Справа № 500/1001/16-ц
Провадження № 6/500/96/16
УХВАЛА

29 лютого 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з поданням про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України.

В поданні про тимчасову заборону виїзду ОСОБА_1 за кордон державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області зазначив, що на примусовому виконанні у відділі держаної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № ВН1 137916 від 06.05.2013 року, ВН1 137915 від 08.05.2013 року виданий УДАІ ГУМВС про стягнення з ОСОБА_1 штрафів в розмірі 1360 грн. на користь держави. Виконавчі провадження з примусового виконання вищезазначених виконавчих документів були відкриті та зареєстровані у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень.

Також, як зазначено в поданні державного виконавця у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» надав боржнику строк на самостійне виконання та зазначено, що в разі невиконання рішення буде розпочато його примусове виконання.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, згідно якого боржник про відкрите виконавче провадження знає та про заборону виїзду за кордон попереджений.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обовязкові для всіх органів, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Отже, боржник проігнорував законні вимоги державного виконавця та в супереч положенням чинного законодавства боргове зобовязання не погасив, що свідчить про ухилення від виконання зобовязань.

При проведенні виконавчих дій державний виконавець у повному обсязі перевірив майновий стан боржника та встановив, що на теперішній час відсутнє майно чи доходи боржника, за рахунок яких можливо погасити боргове зобовязання, що підтверджується повідомленням органів, які здійснюють реєстрацію майнових прав громадян, а також актом державного виконавця, складеним в присутності боржника. При складанні акта боржник заявив, що не буде сплачувати штрафи.

В судове засідання державний виконавець відділу державної виконавчої служби не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою подання про тимчасову заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України просив задовольнити.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає, що подання є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань. Таке ж положення містить підпункт 5 пункту 22 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затверджених Постановою КМ України № 380 від 24.03.2004р.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Як вбачається з матеріалів подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань. Державним виконавцем вжито усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», однак вимога про сплату боргу до даного часу не виконана.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасову заборону виїзду за кордон боржнику підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 210, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», суд,

УХВАЛИВ :

Подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про заборону ОСОБА_1 виїзду за межі України задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 виїзд за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2