Справа №489/7772/15-ц 23.03.2016 23.03.2016 23.03.2016
Провадження №22-ц/784/721/16
Справа 489/7772/15-ц Головуюча першої інстанції: Губницький Д.Г.
Провадження № 22ц/784/721/16 Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,

за участю: ОСОБА_2 представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2016 року, ухвалене за її позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивачка зазначала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 грудня 2015 року вона є власником квартири № 54, яка розташована у будинку №85 по вул. Поздовжній четвертій у м. Миколаєві. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але більше року в ній не проживає без поважних причин, особистого майна не має, участі в оплаті комунальних платежів не приймає.

Посилаючись на наведене та положення ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, 405 ЦК України, позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

16 лютого 2016 року позивачка уточнила позовні вимоги і просила визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2016 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду першої інстанції скасувати, а у справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають положенням ст. 405 ЦК та ст. ст. 155, 156 ЖК УРСР.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити із таких підстав.

Із матеріалів справи видно, що 12 серпня 2011 року ОСОБА_5 в нотаріальному порядку склала заповіт на користь ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 грудня 2015 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, ОСОБА_3 є власником квартири № 54, розташованої у будинку №85 по вул. Поздовжній четвертій у м. Миколаєві (а.с. 6).

Згідно довідки Житлово-комунального підприємства «Південь» Миколаївської міської ради від 13 травня 2015 року у вказаній квартирі з 07 грудня 2006 року зареєстрований відповідач як онук спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.20).

Наведене свідчить, що ОСОБА_4 зареєстрований у вказаній квартирі за згодою попереднього її власника ОСОБА_5

Із наявному у справі висновку, складеному 23 червня 2013 року дільничним інспектором Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, зазначено, що ОСОБА_3П тривалий час не спілкується із відповідачем, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, і їй невідоме місце проживання відповідача (а.с. 10).

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідач більше пяти років не проживає у квартирі № 54, розташованій у будинку №85 по вул. Поздовжній четвертій у м. Миколаєві, не є членом її сімї, а тому на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України просила визнати його таким, що втратив право користування указаною квартирою.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР, ч.8 ст. 8 ЦПК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня в ньому без поважних причин понад шість місяців.

Проте належних доказів, як це передбачено ст.ст. 59, 60 ЦПК України, на підтвердження обставин щодо не проживання відповідача у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад строки, передбачені ст. 405 ЦК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, позивачка не надала.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Апеляційна скарга не містить доводів, які спростовували б висновки суду.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права. А тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий К.О. Буренкова

Судді: С.Ю. Колосовський

ОСОБА_6