АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/79/15-ц Номер провадження 22-ц/786/868/16Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № PLRIGK00000025 від 04 травня 2007р., відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 48000 доларів США на придбання житла, а також у розмірі 9600 доларів США на сплату страхових платежів з кінцевим терміном повернення 04 травня 2027 року. Однак відповідач не виконав умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка після уточнення позовних вимог складає 55479,21 доларів США, що за курсом 22,0735200 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27 липня 2015 року становить 1 224 621,45 грн., а саме: 40781,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 9267,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1570,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3860,24 доларів США - пеня. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2016 року позов Публічного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № PLRIGK00000025 від 04 травня 2007 року, яка станом на 27 липня 2015 року становить 54 997,61 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати в розмірі 3654 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині стягнення комісії у розмірі 1570,23 дол. США та пені у розмірі 3378,64 долари США. Вважає, що судом не застосовані положення Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 травня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № PLRIGK00000025 зі строком дії до 04 травня 2027 року відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 48 000 доларів США на придбання житла, а також у розмірі 9600 доларів США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного Договору.

Уточнивши позовні вимоги, позивач зазначав, що у ОСОБА_3 станом на 27 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 55479,21 доларів США, що за курсом 22,0735200 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27 липня 2015 року складає 1 224 621,45 грн., а саме: 40781,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 9267,57 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1570,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 3860,24 доларів США - пеня ( а.с.92).

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з того, сума заборгованості доведена та підлягає стягненню, однак із застосуванням наслідків спливу позовної давності, передбаченої ст.258 ЦК України до вимоги про стягнення пені.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За умовами п.7.1 договору періодом сплати визначено період з 29 по 04 число кожного місяця, коли Позичальник повинен надати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 566,23 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач перестав виконувати свої зобов'язання по сплаті кредиту з травня 2014 року (а.с.70-84).

Відповідачем у липні 2015 року було подано до районного суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо вимог позивача про стягнення частини боргу за кредитом, процентів, пені та штрафу( а.с.57).

Однак, як вірно зазначив районний суд, строк позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків та комісії не пропущено, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду у січні 2015 року.

Так, з розрахунку позивача вбачається, що розрахунок пені проводився за період з 11 квітня 2008 року, що суперечить вимогам ч.1 ст. 258 ЦК України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано застосував наслідки спливу цього строку та зменшив розмір пені в межах річного строку, стягнувши 3 378,64 доларів США.

Разом з тим, районний суд не звернув увагу на п.4.1 кредитного договору, яким встановлено, що сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається і іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість в валюті кредиту (доларах США) за курсом НБУ в національній валюті, однак суд помилково не навів у мотивувальній частині рішення розрахунків з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України.

Тому рішення суду підлягає зміні із зазначенням про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості в розмірі 54 997,61 доларів США, що еквівалентно 1 213 990 грн.84коп.,в тому числі, пені - 74 578грн.47коп. за курсом 22,0735200 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 27 липня 2015 року, про що зазначалось позивачем в уточненнях до позовної заяви ( а.с.92).

Відносно стягнення пені в апеляційній скарзі представник позивача вказує на незастосування судом положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Однак названий Закон поширюється на договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, до яких ОСОБА_3 не відноситься.

Зазначений висновок зроблений також в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року по справі №7-рп/2013.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставного, на думку заявника, стягнення сум комісії, так як це суперечить положенням укладеного між сторонами кредитного договору.

У п. 3.7.зазначено, що позичальник сплачує Банку винагороду, в розмірі й у строки, зазначені в п. 7.1. даного Договору. Якщо згідно п. 7.1. даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п. 7.1.) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення Кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього Періоду сплати до дня остаточного погашення Кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по Кредитному договору не проводиться.

Кредитний договір є чинний і недійсним в частині, на яку вказує заявник, не визнавався.

Посилання в апеляційній скарзі на зміни до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані до даного договору, так як були внесені 22 вересня 2011 року, а кредитний договір укладений 4 травня 2007 року.

Керуючись ст.ст. 303,307, 309 ч.1 п.4,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2016 року змінити, доповнивши абзац другий резолютивної частини вказівкою про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості в розмірі 54 997,61 доларів США, що еквівалентно 1 213 990 грн.84коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :