АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/7125/14-ц Головуючий в 1 інстанції
Номер провадження: 22-ц/791/882/16 Поливяний В.М..
Доповідач: Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року березня місяця 17 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Борка А.Л.

Кузнєцової О.А.

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Херсонської міської ради на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобов'язання укласти договір найму,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання укласти з нею договір найму житла.

В обґрунтування заявлених вимог послалася на те, що за згодою наймача квартири ОСОБА_4 у 1989 році вселилася до житла. Квартира є її єдиним та постійним місцем проживання. Вона несе витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, утримує квартиру у належному технічному стані, проводила у квартирі поточні та капітальні ремонти. Вважає, що набула право користування жилим приміщенням й просила позов задовольнити.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 березня 2015 року позов задоволений, визнано за ОСОБА_3 право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано виконавчий комітет Херсонської ради укласти з ОСОБА_3 договір найму квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 08 лютого 2016 року заява виконавчого комітету Херсонської міської ради про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Херсонської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 повторно не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, повторно подала заяву про відкладення розгляду справи. Справа слухається в порядку ст.305 ч.2 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 також до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у спосіб передбачений цивільним процесуальним законодавством, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток 27 лютого та 11 березня 2016 року.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у власності Херсонської міської ради. Наймачем квартири є ОСОБА_4, який вселився до жилого приміщення на підставі відповідного ордеру.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3, будучи членом сім'ї наймача квартири, набула право користування спірним жилим приміщенням, оскільки тривалий час, з 1989року, постійно та безперервно проживає у квартирі, несе витрати по оплаті комунальних послуг, з приводу чого є підстави для укладення з нею договору найму житла.

Проте, погодитися з висновком суду не можна, оскільки його зроблено без всебічного з'ясування дійсних обставин справи і належної правової оцінки зібраних доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ч.2 ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, тощо.

Матеріали справи взагалі не містять об'єктивних даних та відповідних доказів, які б свідчили, що наймач надавав згоду позивачці на вселення до квартири; чи є ОСОБА_3 членом сім'ї наймача, на яких умовах вселилась до житла, чи вела з ОСОБА_4 спільне господарство, була спірна квартира її єдиним та постійним місцем проживання, тощо.

При цьому, з копії паспорта ОСОБА_3 (а.с.27) встановлено, що з 21 серпня 1987 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. З 05 грудня 1979 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 звідки знялася з реєстрації 14 жовтня 2014 року (за два дні до звернення з позовом).

Згідно довідки ЖЕО Суворовського району м.Херсона від 30 вересня 1993року ОСОБА_3 разом з членами своєї родини проживає в квартирі АДРЕСА_2 та 04 листопада 1993року прийняла участь у приватизації цього житла.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд, як належний доказ на підтвердження факту проживання позивача у спірній квартирі з 1989року, прийняв до уваги акт комунального підприємства «Дніпровський» від 15 жовтня 2014року. Колегія суддів, оцінюючи докази в сукупності, визнає обґрунтованими посилання представника виконавчого комітету Херсонської ради про те, що цей акт складений поза межами компетенції підприємства, яке не є балансоутримувачем або власником житла.

За положеннями ст.103, 104 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця. Член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї надати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено у судовому порядку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.106 ЖК УРСР повнолітні члени сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

З матеріалів справи не вбачається та не встановлено судом правові підстави пред'явлення ОСОБА_3 вимог щодо зобов'язання Херсонської міської ради укласти з нею договір найму жилого квартири, не надано згоду наймача на укладення з позивачем цього договору або його відмову.

З наведених обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 не надала доказів на підтвердження того, що є членом сім'ї наймача, вселилася до спірної квартири за згодою останнього, вела разом з ОСОБА_4 спільне господарство, порушення її прав та інтересів відповідачами, колегія суддів вважає, що суд дійшов необґрунтованого висновку про визнання за позивачем права користування житлом та зобов'язання укласти договір найму.

За наведених обставин заочне рішення суду в порядку ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Херсонської міської ради задовольнити .

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 березня 2015 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Херсонської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням, зобов'язання укласти договір найму, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : А.Л. Борко

О.А. Кузнєцова