Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ЮровськаГ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що

20 квітня 1998 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 дала в борг ОСОБА_3 кошти в сумі 2 850 доларів США, а остання зобов'язалась повернути протягом

6 місяців 2 тис. доларів США, починаючи з 20 липня 1999 року, іншу суму - до червня 2000 року.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2002 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 15 169 грн 12 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на день розгляду справи становило

2 850 доларів США. Рішення набрало законної сили 30 квітня 2002 року.

Також позивачка вказувала, що на виконання даного рішення ДВС Замостянського району м. Вінниці було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_2 боргу. У примусовому порядку рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 28 березня 2002 року виконати не можливо, оскільки відповідачка ухиляється від його виконання. До цього часу рішення суду про стягнення боргу не виконано.

На підставі наведеного вище ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь збитки у розмірі 52 888 грн 88 коп., а також судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки офіційний курс гривні до іноземних валют в різний період часу є різним, курсова різниця, яку просить стягнути позивачка не може за своєю суттю бути спричиненою їй шкодою, а також обґрунтовано зазначив, що на правовідносини, які виникли між сторонами, поширюється законодавство, яке регулює повернення коштів за договором позики та стягнення коштів за невиконання зобов'язання. У той же час позивачка не позбавлена можливості захистити своє порушене право в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, за касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В.Юровська