Справа № 692/585/16-ц
Провадження № 2/692/269/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2016 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді - Чепурного О.П., при секретарі - Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В позові вказували, що 07.04.2008 року позивач, ОСОБА_1, на прохання ОСОБА_3 відповідача дав в їй у борг 12 500 доларів США, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою, підпис був засвідчений приватним нотаріусом Бірюком О.В. Дані грошові кошти належали його матері, ОСОБА_2, яка продала свою квартиру в м. Нікополі Дніпропетровської області. Відповідач зобов'язався повернути дані кошти до 07.04.2011 року. Так як його мати ОСОБА_2 після продажі квартири переїхала проживати в смт Драбів, відповідач по справі запропонувала в рахунок погашення боргу оформити на неї квартиру № АДРЕСА_1. Дана квартира належала її неповнолітньому на той час брату ОСОБА_5 У 2013 році мати позивача ОСОБА_2 була прописана в квартирі АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_3 пообіцяла оформити на неї всі правовстановлюючі документи на квартиру після досягнення братом повноліття. Але проходив час, а відповідач ніяких дій, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на квартиру, не вчиняла. У 2016 році ОСОБА_5, мотивуючи тим, що він є власником квартири, став вимагати від його матері звільнення житла. Після цього він зрозумів, що відповідачка протиправно заволоділа їхніми грошовими коштами та добровільно повертати борг наміру не має. Відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу становить 310 916,25 грн.

У судовому засіданні позивач, представники позивача позов підтримали, просили суд його задоволити, також позивач ОСОБА_2 просила суд поновити їй строк позовної давності, посилаючись на те, що він був пропущений з поважної причини, оскільки відповідач шляхом обману та зловживанням довірою впевнила її про те, що в рахунок боргу їй буде передано квартиру її брата.

Відповідач та її представник позов не визнали, відповідач пояснила суду, що не пам'ятає про позичені кошти у ОСОБА_1, коштів вона не отримувала, представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності, оскільки за розпискою відповідач повинна була повернути борг до 07.04.2011 року. Строк позовної давності закінчився 08.04.2014 року, поважних причин його пропущення позивачами не наведено. Крім того, наголосила, що позивач ОСОБА_2 не надавала коштів відповідачу, тому права на вимогу їх повернення вона не має, а заява про поновлення строку позовної давності ОСОБА_1 не подавалася.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, суд дійшов до наступного.

З копії розписки від 07.04.2008 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 отримала в борг від позивача ОСОБА_1 гроші в сумі 12 500 доларів США, які зобов'язується повернути до 07.04.2011 року без сплати процентів. Справжність підпису ОСОБА_3 завірено приватним нотаріусом Бірюком О.В. Оригінал даної розписки був досліджений в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відтак, суд вважає, що між відповідачем та позивачем ОСОБА_1 виникли договірні відносини з проводу отримання позики, що підтверджується належним доказом - розпискою. Відповідачем на надано суду доказів, які б підтвердили її пояснення щодо неотримання коштів, а також доказів, що в розписці стоїть не її підпис.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_2 не довела суду належними та допустимими доказами про факт наявності невиконаних перед нею договірних зобов'язань з боку ОСОБА_3 Так, суду не надано жодного письмового договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Передача власних кошів ОСОБА_2 сину ОСОБА_1 для подальшого надання позики ОСОБА_3, як стверджує остання нічим не підтверджені, а сам по собі даний факт, міг би свідчити про виникнення відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з приводу надання таких коштів. Ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено обов'язок щодо позичальника повернути позику саме позикодавцеві, а не іншим особам, у яких він міг отримати кошти. З цих причин суд не приймає докази проживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, як докази наявності договірних відносин з нею та відповідачем. Матеріали Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУ НП в Черкаській області (висновок № 1017) також не підтверджує наявність таких відносин. Враховуючи викладене суд вважає вимоги ОСОБА_2 до відповідача необґрунтованими, тому в їх задоволенні потрібно відмовити.

З вищевказаної копії розписки вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язана повернути позику до 07.04.2008 року. Ст. 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності три роки. Позов ОСОБА_1 подав до суду 07.07.2016 року. будь яких поважних причин пропуску строку для звернення до суду ОСОБА_1 суду не навів та заяви про їх поновлення суду не надав. Заява про поновлення строку позовної давності, яку подано позивачем ОСОБА_2, не стосується договірних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, тому не може бути прийнята судом. Представником позивача подана заява про застосування строків позовної давності до відносин з приводу одержання позики по розписці ОСОБА_6 Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, суд вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_6 потрібно відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності, тому що строк для звернення до суду у позивача закінчився 07.04.2011 року і підстав для його поновлення немає.

Судові витрати, для сплати яких судом була надана розстрочка, потрібно стягнути з позивачів в рівних частинах з урахуванням часткової сплати їх при подачі позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, ч. 4 ст. 267, ст. 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на користь держави у сумі 1050 гривень 02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на користь держави у сумі 1601 гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області через Драбівський районний суд Черкаської області.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2016 року