У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_5, спадщину після смерті якої позивач прийняв шляхом подачі приватному нотаріусу відповідної заяви у визначений законом шестимісячний строк. Від нотаріуса позивач дізнався про те, що за життя

ОСОБА_5 07 грудня 2010 року склала заповіт на ім'я громадянки ОСОБА_6, який в подальшому було визнано недійсним в судовому порядку за позовом ОСОБА_4

Крім того, належна на праві власності ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_1 на підставі довіреності від 07 грудня 2010 року та договору дарування квартири від 14 грудня 2010 року ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_5, була подарована ОСОБА_7

08 листопада 2012 року квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири відчужила ОСОБА_2, відповідачу за цим позовом.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року визнано недійсним довіреність від імені

ОСОБА_5, посвідчену приватним нотаріусом 07 грудня 2010 року на ім'я

ОСОБА_6 та договір дарування квартири, укладений 14 грудня 2010 року між ОСОБА_5, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_6 та

ОСОБА_7

Посилаючись на вказані обставини та з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, ОСОБА_4 просив суд витребувати від ОСОБА_2 на його користь квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру

АДРЕСА_1 залишено без змін до набрання рішення законної сили.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 квартиру

АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваним рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки майно за відплатним договором купівлі-продажу від 08 листопада 2012 року придбане

ОСОБА_2 в ОСОБА_7, яка не мала права його відчужувати, оскільки договір дарування, на підставі якого остання набула право власності на майно, визнано недійсним в судовому порядку, і це майно вибуло з володіння власника ОСОБА_5 поза її волею, остання мала право домагатися відновлення свого права.

Разом з тим, позивач прийнявши в установленому законом порядку спадщину з часу її відкриття набув речові права на успадковану квартиру - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, в тому числі відповідно до положень глави 29 ЦК України.

Право розпорядження зазначеною квартирою виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності на квартиру (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 23 січня 2013 року у справі за № 6-164цс/12.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюпредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович