Справа № 490/1365/16-ц
н/п 2/490/1366/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

23 березня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Миколаївський національний університет імені ОСОБА_3 видати ОСОБА_1 диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю "Математика" та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

Стягнути з Миколаївського національного університету імені ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/1365/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив зобов'язати Миколаївський національний університет імені ОСОБА_3 видати йому диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю «Математика» та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 30.11.2015 року йому на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року було видано відповідачем диплом про вищу освіту серії С15 № 118904.

В той же час, виданий диплом не відповідає визначенню диплома в розумінні п. 2 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі Порядок), оскільки, по-перше, інформація на матеріальному носії не відповідає інформації, внесеній до Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі ЄДЕБО), а, по-друге, інформація в ЄДЕБО не відповідає інформації, яка містилася у первинному дипломі, виданому у 1981 році.

Так, у ЄДЕБО міститься інформація про видачу позивачу диплома із вказівкою освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст», а на матеріальному носії освітньо-кваліфікаційний рівень не вказано, що відповідає його диплому 1981 року. У звязку з цим позивач звернувся до суду із даним позовом.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив про його задоволення з підстав, визначених у позовній заяві. При цьому, пояснив, що відповідач своїми діями порушує його права, оскільки рівень знань ОСОБА_1 не відповідає освітньо-кваліфікаційному рівню «спеціаліста», а при працевлаштуванні позивач не може підтвердити рівень спеціаліста. Це, в свою чергу, не дає йому можливості працевлаштуватися.

Крім того, зазначив, що на теперішній час диплом, виданий 30.11.2015 року, знищено.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що диплом позивачу було видано на підставі та на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року, у суворій відповідності із вимогами чинного законодавства України. Крім того, зазначав, що формування замовлення на диплом здійснюється за допомогою електронної програми, у звязку з чим відповідач з обєктивних причин не має жодної технічної замовити диплом без вказівки освітньо-кваліфікаційного рівня.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Державної екзаменаційної комісії Миколаївського державного педагогічного інституту від 19 червня 1981 року визнано, що позивач склав державні іспити, передбачені навчальним планом за спеціальністю «математика», у звязку з чим йому присвоєно кваліфікацію «вчителя математики». Вказаний диплом позивачу було видано 24.06.1981 року.

З копії вищезазначеного диплому № 220856 слідує, що диплом виданий позивачу про те, що він в 1976 році вступив до Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В. Г. Белінського і в 1981 році закінчив повний курс вказаного інституту за спеціальністю «математика» та йому присвоєна кваліфікація «вчитель математики».

На підставі заяви позивача від 09 червня 2000 року в звязку з наявними помилками 21 червня 2000 року позивачу було видано новий диплом спеціаліста ЛП ВС № 011188.

Вищезазначені обставини встановлені ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 березня 2015 року у цивільній справі № 490/14711/14-ц та в силу ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

У подальшому, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 11.03.2015 року, задоволено позов ОСОБА_1 та зобовязано МНУ ім. В. О. Сухомлинського видати йому диплом про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю «Математика» та присвоєння кваліфікації «Вчителя математики» у чіткій відповідності до первісно виданого диплому 1981 року.

На виконання зазначеного рішення суду ректором Університету було видано наказ № 825/с від 02.11.2015 року, яким наказано видати ОСОБА_1 диплом про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю «Математика» та присвоєння рішенням Державної екзаменаційної комісії від 19 червня 1981 року кваліфікації вчителя математики.

02 листопада 2015 року посадовими особами Університету було оформлено замовлення № НОМЕР_1 на виготовлення позивачу диплома серії ЛПВС №011188. При цьому, у графі «ОСОБА_3 документа про вищу освіту» вказано «диплом спеціаліста державного зразка».

30 листопада 2015 року відбулося засідання вченої ради Університету, на якому з ОСОБА_1 було погоджено технічні характеристики диплома. Того ж дня позивачу було видано диплом серії С15 № 118904 про те, що ОСОБА_1 закінчив у 1981 році Миколаївський державний педагогічний інститут за спеціальністю «Математика». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 19 червня 1981 року йому присвоєно кваліфікацію вчителя математики.

У звязку з цим постановою державного виконавця виконавче провадження з виконання рішення суду від 30.01.2015 року було закінчене на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

02 грудня 2015 року комісією Університету було складено акт про знищення попередньо виданого диплома спеціаліста серії ЛПВС № 011188, виданого 21.06.2000 року у звязку з помилкою, допущеною під час заповнення оригіналу.

24 грудня 2015 року позивач звернувся до Університету із заявою, в якій просив видати йому диплом з реєстраційним номером, що не відповідає освітньому рівню «спеціаліст». При цьому, позивач до своєї заяви додав оригінал виданого диплома серії С15 № 118904, який на теперішній час знаходиться у відповідача.

На вказану заяву ОСОБА_1 було надано відповідь про те, що диплом було видано у суворій відповідності до рішення суду, а реєстраційний номер документа про вищу освіту присвоюється у ЄДЕБО, а не Університетом.

У подальшому, позивач повторно звернувся до Університету із заявою, на яку отримав відповідь про те, що замовлення на створення інформації в ЄДЕБО № НОМЕР_1 від 02.11.2015 року було сформоване на підставі рішення суду від 30.01.2015 року та рішення Державної екзаменаційної комісії від 19.06.1981 року та відповідно до попереднього диплому серії ЛПВС № 011188, який був предметом розгляду в судовій справі.

На теперішній час позивач просить видати йому такий диплом державного зразка, який би цілком відповідав первісному документу 1981 року.

