АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1336/16 Справа № 203/4842/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго»

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про стягнення коштів та інфляційних витрат,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у обґрунтування якого посилалась на те, що 31.07.2012 року між нею та відповідачем було укладено договір №1197-00/416 про надання послуг із забезпечення замовленої потужності на межі балансової належності, за місцем розташування належного їй нежитлового приміщення по АДРЕСА_1. На вимогу відповідача нею було сплачено 14 400 грн. за забезпечення замовленої потужності 12 кВт, 380 В. Але, лише тепер їй стало відомо, що вказані кошти нею було сплачено безпідставно, оскільки, у 2012 році не було правових чи будь-яких інших підстав для їх стягнення. Адже, з 12.02.2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики було прийнято постанову №115 про сплату замовниками коштів за надання вказаних послуг у підвищеному розмірі та згідно п.3.1 розділу 3 цієї постанови було встановлено плату за стандартне приєднання за формулою 1000 грн. за 1 кВт стандартного приєднання першого ступеню від 0 до 16 кВт. Тобто, до 2013 року власник мереж не мав правових підстав вимагати сплати з неї 14 400 грн. До 2012 року електропостачання у належному їй приміщенні вже було підключено. За видачу технічних умов нею було сплачено кошти у сумі 1116 грн. Будь-яких заборгованостей перед відповідачем вона не мала. У зв'язку з цим, позивачка на підставі ст.1212 ЦК України просила суд стягнути з відповідача на її користь, як безпідставно отримані, кошти в сумі 14 400 грн.

Під час розгляду справи позивачка уточнила правові підстави пред'явленого позову, а також доповнила позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти за неналежне виконання договору про надання послуг з урахуванням інфляційних витрат в сумі 25 185 грн. 60 коп., посилаючись на положення ст.901,906 ЦК України та норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року задоволено частково позовні вимоги.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 14 400 грн., інфляційні витрати в сумі 139 грн. 69 коп., а всього: 14 539 грн. 69 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні у позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.07.2012 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Дніпрообленерго» було укладено договір №11197-00/416 про надання послуг із забезпечення замовленої потужності на межі балансової належності (а.с.11-13).

Згідно п.1.1 цього договору відповідач, як власник мереж, зобов'язується за замовленням замовника надати послугу із забезпечення замовленої потужності 12 кВт, ІІІ категорія з надійності електропостачання на межі балансової належності відповідно до Технічних умов №01-07-12-416 на електропостачання нежитлового приміщення №2 по АДРЕСА_1, що є невід'ємною частиною цього договору, при передачі в точку приєднання електроустановок замовника електричної енергії відповідної потужності, необхідного об'єму, відповідної якості і надійності, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги на умовах даного договору.

Відповідно до п.2.1 договору вартість послуг для забезпечення відповідної потужності необхідного об'єму, відповідної якості і надійності в точці приєднання на день укладення договору визначена в сумі 14400 грн., які позивачкою було сплачено в повному обсязі 10.08.2012 року, що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с.14).

Пунктами 3.2.1 та 3.2.2 договору було встановлено обов'язок відповідача забезпечити виконання п.9 технічних умов по електрозабезпеченню електроустановок замовника протягом 3-х місяців після виконання замовником п.п.3.1.3-3.1.6 цього договору та забезпечення приєднання електроустановок замовника до своїх електричних мереж протягом 5-ти робочих днів після виконання замовником вимог п.3.1 та виконання власником п.3.2.1 цього договору, приймання в експлуатацію, оформлення акту допуску на підключення електроустановок замовника.

Згідно п.9 технічних умов, на яке робиться посилання в п.3.2.1 договору від 31.07.2012 року та які є додатком до цього договору, визначено, що проектування, будівництво нових та реконструкція існуючих електричних мереж від точки приєднання в бік електричних мереж ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» виконується силами ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» за рахунок коштів замовника згідно вимог договору про надання послуг із забезпечення замовленої потужності на межі балансової належності.

Позовні вимоги, позивач обґрунтовувала посиланням на главу 63 ЦК України, якою встановлено вимоги до договорів про надання послуг. Так, відповідно до вимог ст.901, 903 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідальність за порушення виконавцем договору про надання послуг встановлена у відповідності до вимог ст. 906 ЦК України у вигляді збитків, які відшкодовуються виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні представником відповідача не було надано доказів виконання відповідачем зобов'язань, визначених в п.3.2.1 договору від 31.07.2012 року та в п.9 технічних умов до цього договору, правових підстав для його укладення, а також щодо визначення вартості замовлених послуг.

