АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8901/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/710/К/16 суддя Мясоєдова О.М.
Категорія - 27 (ІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря - Маслової К.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2015 року позовну заяву було визнано неподаною та повернуто позивачеві, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали того ж суду від 13 січня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, поставила питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що судом висунуто до її позовної заяви вимоги, які не передбачено ст. 119 ЦПК України, зокрема вимогу щодо долучення до позовної заяви оригіналів документів, що додаються до неї. Так, позивач вважає безпідставною вимогу суду щодо надання нею оригіналу розписки, оскільки згідно вимог ч. 2 ст. 64 ЦПК України зазначено, що у разі подання копії письмового доказу, суд за клопотанням осіб які беруть участь у розгляді справи, має право вимагати подання оригіналу. При цьому ОСОБА_1 зауважила на тому, що надання доказів можливе і на наступних стадіях судового процесу, тому суди не вправі залишати позови без руху та повертати їх заявнику з причини відсутності доказів при поданні позову до суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали про залишення позову без руху від 13 січня 2015 року.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до норм діючого цивільно-процесуального законодавства, позовна заява подається до суду в письмовій формі і повинна відповідати вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України щодо змісту, а також щодо сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху послугувало неподання позивачем до позовної заяви оригіналу розписки від 13 грудня 2011 року, яка є доказом по справі.

У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Таким чином, із зауваженням суду стосовно надання позивачем доказів до відкриття провадження колегія суддів не погоджується, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях розгляду справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 приєднала до позовної заяви копію згаданої розписки та у відповідності до ч. 2 ст. 64 ЦПК України неподання саме оригіналу письмового доказу не є підставою для залишення позову без руху, оскільки його може бути надано позивачем протягом розгляду справи по суті.

Однак, залишаючи без руху позовну заяву суд першої інстанції на вказані норми уваги не звернув й пред'явив до її змісту вимоги, які не передбачені ст.ст. 119, 120 ЦПК України, визнавши неподаною позовну заяву без достатніх на те правових підстав.

Між тим, частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений процесуальним законодавством для прийняття позовної заяви, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі ст.311 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2015 року скасувати.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

Н.О. Соколан