У х в а л а

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед», Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скарбниця», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди у розмірі 7 607 грн 36 коп., а також моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 31 серпня 2012 року о 19 год. 50 хв. по вул. Промислова, 60 у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного йому автомобіля ВАЗ-2123, державний номерний знак НОМЕР_1, а також належного відповідачу автомобіля Сітроен, державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок чого обидва транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Цього ж дня інспектором ДАІ при ГУ МВС У Львівській області було складено протокол про порушення ним правил дорожнього руху, в якому зазначено про те, що він, керуючи автомобілем ВАЗ-2123, державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Промислова, 60 у м. Львові, при повороті ліворуч не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не пропустив автомобіль Сітроен, державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався ліворуч у попутному напрямку, внаслідок чого було пошкоджено обидва транспортні засоби.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 жовтня 2012 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 17 січня 2013 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, винною у ДТП особою є ОСОБА_3, який зобов'язаний відшкодувати йому майнову шкоду, розмір якої оцінено судовим експертом у розмірі 7 607 грн 36 коп., а також моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7 607 грн 36 коп. майнової шкоди та 1 000 грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдавала шкоди.

Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Задовольняючи частково позов та зобов'язуючи відповідача відшкодувати завдану майнову та моральну шкоду позивачу, суд першої інстанції виходив із відсутності вини позивача у вчиненні ДТП (що встановлено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення), встановлених судами під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обставин та схеми ДТП. Крім цього суд врахував неможливість проведення судової автотехнічної експертизи у справі, у зв'язку з відмінністю обставин ДТП, які повідомлено обома її учасниками, а також неможливість проведення судової трасологічної експертизи, у зв'язку з проведеними ремонтними роботами автомобілів, які брали участь у ДТП, та дійшов висновку про те, що відповідач, як інший учасник ДТП, не спростував своєї вини у її вчиненні.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Посилання заявник на те, що судами не досліджено питання дії непереборної сили, є необґрунтованими, оскільки такі не містять посилання на докази.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів про те, що відповідач ОСОБА_3, як інший учасник ДТП, не спростував належними та допустимими доказами відсутність своєї вини в її вчиненні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення ухвалених судами рішень без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко