Номер провадження: 22-ц/785/2375/16
Головуючий у першій інстанції Чебан Н. В.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Артеменка І.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря - Ярахмедова Є.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, АТ «Ощадбанк» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення 10015/0339 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» з участю третьої особи - відділу державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області про визнання недійсним договору поруки за апеляційною скаргою ПАТ «Державний ощадний банк України» на рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 04.12.2015р,-

в с т а н о в и л а :

10.02.2014р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та АТ «Ощадбанк» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення 10015/0339 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору поруки.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те,що 23.12.2013 р. працівниками УДАІ м.Миколаїв було затримано та поставлено на штрафний майданчик автомобіль марки ВАЗ 21043, 1997 р.в., бежевого кольору, д/н НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Із слів працівників міліції м.Миколаїв стало відомо,що вказаний транспортний засіб затримано на підставі постанови про розшук майна боржника.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження виявилось, що державним виконавцем державної виконавчої служби Саратського районного управління юстиції Одеської області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 13.05.2013 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області на виконання рішення по справі № 2-482/11 про солідарне стягнення з позивача на користь АТ «Ощадбанк» боргу за договором поруки № 239 від 04.12.2007 року в сумі 102972,54 грн.

Постановою державного виконавця від 30.09.2013 року накладено арешт на належні позивачу транспортні засоби автомобіль ВАЗ 21043, 1997 р.в., бежевого кольору, д/н НОМЕР_1 та автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2007 р.в., білого кольору, д/н НОМЕР_2 та 31.10.2013 р. державним виконавцем винесено постанову про розшук зазначених транспортних засобів.

Позивач посилався на те,що він не підписував договір поруки № 239 від 04.12.2007р. та з цих підстав просив визнати його недійсним.

Представник АТ «Ощадбанк» в судове засідання не *явився, надав до суду заяву про розгляд справу у його відсутність, проти заявлених позовних вимог заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи в судове засідання не з*явились.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 04.12.2015р. позов задоволений.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2011 р. по справі № 2-482/11 задоволені позовні вимоги Білгород - Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та стягнуто з відповідачів солідарно 102 972,54 грн., а також судовий збір в сумі 1700 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2012 р. вказане заочне рішення змінено в частині стягнення судового збору.

На підставі вищезазначеного рішення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 13.05.2013 року виданий виконавчий лист по справі № 2-482/11 .

Перевіряючи доводи ОСОБА_2,суд призначив судову почеркознавчу експертизу,за висновком якої підпис від імені ОСОБА_2 у договорі поруки № 239 від 04.12.2007 р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» ( в розділі «7. Реквізити та підписи сторін) виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою з намаганням наслідування підписові ОСОБА_2 (а.с.65-68).

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2,суд обгрунтовано виходив з вимог ст.203 ЦК України ,яка передбачає,що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України,іншим актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги чинності правочину,які полягають правомірності його змісту, дієздатності сторін, волевиявлення сторін, форми укладеного правочину, реальності передбачуваних правових наслідків, дотримання батьками прав та інтересів їх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей.

Оскільки безспірно встановлена відсутність волевиявлення ОСОБА_2 бути поручителем за оспорюваним ним договором поруки від 04.12.2007р. та на настання правових наслідків вказаного договору,суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Не може бути підставою для скасування рішення суду довод апеляційної скарги про те,що вказаний договір поруки від 04.12.2007р. є неукладеним,оскільки ОСОБА_2 його не підписував,виходячи з наступного.

Договір є укладеним відповідно до вимог статті 638 ЦК України, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частини 3 зазначеної статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Договір підписаний іншою особою, є оспорюваним, а отже недійсним, і не може вважатися неукладеним.

Апелянт в підтвердження свого доводу посилається на п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними»,в якому передбачено,що не може бути визнаний недійсним правочин,який не вчинено.

По даній справі підпис в договорі вчинений іншою особою,тому не можна вважати,що правочин не вчинений.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» відхилити, рішення Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області від 04.12.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: І.А.Артеменко

В.Д.Коротков