Номер провадження 2/754/1773/16
У Х В А Л А

Іменем України

10 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського району м. Києва, про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація; ОСОБА_1; Деснянський відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання права недійсним договору купівлі-продажу квартири, за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить: усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування даною квартирою, зняття його з реєстраційного обліку та виселення з даної квартири.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеною зустрічною позовною заявою, в якій просить: визнати недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Представник ОСОБА_1, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить: встановити факт її постійного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 08 березня 2009 року до 25 лютого 2015 року за адресою: квартира АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: квартира АДРЕСА_1, видане на ім'я ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить в якості забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, зазначивши, що після смерті ОСОБА_4 відповідачем за позовом третьої особи ОСОБА_2 її було незаконно виселено з даної квартири, в результаті чого їй завдано матеріальної та моральної шкоди, та вона позбавлена постійного місця проживання, за фактом чого відомості внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0014065, ОСОБА_1 було подано позовну заяву про вселення, додатково зазначивши, що ОСОБА_2 збирається відчужити спірну квартиру, а така її поведінка свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Також зазначивши, що незаконна видача свідоцтва про право власності на спірну квартиру призвела до зміни власника на ОСОБА_2, подальше її відчуження унеможливить невиконання рішення суду також в частині користування квартирою ОСОБА_1, убачаючи прямий зв'язок між заявленими вимогами та способом забезпечення позову, що не потребує додаткового обґрунтування виду забезпечення позову.

Перевіривши вищезазначену заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні, з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, обґрунтування, наведене заявником, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення, суд не вважає доведеним.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття даного заходу з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між даним конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги заявника, зокрема, чи спроможний таких захід, як арешт забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення її позову; імовірність утруднення виконання рішення суду або не виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям такого заходу прав та охоронюваних законом інтересів осіб, як беруть участь у справі, вважає вимоги заявника необґрунтованими.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд також бере до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням даного заходу.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та суд не вважає арешт, як вид забезпечення позову, співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Деснянського району м. Києва, про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація; ОСОБА_1; Деснянський відділ у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві, про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання права недійсним договору купівлі-продажу квартири, за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру; визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Петріщева І.В.