АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/846/16 Головуючий 1 інст. - Кузіна Н.П.
Справа № 613/479/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: стягнення заборгованості
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Гринь Костянтина Андрійовича на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство (ПрАТ) «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_4 заборгованості у poзмipi 89723,73 грн. за договором фінансового лізингу №HAG5A+55729144 від 31.08.2011 року, посилаючись на те, що відповідач підтвердив свою згоду про те. що підписана ним заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №HAG5A+55729144 від 31.08.2011 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між ним i банком договір.

Згідно умов цього договору ОСОБА_4 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування належний на праві власності позивачу автомобіль марки «Daewoo», модель «Nexia» 1.5 GL, рік випуску 2011, тип ТЗ - легковий автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, та зобов'язався сплачувати пов'язані з виконанням договору лізингу щомісячні платежі у строк та у poзмipi, встановлених у Додатку 2 Графку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

У порушення зазначених умов договору та вимог закону ОСОБА_4 зобов'язання належним чином не виконані, в результаті чого виникла заборгованість станом на 11.03.2015 року за фактичний строк користування предметом лізингу в сумі 89723,73 грн.,яка складається:

53362,05 грн. - заборгованість залишку вартості предмету лізингу;

12102,68 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу;

2387,10 грн. - заборгованівсть за винагородою за проведения моніторингу предмету лізингу;

21871,90 грн. - заборгованість з пені.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 897,24 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, посилаючись на те, що 06.03.2013 року отриманий ним за договором лізингу автомобіль був знищений через раптову пожежу у власному гаражі, тому внесення щомісячних платежів є непотрібним, оскільки позивач як власник застрахованого автомобілю має право отримати страхове відшкодування вартості знищеного майна від третьої особи - ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах».

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково: на його користь стягнуто із ОСОБА_4 заборгованість за договором фінансового лізингу №HAG5A+55729144 від 31.08.2011 року в cyмi - 52556,42 грн. та судові витрати у poзмipi 525,56 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення оскаржено ПАТ КБ «ПриватБанк» тільки в частині відмови у задоволенні його позову. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення, скасувавши його в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову про стягнення з ОСОБА_4 пені та заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу та за проведення моніторингу останнього. Просив покласти судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити її за безпідставністю доводів та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні.

Між тим рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені та заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу та за проведення моніторингу останнього, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль (предмет лізингу) був знищений та користування ним не відбувалося. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені, суд першої інстанції вважав, що вона не передбачена договором лізингу.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі, оскільки вони зроблені без урахування вимог закону та матеріалів справи.

Як свідчать останні ОСОБА_4 підтвердив свою згоду про те, що підписана ним заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №HAG5A+55729144 від 31.08.2011 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку» складає між ним i банком договір лізингу, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування належний на праві власності позивачу автомобіль марки «Daewoo», модель «Nexia» 1.5 GL, рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2, та зобов'язався сплачувати пов'язані з виконанням договору лізингу щомісячні платежі у строк та у poзмipi, встановлених у Додатку 2 Графку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору, що складає 60 місяців.

Відповідно до п.п. 1.2,2.15.5 вказаний автомобіль був застрахований, страхувальниками за самостійними договорами страхування були сторони у справі.

Згідно акту про пожежу від 06.03.2013 року внаслідок пожежі автомобіль «Daewoo Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_2 був знищений.

Як пояснювали сторони в суді першої та апеляційної інстанції вони як страхувальники не отримували від страховика страхове відшкодування. Зазначені обставини не спростовуються і матеріалами справи.

У зв'язку з тим, що лізингоодержувач ОСОБА_4 не користувався предметом лізингу з дня його знищення, вимоги лізингодавця ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу в сумі 12 102,68 грн. та за проведення моніторингу предмету лізингу в сумі 2387,10 грн. на 11.03.2015 року не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 806,809 ЦК України та не відповідає умовам договору лізингу.

У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині є правильним, а доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Однак колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо відмови позивачу у стягненні з відповідача пені за неналежне виконання умов договору лізингу.

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Умови договору лізингу, укладеного між сторонами у справі, передбачають відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки -пені.

Однак розмір пені в сумі 21871, 90 грн., яку просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 позивач, не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, оскільки зазначена пеня нарахована більше ніж за рік.

Оскільки відповідачем ОСОБА_4 в суді першої інстанції заявлялося клопотання про застосування до виниклих правовідносин вимог позовної давності, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення пені слід задовольнити з урахуванням вимог ст. 611, п.1 ч.2 ст. 258, ч.4 ст. 268 ЦК України тільки в сумі нарахувань за один рік, що складає 16 775 грн. 94 коп., а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Оскільки апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволена частково, понесені останнім судові витрати в сумі 986,967 грн. (а.с. 131) підлягають стягненню пропорційно сумі задоволених вимог, тобто в сумі 297,75 грн. відповідно до п/п 1,6 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

В іншій часині оскаржене судове рішення не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст.309, 313,314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати в оскаржуваній частині рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року в частині відмови у стягненні пені.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість пені за договором фінансового лізингу № HAG5A+ 55729144 від 31.08.2011 року в сумі 16 775 ( шістнадцять тисяч сімсот сімдесят п'ять) гривень 94 копійки та судовий збір в сумі 297 (двісті дев'яносто сім) гривень 75 копійок.

В іншій оскаржуваній частині рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: