Єдиний унікальний номер 229/2057/15-ц
Номер провадження 2/229/9/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 р. Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого -судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей ,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 16 червня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона знаходилась із відповідачем у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - син ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7. 16 квітня 2015 року сторони припинили спільне проживання. Діти залишились мешкати разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на утримання дітей на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20 серпня 2015 року провадження по справі було зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

24 лютого 2016 року провадження по справі було відновлено, оскільки рішення Дружківського міського суду Донецької області від 11 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини набрало чинності.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання дітей.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання прибув, позовні вимоги не признав у повному обсязі, заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини на утримання дітей. Пояснив, що син ОСОБА_6 мешкає разом з ним. Він його утримує, піклується про нього, мати в його вихованні не приймає ніякої участі. Син ОСОБА_7 з ним не мешкає, але він, вважає, що і з ОСОБА_1 ОСОБА_3 також не мешкає. Де мешкає дитина пояснити не може. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. .

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши докази по справі, визначає, що позовну заяву задоволено частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 ч.2 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Судом встановлено, що сторони знаходились у цивільному шлюбі з серпня 2006 року по жовтень 2014 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився - син ОСОБА_6, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7 .

Відповідно актового запису № 11 від 18 лютого 2009 року батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 2)

Відповідно до актового запису № 541 від 26 грудня 2013 року батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.3 )

В наступний час сторони не мають шлюбних стосунків, відповідач мешкає окремо від сім'ї, матеріально сім'ю не підтримує.

Оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості про стягнення аліментів на утримання дітей, позивач з цього приводу звернулась до суду про стягнення аліментів на утримання двох дітей.

У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до довідки про склад сім"ї № 1670 від 15 червня 2015 року, наданою КП "Комсервіс" ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, разом з нею зареєстровані діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5)

Але, як, пояснив у судовому засіданні відповідач та не заперечувалось позивачкою, син ОСОБА_6 мешкає разом з батьком.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що ОСОБА_6 мешкає разом з батьком ОСОБА_3

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 11 грудня 2015 року місце мешкання дітей визначено разом з матір'ю - позивачкою по справі ОСОБА_1 (а.с.25-28).

Згідно даного рішення встановлено, що з квітня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник спір щодо місця проживання їхніх дітей.

До наступного часу відповідач не виконав рішення суду та не передав дитину позивачці, що підтверджується актом державного виконавця від 02 березня 2016 року (а.с.40).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 мешкає з батьком з квітня 2015 року, як пояснила позивачка, батько утримує дитину неправомірно, але це не спростовує того, що дитина мешкає з батьком та знаходиться на його утриманні.

Доказів які б спростовували вказані твердження відповідача та встановлені обставини по справі позивачкою не надано.

Позивач посилається на те, що дитина утримується батьком неправомірно.

Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоровя або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Але, позивач не ставить питання про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Твердження відповідача про те, що син ОСОБА_7 також не мешкає з позивачкою, не нашли свого підтвердження у судовому засіданні та не були доведені відповідачем.

Таким чином, суд не може задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_6, оскільки він мешкає з відповідачем.

Щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_7, то вони підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 17 жовтня 2008 року по наступний час працює пожежним рятувальником 45 державної пожежно-рятувальної частини м.Дружківка.

Згідно договору дарування від 05 жовтня 2013 року та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_2.

Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він має на утриманні іншу неповнолітню дитину, сплачує аліменти на утримання дружини за рішенням Дружківського міського суду від 02 грудня 2015 року у розмірі 1/6 частини, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір", то він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 180,182,183,184,191 Сімейного Кодексу України ст.ст. 10,11,58,59,60,212-215,218 ЦПК України (в редакції 2004 року), суд,

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Стягувати аліменти щомісяця з ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Дружківка Донецької області ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16 червня 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в Державний бюджет м.Дружківка р/р 0040 банк ГУДКУ у Донецькій області, МФО 834016 Код ЕДРПОУ (банку) 34686563 Код ЕДРПОУ (суду) 02895722, КБК 22030001 судовий збір у сумі 551 (пятсот пятьдесят одна) грн. 20 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на сина ОСОБА_6 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецкої області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар