Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Заіка В.В.
Справа № 409/3142/15-ц
Провадження № 22ц/782/799/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Заіки В.В

суддів: Лозко Ю.П., Украінцевої Л.Д.

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах заявника ОСОБА_3 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 жовтня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про зняття обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зняття обмежень у праві виїзду за межі України в які просив скасувати заборону у праві виїзду за межі України громадянина України, накладену ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 12.12.2012 року по справі №22ц-5734/12.

Ухвалою судді Білокуракинського суду Луганської області від 29 жовтня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 про зняття обмеження у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі представник апелянта ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу, вважаючи, що вона постановлена з порушенням вимог ч. 7 ст. 122 ЦПК України та порушує права заявника передбачені ст. 15 ЦК України та ст. ст. 55, 124 Конституції України та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судова колегія не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційні скарзі представник апелянта ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_3 вперше звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та державної виконавчої служби про захист права на свободу пересування, а не з заявою про скасування заходів забезпечення, у вигляді обмеження у виїзді за кордон, а тому у суда не було підстав для застосування положень ч. 7 ст. 122 ЦПК України.

Проте, вказані обставини протирічать матеріалам справи, з яких вбачається, що ОСОБА_3 26 жовтня 2015 року звернувся до суду саме з заявою про зняття обмеження у праві виїзду за межі України, вказавши заінтересованою особою Головного державного виконавця ВДВС Лутугинського РУЮ Луганського ОУЮ ОСОБА_5 (а.с. 2-6).

З оскаржуваної ухвали вбачається, що предметом вирішення питання щодо відкриття провадження у справі була саме заява від 26.10.2015р.

Позовної заяви, на яку посилається апелянт матеріали справи не містять.

Судовою колегією були вжиті заходи щодо надання можливості апелянту надати до суду позовну заяву, на яку він посилається в апеляційній скарзі, однак надіслані апелянтом до суду копії документів вказаної позовної заяви також не містять (а.с. 94-103).

Таким чином, доводи апелянта про те, що він звернувся до суду з позовом стосовно іншого предмету, до інших сторін та з інших підстав не доведені, а оскаржувана ухвала відповідає вимогам ч. 7 ст. 122 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє в інтересах заявника ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 29 жовтня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про зняття обмеження у праві виїзду за межі України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: