2016 року ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» про визнання недійсним наказу, поновлення на посаді, відшкодування моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне зясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступного.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку постановив рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.
Доводи ОСОБА_2 про те, що з 14.01.2016 року вона фактично є начальником відділу кадрів, а той факт, що вона виконувала обовязки інспектора з кадрів свідчить лише про фактичне виконання нею роботи тимчасово відсутнього інспектора з кадрів, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки як видно з наказу № 40-к від 14.01.2016 року позивачка була призначена виконуючою обовязки начальника відділу кадрів з 15.01.2016 року без звільнення її від обовязків інспектора з кадрів цього ж підрозділу, до прийняття відповідного рішення.
З цих підстав не можуть бути прийняті до уваги і доводи позивачки про те, що її фактично було переведено на посаду начальника відділу кадрів з оплатою заробітної плати, виходячи з окладу саме начальника відділу кадрів.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання позивачки ОСОБА_2 на лист Міністерства праці та соціальної політики України від 19.04.2001 року № 126/06/186-11, відповідно до якого призначення працівника виконуючим обовязки за вакантною посадою не допускається, оскільки якщо наказ № 40-к від 14.01.2016 року про призначення позивачки виконуючою обовязки начальника відділу кадрів з 15.01.2016 року без звільнення її від обовязків інспектора з кадрів цього ж підрозділу не був би виданий, то здійснення позивачці відповідної доплати через відсутність формальної підстави, було б неможливим.
Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що її фактично було переведено на посаду начальника відділу кадрів та призначено відповідний оклад, то вони також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки виконання обовязку тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обовязків є заміною такого працівника без звільнення від основних трудових обовязків.
З огляду на викладене, судова колегія вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий :
Судді :