АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 було порушено зобов'язання за кредитним договором № 126-СВ від 03 вересня 2010 року.

Внаслідок чого, ПАТ «Укрсоцбанк» просив задовольнити позовні вимоги, а саме стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 126-СВ від 03 вересня 2010 у розмірі 78 985 831,59 грн., з яких: 35 728 900,00 грн. сума заборгованості за кредитом; 4 108 823,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 22 112 649,68 грн. неустойка за несвоєчасне повернення кредиту; 997 083,98 грн. неустойка за несвоєчасне повернення відсотків; 15 399 155,90 грн. інфляційні втрати за кредитом; 639 218,53 грн. інфляційні втрати за відсотками, а також стягнути з ОСОБА_2 суму у розмірі 1 570 766,01 доларів США, з яких: 1 480 622,13 доларів США сума заборгованості за кредитом; 90 143,88 доларів США сума заборгованості за відсотками.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; ідентифікаційний код 00039019) заборгованість за Кредитним договором №126-СВ від 03 вересня 2010 року (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985831,59 гривень та 1 570766,01 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 вересня 2010 між ВАТ "УніКредит Банк", правонаступником якого є ПАТ "УКРСОЦБАНК", та ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" було укладено кредитний договір № 126-СВ, відповідно до умов якого банк на термін дії цього договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію без зобов'язання надання з загальною сумою кредиту 4 400 000,00 доларів США з можливістю отримання в доларах США, Євро та гривні та з терміном кредиту до 03 вересня 2011 року з урахуванням обмежень, визначених у договорі.

В подальшому, сторонами до кредитного договору були укладені додаткові угоди, якими були внесені зміни та доповнення до кредитного договору, а саме.

Додатковою угодою № 11 від 09 грудня 2013 року сторонами було погоджено, що банк надає позичальнику фінансування з загальною сумою кредиту 8 625 397,5 доларів США з можливістю отримання в доларах США, Євро, Гривні та з терміном фінансування до 31 липня 2014 року.

Додатковою угодою №14 від 30 січня 2015 року до кредитного договору термін фінансування за кредитним договором було продовжено до 28 лютого 2015 року.

Відповідно до умов кредитного договору, термін фінансування (кредиту) - це максимальний термін, протягом якого загальна сума кредиту повинна бути повернута позичальником.

На виконання умов договору, банк надав ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" кредит на загальну суму 2 247 442,13 доларів США та 54 884 900,00 грн., що підтверджується меморіальними ордерами. Підставою на перерахування грошових коштів були заявки позичальника на отримання частки кредиту.

ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" частково повернув кредит на суму 766820,00 доларів США та 19 156 000,00 грн.

Надання кредиту та його погашення підтверджується банківськими виписками, які знаходяться в матеріалах справи.

Таким чином, заборгованість позичальника ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" перед банком за кредит становить 1 480 622,13 доларів США та 35 728 900,00 грн.

Згідно із погодженими сторонами в договорі визначеннями термінів зазначено, що термін сплати процентів означає календарну дату, в яку позичальник зобов'язаний сплатити проценти і застосовується при строкову остаточному погашенні останньої частки, де така календарна дата збігається з датою повернення частки та у будь-якому випадку з останнім днем терміну фінансування.

ПАТ "УКРСОЦБАНК" було нараховано ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" відсотки у розмірі 1 085 812,46 доларів США та 23 065 956,66 грн, які ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" частково оплатив на загальну суму 995 668,58 доларів США та 18 957 133,16 грн.

Після чого, заборгованість ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" перед банком по відсоткам становить 90 143,88 доларів США та 4 108 823,50 грн.

Зазначену заборгованість у розмірі 39 837 723,50 грн., з яких: 35 728 900,00 грн. сума заборгованості за кредитом, 4 108 823,50 грн. сума заборгованості за відсотками та 1 570 766,01 доларів США, з яких: 1 480 622,13 доларів США сума заборгованості за кредитом, 90 143,88 доларів США сума заборгованості за відсотками ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ" - не сплачено.

06 вересня 2010 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №126-СВ/SUR-4.

В подальшому до договору поруки укладалися договори про внесення змін та доповнень.

Згідно з умовами Кредитного договору (з урахуванням всіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього), Договору поруки (з усіма змінами та доповненнями до нього) та нормами ЦК України, у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, 11 червня 2015 року позивачем на адресу позичальника та поручителя/відповідача була направлена вимога №08.42-186/96-9536 від 11 червня 2015 року про виконання порушеного зобов'язання, в якій банк пропонував протягом 2 робочих днів виконати порушене зобов'язання сплативши заборгованість за кредитним договором. Цінний лист, яким відправлено вимога відповідачу, повернувся до банку 15 липня 2015 року у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Заборгованість за кредитним договором як позичальником так і відповідачем не погашена.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. ст. 509, 525, 526, 530, 612, 1055, 1056 ЦК України та виходив з того, що станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед банком у розмірі 39837723,50 грн. та 1570766,01 доларів США не погашена і сторонами на час розгляду справи не надано жодних доказів, посилань на обставини, зокрема якими відповідач обґрунтовував свої заперечення щодо сплати вказаної заборгованості.

Однак, справа була розглянута судом в заочному порядку та судом першої інстанції не враховано, що на момент звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості, у ОСОБА_2 були відсутні зобов'язання за кредитним договором, оскільки позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» були задоволені в позасудовому порядку на підставі договору іпотеки.

Відповідно до ст. ст. 526, 651 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, у разі істотного порушення договору іншою стороною.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

03 вересня 2010 року між позивачем та ТОВ "Копрорація "АГРО-СОЮЗ" було укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченком Л.Л., з метою належного виконання зобов'язань ТОВ "Виробниче підприємство "АГРО-СОЮЗ".

Як вбачається зі змісту договору іпотеки, ним було забезпечено виконання того ж зобов'язання, між тими ж сторонами, позичальником та позивачем, і в тому ж обсязі, що і договором поруки №126-СВ/SUR-4 від 06 вересня 2010 року, укладеним між банком та ОСОБА_2

Слід також зазначити, що за договором іпотеки від 03 вересня 2010 року, ТОВ "Копрорація "АГРО-СОЮЗ" передало в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» дев'ять об'єктів нерухомого майна:

-комплекс, загальною площею 6571,60 кв. м., розташований за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1а;

- комплекс, загальною площею 8303,00 кв. м., розташований за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1в;

- комплекс, загальною площею 24,9 кв. м., розташований за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1х;

- нежитлова будівля, склад №3 «Ж», загальною площею 2150,10 кв. м., розташований за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1о;

- АЗС «У», склад мастил «Т», загальною площею 41,30 кв. м, розташований за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1щ;

- мийка для автомобілів, загальною площею 541,00 кв. м., розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1б;

- нежитлова будівля, склад №4 «Д» з навісом «Е», загальною площею 1769,20 кв., що розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1л;

- нежитлова будівля, зарядна акумуляторів з прибудовою, навісом та підвалом «А», загальною площею 985, 10 кв.м., що розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1ц;

- нежитлові будівлі, вагова «Ш», загальною площею 14,10 кв. м, що розташована за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Ювілейне, вул. Нижньодніпровська, буд. 1ш.

Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вищезазначених об'єктів нерухомого майна, підтверджується факт звернення стягнення та реєстрації 18 вересня 2015 року права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на кожен із дев'яти об'єктів.

Відповідно до п.1.2 Іпотечного договору в редакції від 09 грудня 2013 року «Іпотека (дев'ять об'єктів нерухомого майна Іпотекодавця, передані в іпотеку Банку за Іпотечним договором) забезпечує сплату Позичальником або іпотекодавцем («Забезпечене зобов'язання»): усіх існуючих чи майбутніх грошових зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, у тому числі сплату усієї основної суми кредиту чи її частини, яку Позичальник фактично отримав і ще не повернув, а також відсотків, комісійних та інших витрат, що належать до сплати згідно з Кредитним договором, та усі витрати, як вони визначені в п. 7.1 вказаного договору.»

Таким чином, Банк в позасудовому порядку, передбаченому п. 5.4.1 Іпотечного договору, звернув стягнення на всі і кожен з дев'яти об'єктів нерухомого майна, які знаходилися в іпотеці за Іпотечним договором. При цьому, іпотечне майно забезпечувало усі існуючі і майбутні зобов'язання Боржника перед Банком за Кредитним договором, а тому вимоги Позивача погашені у повному обсязі незалежно від розміру суми заборгованості на момент стягнення на предмет іпотеки.

Тобто, проаналізувавши положення Закону України «Про іпотечне майно» положення договорів поруки та іпотеки, а також всі обставини справи, вбачається, що позивач реалізував своє право на задоволення кредиторських вимог за кредитним договором та звернув стягнення на іпотечне майно, що було предметом акцесорного зобов'язання, яке виступало засобом забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Згідно із ч.4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Вищого господарського суду України від 10 лютого 2014 року у справі №6/174/09: «З аналізу положень ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що передача права власності іпотекодержателю на предмет іпотеки є одним із шляхів позасудового врегулювання на підставі договору, який вважається застосованим незалежно від оскарження факту його застосування. Позивач реалізував своє право на задоволення кредиторських вимог за кредитним договором та звернув стягнення на іпотечне майно, що було предметом акцесорного зобов'язання, яке виступало засобом забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, а тому цілком обґрунтованим та правомірним є висновок судів, що в силу ч.4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» вимоги позивача щодо виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, після реєстрації за ним права власності на іпотечне майно є недійсними і відповідно відсутні підстави для задоволення позову банку про стягнення коштів за кредитним договором».

Також п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для виконання останнього, а поручитель згідно з ч. 1 ст.554 ЦК України відповідає перед кредитором за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання чи іншими умовами договорів.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи.

Пунктом 9 вказаної Постанови визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст.20 ЦК України, ст. 3 і 4 ЦПК України).

Ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції не дослідив належним чином всі вище викладені обставини справи, не з'ясував питання погашення заборгованості за рахунок іпотечного майна, внаслідок чого припустив помилкових висновків про обґрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 рокупідлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2015 року - скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «АГРО-СОЮЗ» про стягнення заборгованості.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова