АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:22-ц/790/1751/16 Гол.1 інстанції - Панас Н.Л.
Справа №635/5446/15-ц Доповідач - Міненкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді: Міненкової Н.О.,

суддів: Зазулинської Т.П.,

Кругової С.С.

за участю секретаря: Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відстрочку виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11; третя особа - служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про виселення з житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

15 січня 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися у суд із заявою, в якій просили відстрочити виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року у вищевказаній справі до закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 03.06.2014 року. В обґрунтування заяви посилалися на те, що зазначеним судовим рішенням були задоволені позовні вимоги ПАТ "Райффайзен банк Аваль". Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_11 з житлового будинку АДРЕСА_1. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року це рішення суду першої інстанції залишено без змін. Однак, 07 червня 2014 року набув чинності ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Оскільки вони разом з неповнолітніми дітьми іншого житла, окрім спірного будинку не мають, спірний будинок має площу менш ніж 250 квадратних метрів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року Заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відстрочку виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПонікарьовоїЄлізавети Євгенівни, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про виселення з житлового будинку - задоволено частково. Надано відстрочку виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року у цій справі до 01 червня 2016 року. В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Харківської ОД АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Белінській О.В. просить скасувати постановлену по справі ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відстрочку виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що виконавче провадження за рішення суду виселення заявників не відкривалося, а тому останні неправомірно звернулися з даною вимогою, у порядку передбаченому ст. 373 ЦПК України, оскільки вказана норма права розповсюджується на відстрочку виконання рішення суду під час виконавчого провадження. Також судом був порушений процесуальний порядок розгляду справи, передбачений ЦПК України. Крім того, апелянт вказує, що у порушення норм матеріального права, судом було застосовано Закон України «Про виконавче провадження», однак норми цього Закону не можуть розповсюджуватися на дані правовідносини, так як примусове виконання з приводу виселення осіб зазначених, у судовому рішенні не розпочиналося.

Зазначає, що посилання суду на наявність малолітніх дітей, матеріальний стан заявників, неможливість орендувати житло, відсутність іншого житла, в якому могла б мешкати родина з 4-х чоловік - взагалі ставить під сумнів рішення суду від 09.10.2015 р.

Вказує на те, що підстави для відстрочення виконання рішення були визначені судом на власний розсуд, та жодного посилання на них в заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не має, як і доказів підтверджуючих відсутність іншого житла, поганий матеріальний стан, не можливість орендувати житло, тощо. Тобто, суд неправомірно, без посилання на норми права частково задовольнив заяву та незаконно визначив термін дії опалювального сезону до 01.06.2016 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5,, та вважаючи за необхідне надати заявникам відстрочку виконання судового рішення до закінчення зимового та опалювального періоду, тобто до 01 червня 2016 року, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не розповсюджуються на правовідносини, які склалися між сторонами і які випливають з рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 травня 2011 року. Суд враховував наявність у заявників двох малолітніх дітей, матеріальний стан заявників, не можливість орендувати житло, відсутність іншого житла, в якому б могла мешкати родина з 4 чоловік, двоє із яких малолітні діти, а також зимовий період, в який має бути проведено виселення.

Але з цим висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПонікарьовоїЄлізавети Євгенівни, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про виселення з житлового будинку, задоволено. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПонікарьовуЄлізавету Євгенівну, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, виселено із житлового будинку АДРЕСА_1. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року це рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відстрочу виконання рішення, суд першої інстанції керувався вимогами статті 373 ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином дана норма права передбачає відстрочку виконання рішення суду тільки у виключних випадках а також рішення, яке звернуто до виконання.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що рішення суду, виконання якого заявниця просить відстрочити, звернуто до виконання у встановленому законом порядку.

Крім того, обґрунтовуючи в заяві свою вимогу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 послалась на вимоги Закону України від 03.06.2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вважаючи, що вона підпадає під дію цього Закону.

Але, суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відстрочку виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2015 року у справі № 635/5446/15-ц, в основу свого рішення поклав інші підстави ніж вказані заявниками.

Заявники під час судового розгляду заяви не змінювали її підстави у порядку, як це передбачено статтею 31 ЦПК України а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених вимог, що привело до порушення порядку, який встановлений для вирішення цього питання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст. 324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - Т.П. Зазулинська

С.С. Кругова