Справа № 308/4332/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Гечка К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 08 грудня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 173/8-06, згідно якого остання отримала кредит у сумі 97000 доларів США. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого на користь позивача відступлено право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 173/8-06 від 08 грудня 2006 року. У порушення умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 01 лютого 2014 року має прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 42500 доларів США, що складає 339702.5 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 29368.27 доларів США, що складає 234740.58 грн., штрафні санкції у розмірі 3134.14 доларів США, що складає 25051.18 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 08 грудня 2006 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за виконання боржником умов кредитного договору та зобовязалася солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі зобовязань, передбачених кредитним договором. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 173/8-06 у розмірі 599494.26 грн., з яких: по тілу кредиту 339702.5 грн.; по відсоткам за кредитом 234740.58 грн.; пеня 25051.18 грн.

Представник позивача під час розгляду справи в судовому засіданні позов підтримала. На подальший розгляд справи, а саме в судове засідання призначене на 17 лютого 2016 року, не зявилася, так як подала заяву відповідно до якої просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому суд розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи позов у частині позовних вимог про стягнення з неї солідарно з позичальником заборгованості за кредитним договором не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову. На подальший розгляд справи, а саме в судове засідання призначене на 17 лютого 2016 року, не зявилася, так як подала заяву відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, врахувати подані заперечення щодо припинення поруки, відмовити у стягненні з неї заборгованості повністю.

Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 08 грудня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 173/8-06, згідно якого відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 97000 доларів США на умовах, передбачених цим договором, зі сплатою 12 % річних і кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним не пізніше 07 грудня 2018 року (а.с. 22-25).

Відповідно до п. 2.4 договору, погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (додаток № 1), який є невідємною частиною цього договору.

Додатком № 1 до кредитного договору № 173/8-06 від 08 грудня 2006 року встановлено графік погашення кредиту (а.с. 26, 27).

08 грудня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 508/12-06, згідно умов якого остання, як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_1 обовязків, які виникли на підставі договору про іпотечний кредит (а.с. 29).

Станом на 01 лютого 2014 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 75002.41 доларів США, що еквівалентно 599494.26 грн., з яких: за кредитом 42500 доларів США, що еквівалентно 339702.5; по відсотках 29368.27 доларів США, що еквівалентно 234740.58 грн.; по пені 3134.14 доларів США, що еквівалентно 25051.18 грн. (а.с. 30).

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір про відступлення прав вимоги (а.с. 10-20).

Внаслідок укладення указаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 173/8-06 від 08 грудня 2006 року, позичальником згідно якого є ОСОБА_1, про що свідчить витяг з реєстру позичальників (додаток № 1) до договору про відступлення права вимоги (а.с. 21).

У березні 2014 року позивач звернувся до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с. 31, 32).

Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок.

Згідно з ст. 629 ЦПК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і повязаний з боржником певними зобовязальними відносинами, є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Також у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Як вбачається з наданої позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів виписки по рахунку за договором про іпотечний кредит № 173/8-06 від 08 грудня 2006 року, остання сплата ОСОБА_1 за договором була здійснена у грудні 2010 року. Крім цього, згідно розрахунку заборгованості станом на 01 лютого 2014 року, починаючи з 17 грудня 2012 року позичальником не здійснено жодної сплати у погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит.

З даним позовом про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя позивач звернувся до суду у квітні 2014 року.

Таким чином, оскільки згідно положень ч. 4 ст. ст. 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, суд приходить до висновку, що кредитором було пропущено строк предявлення вимоги до поручителя, оскільки додатком № 1 до договору про іпотечний кредит № 173/8-06 від 08 грудня 2006 року було встановлено графік погашення кредиту та строк дії поруки обчислюється з моменту прострочення чергового платежу.

З урахуванням наведених обставин позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до поручителя ОСОБА_2 про солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням є безпідставними та необґрунтованими, а тому суд вважає, що у задоволенні цих вимог слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про іпотечний кредит у розмірі 599494.26 грн., з яких: за кредитом 339702.5 грн.; по відсотках 234740.58 грн.; по пені 25051.18 грн.

Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в сумі 3654 грн. слід стягнути з ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 546, 559, 610-612, 629, 1054 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 173/8-06 від 08 грудня 2006 року в розмірі 599494 (пятсот девяносто девять тисяч чотириста девяносто чотири) гривні 26 копійок, з яких: за кредитом 339702.5 грн.; по відсотках 234740.58 грн.; по пені 25051.18 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні сплаченого судового збору.

Рішення можебути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.