Справа № 342/185/16-ц
Провадження № 2/342/224/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши в у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати його право власності на будинок № 21 з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка в с. Дубка Городенківського району Івано-Франківської області.

В позові зазначив, що між ним та ОСОБА_3 укладено шлюб 08.05.1971 року. Батько дружини позивача - ОСОБА_4 володів на праві власності будинком № 21 по вул. Шевченка (колишня адреса вул. Шевченка, 25) в с. Дубка Городенківського району Івано-Франківської області. За життя ОСОБА_4 17.03.2000 року склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів дочці ОСОБА_3 01.06.2004 року ОСОБА_4 помер. ОСОБА_3 звернулась 09.06.2004 року до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Син ОСОБА_4 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині, також звернувся до Городенківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інший син спадкодавця ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, разом із спадкодавцем не проживав, а тому спадщину не прийняв, на спадкове майно не претендує. Таким чином, ОСОБА_3 як спадкодавець за заповітом успадкувала будинок № 21 по вул. Шевченка в с. Дубка Городенківського району. ОСОБА_3 померла 08.04.2015 року в м. Вербанія Республіка Італія. Позивач звернувся у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, а саме 19.09.2015 року до Першої Івано-Франківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за померлою дружиною, у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 57958747. Їхні сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 19.09.2015 року та 05.10.2015 року відповідно подали заяви до вказаної нотаріальної контори про відмову від спадщини. Таким чином у відповідності до ч. 1 ст. 1262 ЦК України ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем всього спадкового майна його дружини. Однак, він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки ОСОБА_3 за життя не оформила на своє ім'я правовстановлюючі документи на вказане майно. Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора відмовляється видавати позивачу свідоцтво про право на спадщину на даний будинок, оскільки в свідоцтві про право власності зазначено, що даний будинок належить ОСОБА_4 голові колгоспого двору.

В ході розгляду справи сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду подали спільну заяву, в якій просять визнати укладену між ними мирову угоду та закрити провадження у справі, з такими умовами:

1. Визнати право власності ОСОБА_1 на будинок № 21 з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка в с. Дубка Городенківського району Івано-Франківської області.

2. ОСОБА_1 зобов'язується до 30.04.2016 року сплатити ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн. 00 коп.

3. У випадку не виконання ОСОБА_1 свого обов'язку зазначеного в п. 2 ОСОБА_8 угоди, - грошові кошти зазначені у вказаному пункті підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

4. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї ОСОБА_8 угоди, ні в процесі виконання її умов, не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких осіб, у тому числі держави.

5. ОСОБА_8 угода набирає чинності з моменту визнання її судом та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

6. Сторони просять ОСОБА_8 угоду визнати, провадження у справі № 342/185/16-ц закрити. Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 206 ЦПК України, сторонам роз'яснено та зрозумілі.

7. ОСОБА_8 угода складена у трьох оригінальних примірниках, які мають однакову юридичну силу.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, свою заяву від 28.03.2016 року про визнання мирової угоди та закриття провадження в справі підтримують, просять визнати мирову угоду, що укладена між ними, провадження у справі закрити. Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 206 ЦПК України їм роз'яснені та зрозумілі.

Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 10.11.1989 року, виданого на основі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11.10.1989 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Дубки по вул. Шевченка за № 25 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4.

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7479 від 10.11.2015 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 116 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Дубки Городенківського р-ну по вул. Шевченка, 21 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 10.11.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11.10.1989 р. є ОСОБА_4 (голова колгоспного двору).

Довідкою, виданою виконавчим комітетом ОСОБА_9 сільської ради № 1304 від 11.11.2015 року стверджено, що вулиця і номер будинку, який успадковує ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 помінялися: теперішня - вул. Шевченка, 21, колишня - вул. Шевченка, 25.

Із листа ОСОБА_9 сільської ради № 483 від 29.03.2016 р. слідує, що село Дубка і село Дубки Городенківського району Івано-Франківської області є одним і тим же населеним пунктом. Село Дубка раніше мало назву Дубки.

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Дубки по вул. Шевченка, 21 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 59,5 м кв., житловою площею 36,1 м кв., стайні, стодоли, гаражу, криниці, огорожі.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Як слідує з довідки № 130 від 22.01.2016 р., виданої виконавчим комітетом ОСОБА_9 сільської ради, в селі Дубка по вул. Шевченка, 21 (колишня Шевченка, 25) за період з 01.01.1989 року по 31.12.1990 рік був зареєстрований та проживав: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3, інших зареєстрованих осіб в даному господарстві не було.

Свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 167149 стверджено, що ОСОБА_4 помер 01.06.2004 р. у віці 83 років в с. Дубки Городенківського району Івано-Франківської області.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Довідкою № 62 від 14.01.2016 р., виданою виконавчим комітетом ОСОБА_9 сільської ради стверджено, що ОСОБА_4 на день смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4 - один.

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 636295 встановлено, що батьками ОСОБА_10 є ОСОБА_4 та ОСОБА_11. ОСОБА_10 після реєстрації шлюбу 08.05.1971 року з позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 змінила прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_3 , про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії І-НМ № 154689.

Судом встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_4 є дочка ОСОБА_3 (за заповітом ) та син ОСОБА_2 (за законом (обов'язкова частка).

З довідки № 16 від 22.01.2016 р., виданої В.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК ОСОБА_12, встановлено, що після смерті ОСОБА_4, померлого 01.06.2004 р., заведена спадкова справа 09.06.2004 року за № 461/2004 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом дочки померлого ОСОБА_3. Заповіт посвідчений на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_9 сільською радою Городенківського району 17.03.2000 року за № 34 на все майно. 03.12.2004 року до нотаріальної контори надійшла заява від сина померлого ОСОБА_2, жит. ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 3 кв. 64 про прийняття спадщини, посвідчена ОСОБА_13, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 30.11.2004 р. за № 3913. Рік народження в заяві не зазначений, документів, які б підтверджували його право на обов'язкову частку у спадковому майні заявником не надані. 20.02.2007 року за № 363 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай).

ОСОБА_3 померла 08.04.2015 року, про що свідчить витяг свідоцтва про смерть, виданий 09.04.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану громадян у Вербанія (Італія).

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Згідно довідки № 02-02/186 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї, встановлено, що в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 (померла 08.04.2015 р., була зареєстрована з 22.02.2002 р. до дня смерті) ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1.

Судом встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_3 за законом є ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 (позивач).

Довідкою № 240/02-14/5 від 28.01.2016 року, виданою Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою стверджено, що заведено спадкову справу за № 1024/2015 після смерті ОСОБА_3 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом поданої 19.09.2015 р. від чоловіка померлої ОСОБА_1; син спадкодавця - ОСОБА_6 подав заяву про відмову від спадщини за законом 19.09.2015 р. та від сина спадкодавця - ОСОБА_7 05.10.2015 р. поступила заява про відмову від спадщини.

З довідки № 4307/02-14/5 від 24.12.2015 року слідує, що державний нотаріус Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 рекомендує звернутися позивачу ОСОБА_1 до суду про визначення часток членів колгоспного двору, які могли проживати або були прописані у житловому будинку, який знаходиться в с. Дубки по вул. Шевченка, буд. № 25 Городенківського району на день видачі свідоцтва про право власності.

Згідно вимог ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Враховуючи, що укладена сторонами мирова угода не суперечить закону, її здійснено на користь обох сторін, виконання мирової угоди не порушує інтересів інших осіб, суд у відповідності до ст. 175, п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України вважає за можливе постановити ухвалу про визнання мирової угоди та закрити провадження у справі.

Зазначена мирова угода сторін долучена до матеріалів справи, сторонам відомі наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст.206 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 175, 205 ч. 1 п. 4, 206, 293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, з такими умовами:

- Визнати право власності ОСОБА_1 на будинок № 21 з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по вул. Шевченка в с. Дубка Городенківського району Івано-Франківської області.

- ОСОБА_1 зобов'язується до 30.04.2016 року сплатити ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 26 000 (двадцять шість тисяч) грн. 00 коп.

- У випадку не виконання ОСОБА_1 свого обов'язку зазначеного в п. 2 ОСОБА_13 угоди, - грошові кошти зазначені у вказаному пункті підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

- Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї ОСОБА_13 угоди, ні в процесі виконання її умов, не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких осіб, у тому числі держави.

- ОСОБА_8 угода набирає чинності з моменту визнання її судом та діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Федів Л.М.