Суд першої інстанції не прийняв, як належний доказ виконання відповідачем зобов'язань за договором від 31.07.2012 року наданий представником відповідача акт виконаних робіт від 27.09.2012 року, оскільки останній не містить будь-яких даних щодо фактично проведених робіт, їх переліку та обсягу.

Крім того, суд першої інстанції зазначав, що згідно п.1.2 укладеного між сторонами 31.07.2012 року договору, зміст послуги, строки надання, її вартість та порядок оплати визначається в додатковій угоді до цього договору, однак, такої угоди сторонами суду не було надано.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Так, сторонами не заперечувався той факт, що на момент укладання договору від 31.07.2012 року належне позивачці нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 вже було приєднано до електричних мереж відповідача. Позивачкою відповідні послуги з електропостачання оплачувались належним чином та заборгованості не існувало.

31 липня 2012 року між сторонами було укладено договір №11197-00/416 про надання послуг із забезпечення замовленої потужності на межі балансової належності.

Тобто, між сторонами існували договірні відносини. Вказаним договором сторони домовились щодо усіх істотних умов, прав та обов»язків сторін, а також наслідків його не виконання.

Відповідно до п.2.1 Договору сторонами була узгоджена вартість послуг для забезпечення відповідної потужності необхідного об'єму, відповідної якості і надійності в точці приєднання на день укладення договору, яка була визначена у сумі 14400 грн.

Вказана вартість була сплачена позивачкою у повному обсязі 10.08.2012 року, що підтверджується відповідними копіями квитанцій (а.с.14).

У подальшому, у відповідності до умов п. 3.2. Договору, яким передбачено, що факт здійснення послуги і забезпечення замовленої потужності на межі балансової належності підтверджується шляхом підписання сторонами акта прийому-передачі виконаних послуг, 26.09.2012 року між позивачем та відповідачем було підписано акт виконання робіт (надання послуг) за № 211117, відповідно до якого роботи із забезпечення замовленої потужності 12 кВт виконані у повному обсязі. Крім того, вказаний акт не містить будь яких зауважень, застережень, незгод.

У суді апеляційної інстанції позивач не заперечувала факт підписання нею Договору від 31 липня 2012 року та виконання нею визначених договором умов в частині сплати визначеної договором суми у розмірі 14 400 грн.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Таким чином, якщо сторонами договору досягнуто домовленості з усіх його умов, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання.

Позивач з питання оскарження договору, або його окремих пунктів, або факту його підписання до суду не звертався. Доказів звернення позивача до відповідача з питання зміни умов договору або його припинення також не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено факт добровільного виконання позивачем умов договору, який було узгоджено, підписано сторонами та у судовому порядку не оскаржено.

Крім того, суду апеляційної інстанції надано Довідку № 859/72 від 12 грудня 2014 року про виконання технічних умов на приєднання до електричних мереж в частині вимог до електроустановок електропередавальної організації, яка також підписана ОСОБА_2, а також Договір про постачання електричної енергії № 064543 від 25.12.2014 року, який також укладено між позивачем та відповідачем. Дані обставини підтверджують той факт, що відповідачем, зі свого боку, виконано обов»язки за договором від 31.07.2012 року і позивач погодився із зазначеним.

Тобто, належними доказами позивачем не доведено факт невиконання або неналежного виконання відповідачем договору про надання послуг.

Оскільки, між сторонами існували договірні відносини, колегія суддів вважає, що доказом неналежного їх виконання не може слугувати набрання чинності певного нормативного акту, вже після їх підписання та виконання, оскільки це є право сторін обирати умови, а з питань оскарження вказаного договору до суду позивач не зверталась.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів вважає, що позивачем не доведені позовні вимоги, а тому, вимоги позивача в частині задоволення позову щодо стягнення на її користь з відповідача збитків завданих неналежним виконанням договору про надання послуг з урахуванням індексу інфляції підлягають скасуванню, та ухваленню у скасованій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому не переглядається.

Апеляційний суд у відповідності до вимог ст..303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Однак, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду з позовом, оскільки, як убачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, вперше до суду з позовом позивач звернулась у встановлений законом строк - 30.07.2015року, а тому, з огляду на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.55 Конституції України, відсутні підстави для застосування наслідків, передбачених ст.267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2015 року у іншій, не оскаржуваній частині, залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез