Справа №573/1987/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кліщ О. В.
Номер провадження 22-ц/788/541/16 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 січня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про припинення договору іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

28 серпня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 27 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_4 (батьком позивача) був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4750 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення коштів до 25 серпня 2017 року включно. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належав іпотекодавцю на праві власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і єдиним його спадкоємцем є він, позивач по справі.

Посилаючись на те, що попереднім судовим рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 вересня 2013 року встановлено, що станом на 20 лютого 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було відомо про відкриття спадщини після смерті боржника - спадкодавця ОСОБА_4, однак позивач у передбачений законом строк не скористався правом вимоги до спадкоємців, у зв'язку з чим суд відмовив банку у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором через пропуск шестимісячного строку для пред'явлення своїх вимог до нього, як до спадкоємця, тому позивач у даній справі ОСОБА_3 просив суд припинити договір іпотеки, а також виключити з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідні записи щодо обтяження майна за цим договором, вважаючи, що у зв'язку з припиненням кредитного договору має бути припинений і договір іпотеки, як похідний від основного.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 січня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3.

Припинено договір іпотеки, укладений 27 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», і ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори Сумської області Бойко О.І., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1418, згідно якого ОСОБА_4 передав в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 247 грн. 25 коп. судового збору.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Вказане рішення суду відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення зобов'язання за кредитним договором на підставі ст.607 ЦК України, тому не врахував, що відсутні підстави і для припинення іпотеки, які передбачені у ст.17 Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № SUB0GA00000670, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 4750 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення коштів до 25 серпня 2017 року включно (а.с.7-11).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня, тобто 27 серпня 2007 року, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок з прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належав іпотекодавцю на праві власності (а.с.12-15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після його смерті, є син ОСОБА_3, що встановлено рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 25 вересня 2013 року, яке набрало законної сили (а.с.16-21).

Крім того, вказаним рішенням суду, яким, зокрема, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № SUB0GA00000670 від 27 серпня 2007 року та було відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитора позбавленим права вимоги за кредитними договорами також встановлено, що станом на 20 лютого 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було відомо про відкриття спадщини після смерті боржника - спадкодавця ОСОБА_4 Таким чином, суд дійшов висновку що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитними договорами, в тому числі № SUB0GA00000670 від 27 серпня 2007 року, задоволенню не підлягають, оскільки банк пропустив встановлений ч.2 ст.1281 ЦК України строк для пред'явлення своїх вимог до спадкоємця, який прийняв спадщину (а.с.16-21).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 листопада 2013 року вказане рішення суду від 25 вересня 2013 року було залишено без змін (а.с.31-32).

Задовольняючи позов про припинення договору іпотеки, суд першої інстанції послався на те, що банк не звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором до позивача, як спадкоємця після смерті боржника ОСОБА_4, у строки, передбачені ст.1281 ЦК України, тому втратив право вимоги, у зв'язку з чим, на думку суду, зобов'язання за кредитним договором є припиненим на підставі ст.607 ЦК України, як і договір іпотеки також, який є похідним від основного зобов'язання, враховуючи і те, що у договорі іпотеки відсутні положення про згоду іпотекодавця забезпечувати виконання зобов'язання іншим новим боржником.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України (чинних на момент прийняття спадщини позивачем) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У ст.607 ЦК України йдеться про те, що зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Про зазначене йдеться у п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Ураховуючи зазначене та приймаючи до уваги обставини справи про те, що відповідач втратив право вимоги до спадкоємця, тобто до позивача по даній справі ОСОБА_3, стосовно виконання ним обов'язків за основним зобов'язанням (на підставі ст.1281 ЦК України), то, на думку колегії суддів, це не значить, що, тим самим, припинилось зобов'язання по кредитному договору у зв'язку з неможливістю його виконання через обставину, за яку жодна із сторін не відповідає (ст.607 ЦК) чи внаслідок смерті боржника (ст.608 ЦК) - за відсутністю для цього підстав, а відтак, - не можна вважати припиненим і спірний договір іпотеки, на що помилково послався суд в оскаржуваному рішенні.

Крім того, при формулюванні такого висновку колегія суддів враховує і висказану Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вищевказаній постанові Пленуму рекомендацію про те, що строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця (ст.1281 ЦК) не застосовується до зобов'язань, забезпечених іпотекою, тому необхідно прийняти до уваги обставини того, що до позивача, як спадкоємця, що встановлено матеріалами справи, перейшли права та обов'язки іпотекодавця.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про зазначене колегія суддів приймає до уваги.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, тому його необхідно скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст.88 ЦПК України.

Ураховуючи, що позов не підлягає задоволенню, однак відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 02 жовтня 2015 року сплатив судовий збір в сумі 609 грн. (а.с.48), тому з позивача на користь вказаного відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в зазначеній сумі.

Крім того, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» при подачі апеляційної скарги сплатило судовий збір в сумі 535,92 грн. (а.с.92), тому з позивача на його користь підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у вищезазначеному розмірі.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 січня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про припинення договору іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 609 грн., а також судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 535 грн. 92 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -