233 № 233/1410/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., заявника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт смерті його батька ОСОБА_2, посилаючись на те, що 03 грудня 2015 року у м. Горлівка Донецької області помер її батько ОСОБА_2.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю з тих же підстав, пояснивши, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно для отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану та подальшого оформлення допомоги на поховання та спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень на заяву не надав.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» взята на облік Управлінням соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, що підтверджується довідкою від 18 березня 2016 року № НОМЕР_1 (а.с.3).

Заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника (а.с.17), свідоцтвом про укладення шлюбу заявника (а.с.17).

За твердження заявника, 03 грудня 2015 року у м. Горлівка Донецької області помер ОСОБА_2.

Вказаний факт підтверджується показами свідка ОСОБА_3, який у судовому засіданні пояснив, що 03 грудня 2015 року у м. Горлівці помер батько його дружини ОСОБА_2, який був похований 04 грудня 2015 року по кладовищі сел. Румянцева у м. Горлівка.

Крім того, зазначений факт підтверджується фототаблицею з зображенням могили ОСОБА_2, померлого 03 грудня 2015 року (а.с.14-16).

Таким чином, наявність таких доказів, на думку суду, є достатньою підставою для встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, оскільки отримання будь-яких інших доказів через не роботу відділень УДППЗ «Укрпошта» на вказаній території та інших державних органів робить неможливим отримання офіційної інформації про смерть особи.

В той же час, суд не приймає як допустимий доказ копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2, виданого Калінінським відділом актів цивільного стану м. Горлівки, оскільки зазначений документ виданий установою на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, у звязку з чим є недійсним та не створює правових наслідків.

Заявник зверталась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції з приводу державної реєстрації смерті батька, та останній листом від 21.03.2016 року № 106/03.2-85 надав їй розяснення щодо виконання умов для реєстрації смерті ОСОБА_2 (а.с.4).

З огляду на викладене та ту обставину, що для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 на території України є обєктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявник ОСОБА_1, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть та в подальшому оформити спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2, та отримати допомогу на поховання.

За таких обставин, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. 257-1, ст. 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити, встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого 03 грудня 2015 року у м. Горлівка, Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 25.03.2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш