Справа № 344/4482/15-ц
Провадження № 2/344/1133/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

за участю прокурора Яворської Ю.І., представника позивача ОСОБА_2Л, представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, ПАТ АБ «Укргазбанк», Івано-Франківської обласної дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Інжинирінг Захід», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют Інжинирінг Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки,-

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура області діючи в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Івано-Франківської обласної дирекції ПАТ АБ «Укргазбанк» в березні 2015 року звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року в сумі 683685.71 грн.

29.05.2015 року із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_5, інтереси якого представляє ОСОБА_3, до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсним п.5.2 договору поруки №1163983/12-ІФю/47-Р3 від 03.02.2014р. укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_5; визнання припиненим договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р3 від 03.02.2014р.; стягнення судових витрат.

15.07.2015 року із зустрічним позовом до суду звернувся ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8» інтереси якого представляє ОСОБА_3, до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсним п.5.2 договору поруки №1163983/12-ІФю/47-Р4 від 03.02.2014р. укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8»; визнання припиненим договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р4 від 03.02.2014р.; стягнення судових витрат.

17.09.2015р. із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_7, інтереси якого представляє ОСОБА_3, до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсним п.5.2 договору поруки №1163983/12-ІФю/47-Р1 від 05.09.2012р. укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_7; визнання припиненим договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р1 від 05.09.2012р.; стягнення судових витрат.

16.09.2015р. із зустрічним позовом до суду звернувся ОСОБА_6, інтереси якого представляє ОСОБА_3, до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсним п.5.2 договору поруки №1163983/12-ІФю/47-Р2 від 05.09.2012р. укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_6; визнання припиненим договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р2 від 05.09.2012р.; стягнення судових витрат.

Ухвалою суду від 22.09.2015р. прийнято до провадження зустрічні позовні заяви ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором позики та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8» до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки. Обєднано в одне провадження позовні вимоги за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, ПАТ АБ «Укргазбанк», Івано-Франківської обласної дирекції до ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід», ТОВ «Абсолют ОСОБА_8», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості справи № 344/4482/15-ц року (провадження №2/344/2557/15) і вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором позики та вимоги за зустрічним позовом ТОВ «Абсолют ОСОБА_8» до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки.

Ухвалою суду від 16.10.2015 року прийнято до провадження зустрічні позовні заяви ОСОБА_6 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки та ОСОБА_7 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки. Обєднати в одне провадження позовні вимоги за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, ПАТ АБ «Укргазбанк», Івано-Франківської обласної дирекції до ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід», ТОВ «Абсолют ОСОБА_8», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором позики і зустрічним позовом ТОВ «Абсолют ОСОБА_8» до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки і вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки, та вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки.

16.10.2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 09.10.2015 року в сумі 834082.54 грн.; стягнути солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 09.10.2015 року в сумі 834082.54 грн.; стягнути солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 09.10.2015 року в сумі 834082.54 грн.; стягнути солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8» заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 09.10.2015 року в сумі 834082.54 грн.

Ухвалою суду від 20.11.2015р. закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8» заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 09.10.2015 року в сумі 834082.54 грн. та зустрічного позову ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8» до ПАТ АБ «Укргазбанк», ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсним п.5.2 договору поруки №1163983/12-ІФю/47-Р4 від 03.02.2014р. укладеного між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8»; визнання припиненим договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р4 від 03.02.2014р.; стягнення судових витрат.

10.02.2016 року збільшив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 08.02.2016 року в сумі 860998.85 грн.; стягнути солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 08.02.2016 року в сумі 860998.85 грн.; стягнути солідарно з ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 08.02.2016 року в сумі 860998.85 грн.; стягнення судових витрат.

Представник прокуратури та представник позивача просили позов задовольнити з підстав зазначених в позові, що зустрічних позовних вимог вважають їх безпідставними та такими що до задоволення не підлягають, окрім того клопотали про застосування судом строків позовної давності щодо вимог поручителів за зустрічними позовами про визнання пункту 5.2 договорів поруки недійсним.

Представник відповідача 1 ОСОБА_9 вимоги позову як позичальник визнав частково, а саме суму боргу зазначену в претензії кредитора (без номера та дати) 636287.60 грн., отриманої позичальником 10.07.2014 року, щодо зустрічних позовів, просив суд їх задовольнити з підстав зазначених в зустрічних позовах.

Представник відповідачів 3,4,5, які є позивачами за зустрічним позовом ОСОБА_3 вимоги первісного позову заперечив повністю, щодо зустрічних позовів, просив суд їх задовольнити, вважає, що п.5.2 договорів поруки слід визнати недійсним, а порука як наслідок за договорами поруки є припиненою.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку що первісний позов підлягає до задоволення частково, а в задоволенні зустрічних позовів слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.09.2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» було укладено кредитний договором №1163983/12-ІФю/47, за умовами якого відповідач 1 отримав кредит у формі відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 900 000грн., під 19.5% річних, а при невиконанні зобовязань інший розмір річних, терміном погашення до 04.09.2015 року зі змінами за додатковою угодою №1 від 03.02.2014р. (а.с.10-21, 250-260 т.1). Даним договором передбачено сплата відсотків до 5 числа кожного наступного місяця (п.3.4), розділом 6 даного договору обумовлено відповідальність за неналежне виконання договору.

З метою забезпечення кредитного зобовязання, 05.09.2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитором, ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» як позичальником та ОСОБА_7 як поручителем було укладено договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р1 зі змінами додатковою угодою №1 від 03.02.2014р.(а.с.32-35, 40-41 т.1), яким зазначено в п.1.1 умови кредитного договору, відповідальність поручителя п.1.2, 1.3 та право предявлення вимоги до поручителя п.2.1-2.2. Договір поруки (згідно п.5.1) діє до повного припинення забезпеченого зобовязання позичальника за кредитним договором, а пунктом 5.2 договору, порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору.

З метою забезпечення кредитного зобовязання, 05.09.2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитором, ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» як позичальником та ОСОБА_6 як поручителем було укладено договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р2 зі змінами додатковою угодою №1 від 03.02.2014р.(а.с.42-45, 49-50 т.1), яким зазначено в п.1.1 умови кредитного договору, відповідальність поручителя п.1.2, 1.3 та право предявлення вимоги до поручителя п.2.1-2.2., договір згідно п.5.1 діє до повного припинення забезпеченого зобовязання позичальника за кредитним договором, а п.5.2 договору порука також припиняється якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору.

З метою забезпечення кредитного зобовязання, 03.02.2014 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитором, ТзОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» як позичальником та ОСОБА_5 як поручителем було укладено договір поруки №1163983/12-ІФю/47-Р3 (а.с.51-54т.1), яким зазначено в п.1.1 умови кредитного договору, відповідальність поручителя п.1.2, 1.3 та право предявлення вимоги до поручителя п.2.1-2.2., договір згідно п.5.1 діє до повного припинення забезпеченого зобовязання позичальника за кредитним договором, а п.5.2 договору порука також припиняється якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобовязання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобовязання як правового звязку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.

Оскільки свої зобовязання за кредитним договором позичальник не виконував належним чином, кредитор звернувся до позичальника та поручителів з претензією (без дати та номера) про те, що станом на 08.07.2014р. прострочена заборгованість становить 111972.28грн., а тому вимагає протягом 10 днів з дати отримання претензії сплатити прострочену та поточну заборгованість, яка станом на 08.07.2014р. становить 636287.60 грн. (а.с.105-106 т.1), на конверті направлення вимоги позичальнику вказана дата 10.07.2014 року (а.с.106зв.т.1). В матеріалах справи відсутній доказ про те, що претензія поручителю ОСОБА_6 взагалі адресувалась (адресатами зазначено троє поручителів з чотирьох).

Не зважаючи на направлення претензії, якою змінено строк виконання зобовязання позичальнику кредитором, заборгованість Товариством з обмеженою відповідальністю «Абсолют Інжинирінг Захід» погашена не була. А тому, в березні 2015 року було подано позов до суду про стягнення достроково всієї суми нарахованого станом на 30.01.2015 року боргу.

Так, згідно розрахунку заборгованості ПАТ АБ «Укргазбанк» станом на 30.01.2015 року заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року складає в розмірі 683685.71грн., з яких: 625987,71 грн заборгованість по кредиту (прострочена та поточна), 22102,73 грн. заборгованість по процентах (прострочена та поточна), 33818,45 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 31.01.2014 року по 30.01.2015р., 1776,82 грн пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 06.02.2014 року по 30.01.2015р. (а.с.22-24 т.1). Дана обставина жодним доказом не спростована.

При цьому слід зазначити, що представник позичальника визнавав в судовому засіданні позовну вимогу по заборгованості на суму 625987,71 грн., як заборгованість по кредиту (прострочена та поточна), а також частково визнав нараховані на 08.07.2014 року (дата претензії) суму заборгованості по процентах (тільки прострочена) 10 299.89грн. Часткове визнання саме такої суми боргу, представник відповідача 1 обґрунтував тим, що подальше нарахування процентів банк не вправі був здійснювати, оскільки він змінив строк виконання зобовязання, який був за кредитним договором до вересня 2015 року. Щодо пені нарахованої банком, то в судовому засіданні 28.03.2016 року представник ОСОБА_9 визнав наявність самого права кредитора нараховувати пеню за період з 20.07.2014 року по 20.07.2015 року, але не факт нарахування такої пені.

Суд відхиляє доводи представника відповідача 1 про безпідставне нарахування банком відсотків в період до 31.01.2015 року, пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 31.01.2014 року по 30.01.2015р., і пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 06.02.2014 року по 30.01.2015р., виходячи з такого.

В претензії кредитора адресованої позичальнику та трьом поручителям, про яку зазначено вище, кредитор зазначив, що заборгованість по пені за своєчасне повернення процентів буде нараховано в день сплати заборгованості по кредиту. При цьому, щодо нарахованих відсотків, вони зазначались тільки щодо простроченої суми, а не суми також і поточної, що дозволяло банку при зверненні до суду про стягнення всієї суми, провести повне нарахування відсотків (як поточну суму боргу), окрім простроченої суми боргу. Нараховуючи пеню в розрахунку станом на 30.01.2015 року, позивач вірно визначив період нарахування, який не виходить за межі спеціальної позовної давності в один рік, з врахуванням того, що позичальник неналежно та не в повному обсязі виконував взяті зобовязання, і тільки частково оплачував кредит.

Тому, дані вимоги позивача про стягнення заборгованості станом на 30.01.2015 року в розмірі 683685.71грн., з яких: 625987,71 грн. заборгованість по кредиту (прострочена та поточна), 22102,73 грн. заборгованість по процентах (прострочена та поточна), 33818,45 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 31.01.2014 року по 30.01.2015р., 1776,82 грн пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 06.02.2014 року по 30.01.2015р., є обґрунтованими з посиланням на п.6.3, 6.9 кредитного договору та підлягають до задоволення в солідарному порядку з позичальника та поручителя за трьохсторонніми договорами позики, про що зазначатиметься нижче.

Однак, щодо уточнених (збільшених) вимог позивача про стягнення боргу, що виник станом на 08.02.2016 року за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року, яка складає, згідно наданого розрахунку позивача - 860998.85 грн. (а.с.93-97 т.2), то спірним є зарахування кредитором сплачених щомісяця позичальником коштів в порядку черговості погашення даної заборгованості (п.3.9 кредитного договору), що потребувало використання судом даних за спеціальними знаннями, шляхом в т.ч. призначення експертизи, про що не клопотав позивач для обґрунтування вимог про збільшення суми заборгованості, як і недоведено суду позивачем нарахування пені за період з березня 2015 року по березень 2016 року, з використанням відсоткової ставки (39% та 60%), яка не обумовлена договором. Однак, це не перешкоджає стороні кредитора та позичальника в позасудовому порядку провести акт звірки поступлених від позичальника платежів після звернення з позовом до суду кредитора, та у разі недосягнення згоди вирішувати в судовому порядку кредитору такий спір за обґрунтованим періодом нарахувань боргу.

Аналогічно при збільшенні позовних вимог за заявою від 16.10.2015 року позивач визначаючи суми боргу станом на 09.10.2015 року, зазначив загальну заборгованість позичальника, при чому за розбивкою якої всіх окремих нарахувань, сума доданку не співпадає із заявленою сумою боргу вцілому, а тому такі вимоги також не є доведеними суду.

Обґрунтовуючи зустрічні вимоги представник поручителів зазначив, що за ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється якщо кредитор протягом 6-и місяців від дня настання строку виконання зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Такий строк на його думку є присічним і не можна змінюватись сторонами договору. Строк дії поруки сторонами договору, на думку представника відповідачів 3,4,5, не визначено. А тому, п.5.2 спірного договору поруки №1163983/12-ІФю/47-Р1 від 05.09.2012 року, №1163983/12-ІФю/47-Р від 05.09.2012 року, №1163983/12-ІФю/47-Р3 від 03.02.2014 року суперечить вимогам стп.4 ст.559 ЦК України, та ч.1 ст..203 ЦК, так як даним пунктом передбачено припинення поруки, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника не предявить вимоги до поручителя.

Такі доводи представника поручителів (позивачів за зустрічними позовами) суд відхиляє, враховуючи таке.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Можливе також укладення договору поруки за участі трьох субєктів кредитора, поручителя і боржника. Такому договору притаманні ознаки змішаного, оскільки ним врегульовуються різні відносини: по-перше, між кредитором і поручителем щодо встановлення обовязку останнього відповідати за порушення зобовязання боржником; по-друге, між боржником і поручителем про оплату послуг за надану поруку; по-третє, між усіма субєктами у визначенні питань стосовно окремих умов поруки (часткова відповідальність поручителя чи у повному обсязі, солідарна чи субсидіарна тощо). Саме такий вид поруки притаманний даному спору за трьохсторонніми договорами поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

За таких обставин кредитор, керуючись ст. 543 ЦК, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника і кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково.

Позивач обрав спосіб захисту вимога до боржника та поручителя солідарно.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК).

За своєю правовою природою порука є зобовязанням, у звязку з чим до таких правовідносин застосовуються загальні правила про припинення зобовязання, визначені у гл. 50 розд. 1 кн. 5 ЦК, а саме: в результаті виконання поручителем договору поруки; за домовленістю сторін тощо. Крім того, ЦК України у ст. 559 передбачає спеціальні підстави припинення поруки. Так, порука припиняється (ч.4): після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Верховний Суд України за результатами розгляду цивільної справи, 19.09.2014 року зробив правовий висновок щодо цього.

Як слідує з матеріалів справи, при укладанні договорів поруки, що є предметом спору за зустрічними позовами, сторони включили пунктом 5.1 до них умову а саме дію договору поруки до припинення забезпеченого зобовязання позичальника за кредитним договором.

Разом з тим, п.5.2 цих же договорів поруки, сторони договору в договірному добровільному порядку визначили, і інший випадок припинення поруки, якщо кредитор протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника не предявить вимоги до поручителя. Тобто передбачена альтернативність випадків припинення поруки, в т.ч. за збільшеним строком (до 3-х років) прав вимоги кредитора до поручителів.

Слід мати на увазі також, що порука це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-6цс14-1 (постанова від 17 вересня 2014 р.).

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки розуміється як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Цей правовий висновок зроблений Верховним Судом України за результатами розгляду справи № 6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором (постанова від 17 вересня 2014 р.).

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» ( п.24 в редакції зі змінами від 07.02.2014р.) зазначається, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.

Як судом встановлено, належних доказів про направлення, а тим паче вручення трьом поручителям, в т.ч. ОСОБА_7 та ОСОБА_10, вимоги про зміну строку зобовязання (так як направлялася тільки позичальнику згідно даних конверту), жодна із сторін не надала, а щодо поручителя ОСОБА_6 то такий в адресатах взагалі відсутній. Тому позивач і вправі був звернутися до суду з вимогами про дострокове погашення боргу, через ігнорування позичальником вимог претензії.