Відповідно до ст. 5 Закону Української РСР «Про народну освіту» від 01.10.1974 року з подальшими змінами та доповненнями, який втратив чинність 4 червня 1991 року (далі Закон 1974 року) система народної освіти в Українській РСР включає: дошкільне виховання; загальну середню освіту; позашкільне виховання; професійно-технічну освіту; середню спеціальну освіту; вищу освіту.

Вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. У вищих навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання. Навчання у вищих навчальних закладах без відриву від виробництва є формою здобуття спеціальності і підвищення кваліфікації особами, які працюють у різних галузях народного господарства (ст. 55 Закону 1974 року).

Згідно зі ст. 60 Закону 1974 року особам, які закінчили вищі навчальні заклади, присвоювалася кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видавався диплом і нагрудний знак встановленого зразка.

Таким чином, Законом, чинним на момент закінчення позивачем вищого навчального закладу, станом на 1981 рік не було передбачено встановлення освітньо-кваліфікаційних рівнів, зокрема такого, як спеціаліст.

Такий освітньо-кваліфікаційний рівень як спеціаліст в Україні було встановлено Законами України «Про освіту» від 04.06.1991 року (зі змінами) та «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року.

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.1997 року № 1260 «Про документи про освіту та вчені звання» документи про освіту та вчені звання, видані раніше уповноваженими закладами освіти та органами виконавчої влади, є дійсними і обміну не підлягають. Аналогічна норма встановлена і у п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року № 656 «Деякі питання реалізації статті 54 Закону України Про вищу освіту», яка набрала чинність 01.01.2016 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2015 року та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 11 березня 2015 року, які на теперішній час набрали законної сили, встановлено право позивача отримати диплом про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю «Математика» та присвоєння кваліфікації «Вчителя математики» у чіткій відповідності до первісно виданого диплому. При цьому, первісно виданим дипломом, відповідно до п. 1.4 Порядку замовлення документів про освіту державного зразка, видачі та обліку їх карток від 10.12.2003 року, є той документ, який виготовляється вперше, тобто диплом, виданий у 1981 році.

Згідно з Порядком документ про вищу освіту - інформація (у тому числі персональні дані), сформована в ЄДЕБО згідно з переліком інформації, яка повинна міститися в документах про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка, та відтворена на матеріальному носії поліграфічним способом про здобуті особою спеціальність та спеціалізацію.

Отже, законодавством України передбачено, що інформація, яка відтворена на матеріальному носії, має чітко відповідати тій інформації, яка міститься в ЄДЕБО. Лише у такому разі виданий документ є дипломом в розумінні Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.

В той же час, судом встановлено, що інформація, яка відображена на виданому позивачу матеріальному носії, не співпадає із інформацією, яка сформована та міститься у ЄДЕБО.

Так, у ЄДЕБО міститься інформація про видачу позивачу диплома із вказівкою освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст», а на матеріальному носії освітньо-кваліфікаційний рівень не вказано, а міститься лише вказівка «диплом».

Таким чином, інформація на матеріальному носії повністю відповідає рішенню Центрального районного суду м. Миколаєва та первинному документу 1981 року, однак не відповідає інформації, відображеній у ЄДЕБО. Вказана обставина фактично була визнана і представниками відповідача у судовому засіданні.

За такого, виданий ОСОБА_1 документ серії С15 № 118904 не може бути визнаний судом дипломом в розумінні вищезазначеного Порядку, у звязку з чим суд вважає обґрунтованою викладену у позові позицію позивача.

При цьому, суд частково погоджується також і з позицією представника відповідача про те, що Університетом було дотримано формальний порядок замовлення та видачі диплома. Однак судом встановлено, що при здійсненні замовлення на диплом відповідальними особами відповідача вид документу, всупереч первинному диплому 1981 року та рішенню суду від 30.01.2015 року, було вказано як «диплом спеціаліста державного зразка».

Крім того, представник відповідача не заперечує, що документ серії С15 № 118904 формувався на підставі диплому спеціаліста серії ЛП ВС № 011188 від 21.06.2000 року (п. 13 письмових заперечень). В той же час, диплом позивачу мав бути виданий на підставі диплому 1981 року.

Доводи представника відповідача про те, що Університет не мав жодної технічної можливості зробити замовлення на диплом без вказівки освітньо-кваліфікаційного рівня на увагу не заслуговують, оскільки сама по собі ця обставина не може виступати підставою для відмови особі у захисті її порушеного права. Крім того, Університетом не надано жодних доказів того, що в ході виконавчого провадження з виконання рішення суду від 30.01.2015 року вони зверталися до органів виконавчої служби із відповідними заявами про неможливість виконання рішення суду.

Посилання представника відповідача у запереченнях на те, що в позові про визнання диплому ЛП ВС № 011188 недійсним позивачу було відмовлено, судом до уваги не приймаються, оскільки це, на думку суду, не впливає на правову кваліфікацію спірних правовідносин.

Крім того, суд також не може визнати вірною позицію представника відповідача про те, що освіті, отриманій позивачем у 1981 році, на теперішній час відповідає освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліста», оскільки такого співвідношення законодавством не встановлено, а така позиція, на думку суду, є помилковим тлумаченням відповідачем норм законодавства України.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому слід зобов'язати Миколаївський національний університет імені ОСОБА_3 видати ОСОБА_1 диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю "Математика" та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Миколаївський національний університет імені ОСОБА_3 видати ОСОБА_1 диплом державного зразка про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю "Математика" та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

Стягнути з Миколаївського національного університету імені ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН