АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6906/16 Справа № 202/1222/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся (Колодяжна) Н.Є.
Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Тамакулової В.О.

при секретарі Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2013 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом всіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає рішення законним, таким, що повинне бути залишене без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № 699646 від 23.08.2005 року ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 5 000,00 доларів США. Зобовязання позичальника за кредитним договором були забезпечені шляхом укладання з ПАТ Акцент - Банк договору поруки від 20.10.2010 року.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, Банк вказував на наявну у останнього заборгованість станом на 13.03.2012. у загальній сумі 111 295,50 грн., у тому числі, заборгованість за кредитом 4 901,27 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом 8 255,18 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 50,00 дол. США; штраф (фіксована частина0 62,58 дол. США; штраф (процентна складова) 660,32 дол. США.

Відмовляючи у стягненні з відповідача даної суми, місцевий суд обгрунтовано на підставі ст.ст.10, 60 ЦПКУ, виходив із недоведеності позовних вимог, а саме, відсутності доказів, які б підтверджували факт укладення договору, наявність заборгованості та її суму, зокрема, детального розрахунку або виписки по рахунку, на підставі яких можна було зробити висновок про наявність боргу у відповідача перед Банком.

Так, відповідач заперечував факт укладання договору. Згідно матеріалів справи- заява від імені відповідача до Баку про відкриття карткового рахунку та надання кредитних коштів у сумі 5 000долл.США виготовлена у 2005році та адресована Закритому акціонерному товариству КБ «Привабанк». У доданих Банком до заяви на підтвердження укладення кредитного карткового договору «Умовах та правилах надання банківських послуг» стороною значиться Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк». Підпису відповідача дані Умови не містять. Між тим, як вбачається із Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.14)- - зміна найменування Банку на ПАТ відбулася у 2009році..

Зазначені обставини не підтверджують факт належного укладення договору та ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання йому послуг . А тому є безпідставним посилання Банку на норми закону, що регулюють обов*язок відповідача належним чином виконувати дані Банку зобов*язання.

Разом з тим, у позовній заяві відсутнє викладення обставин, з яких би було видно, яким чином та з якого часу виникла заборгованість. Довідка, яку надав Банк та назвав «розрахунком», не може вважатись таким, оскільки є неповним, незрозумілим, із зазначенням в ньому лише двох місяців 2008року, трьох місяців 2009р., 4-х місяців 2010р. без зазначення відсотку 13,20% в місяць, який вказаний у позовній заяві та у заяві на видачу кредиту.

На неповноту та неналежність розрахунку звертав увагу у своїх висновках і суд 1-ї інстанції, та за таких обставин відмовив у позові, однак, не дивлячись на це, Банк, оскаржуючи рішення та стверджуючи про наявність у відповідача заборгованості, до апеляційної скарги конкретні докази, в тому числі, детальний розрахунок, не надав, навпаки, в апеляційній скарзі стверджує, що на підтвердження позовних вимог Банк надав належні докази в розумінні ст.ст.58,59 ЦПКУ, зокрема, розрахунок заборгованості.

Такі доводи протирічать матеріалам справи, а тому не можуть вважатись обґрунтованими.

З огляду на те, що Банк є позивачем по справі, добре обізнаний у питанні який саме розрахунок є належним, а вимогами ст.10ч.3 ЦПК передбачено обов*язок сторони довести обставини, на які вона посилається, в тому числі, ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання послуг, - не можуть вважатись обґрунтованими посилання банку на вину суду, який не висунув банку своєї вимоги про надання іншого розрахунку, тим більше, що і після ухвалення рішення банк розрахунку не надав, а в апеляційній інстанції справа розглядалась без його представника, оскільки останній не мав належно оформлених повноважень.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що висновок про недоведеність позову є вірним, суд першої інстанції при вирішенні даного спору дотримався вимог матеріального та процесуального закону, в зв*язку з чим апеляційна скарга повинна бути відхилена, а оскаржуване рішення суду - залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_3