Представник позивача, подавши заяву про застосування позовної давності щодо зустрічної вимоги, одночасно покликався і на те, що договора поруки укладені були з позичальником та поручителями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - 05.09.2012р., а ще один договір поруки з ОСОБА_5 - 03.02.2014р., тому подаючи зустрічні позови про порушені права поручителів та як наслідок недійсність пункту договору слід враховувати, що пункт 5.2 про визначення збільшеного строку припинення поруки не суперечить чинному законодавству, а також те що про порушене на їх думку право поручителі знали з часу укладання договору поруки, тобто позовна давність відраховується протягом 3 років, відповідно до 05.09.2015р. (зустрічні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6В.), та 03.02.2017р. (вимоги ОСОБА_5М.), при цьому зустрічні позови подані відповідно 17.09.2015р., 16.09.2015р., та 29.05.2015 року. Щодо припинення поруки, слід враховувати, що відбулося змінення строку виконання зобовязань 20.07.2014 року, а тому порука по договорах поруки припиняється з врахуванням 3-річного строку дії поруки тобто до 20.07.2017 року, а позов поданий позивачем 24.03.2015 року, тобто до спливу даного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

В даному спорі, було змінено строк виконання зобовязань позичальника до 20.07.2014 року, про що зазначалось вище. Отже, зі спливом зміненого строку кредитного зобовязання, за договірними узгодженнями припинення поруки після 3 років, вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості позичальника та кожного поручителя зокрема, є обґрунтованими.

Натомість вимога зустрічних позовів про визнання п.5.2 договору недійсним, є безпідставною (без застосування судом строку позовної давності), і як наслідок вимога про визнання припиненими договорів поруки також не підлягає до задоволення.

Так, щодо застосування строків позовної давності щодо звернення позивача до суду з позовом, то відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 18.12.2009р. №14, встановивши що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Звідси вбачається, що суд має встановити першочергово під ставність чи безпідставність позовних вимог, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у звязку з пропуском позовної давності, а у випадку недоведеності позову суд повинен відмовити у його задоволенні саме з цих підстав, і не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, відповідно до ст.. 509, 510, 526, 530, 536, 543, 549, 553, 559, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, ПАТ АБ «Укргазбанк»ь в особі Івано-Франківської обласної дирекції до Товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют Інжинирінг Захід», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід», с.Вікторів, вул.. Федика 257 А, Галицький р-н, Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ- 34658960, та ОСОБА_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», м.Київ, вул.. Єреванська, 1, , заборгованість за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року станом на 30.01.2015 року в розмірі 683685.71грн. (шістсот вісімдесят три тисячі шістсот вісімдесят пять гривень 71 копійка), з яких 625987,71 грн прострочена заборгованість по кредиту, 22102,73 грн. прострочена заборгованість по процентах, 33818,45 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1776,82 грн пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Стягнути солідарно з ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід», с.Вікторів, вул.. Федика 257 А, Галицький р-н, Івано-Франківської області, , та ОСОБА_6, м.Івано-Франківськ, вул.Української Дивізії 7/17, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість станом на 30.01.2015 року за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року в розмірі 683685.71грн. (шістсот вісімдесят три тисячі шістсот вісімдесят пять гривень 71 копійка), з яких 625987,71 грн прострочена заборгованість по кредиту, 22102,73 грн. прострочена заборгованість по процентах, 33818,45 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1776,82 грн пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Стягнути солідарно з ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід», с.Вікторів, вул.. Федика 257 А, Галицький р-н, Івано-Франківської області, , та ОСОБА_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, заборгованість станом на 30.01.2015 року за кредитним договором №1163983/12-ІФю/47 від 05.09.2012 року в розмірі 683685.71грн. (шістсот вісімдесят три тисячі шістсот вісімдесят пять гривень 71 копійка), з яких 625987,71 грн прострочена заборгованість по кредиту, 22102,73 грн. прострочена заборгованість по процентах, 33818,45 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1776,82 грн пеня за несвоєчасну сплату відсотків.

Стягнути з ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід», с.Вікторів, вул.. Федика 257 А, Галицький р-н, Івано-Франківської області, , в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ в м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 913 грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ в м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 913 грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6, м.Івано-Франківськ, вул.Української Дивізії 7/17, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ в м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 913 грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ в м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 913 грн. 50 коп. судового збору.

У задоволенні решти заявлених вимог первісного позову - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют Інжинирінг Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором позики відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки відмовити

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Абсолют ОСОБА_8 Захід» про визнання недійсною окремої частини правочину та визнання припиненими зобовязань за договором поруки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 31 березня 2016 року.

Суддя Польська М.В.