441/838/15-ц 2/441/15/2016
01.03.2016р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Яворської Н.І.
за участі секретаря Цап І.М.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ " Ощадбанк" (далі ПАТ «Ощадбанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Городоцький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації про стягнення звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та зняття з реєстраційного обліку -
12.06.2015 р. ПАТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Городоцький районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації про стягнення звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та зняття з реєстраційного обліку. Вимоги мотивує тим, що 30.10.2007 р. між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2705, відповідно до якого, позивач надав, а відповідач прийняв кредит в сумі 100 000,00 доларів США, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.10.2017 р. За умовами кредитного договору позичальник зобовязувався сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних.
07.09.2009р. між Банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 2705 від 30.10.2007р., яким сторони домовились про погашення кредиту та процентів на залишок заборгованості за кредитом щомісячно ануїтетними платежами в сумі 1653,00 доларів США до остатнього робочого дня кожного місяця починаючи з 01.11.2009р., а до 01.11.2009.
Відповідачі по справі не дотрималися умов договору, тому позивач змушений звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Представник позивача в суді позов підтримав, з мотивів, викладених у ньому, просить його задоволити. Просив стягнути з відповідачів крім заявлених вимог, судові витрати.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 обл.(а.с.73), згідно поштового відправлення (а.с. 108,114) повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини, визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Треті особи до суду не явилися, хоч були належним чином повідомлені.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про задоволення позову частково з наступних підстав.
Згідно рішення Городоцького районного суду від 30.12.2010р. задоволено позовну заяву Прокурора Городоцького району Львівської області в інтересах держави в особі філії Львівського міського відділення № НОМЕР_1 " Державний ощадний банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту, а саме вказано стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ВАТ " Державний ощадний банк України" в особі філії Львівського міського відділення № 6319- 749824 грн. 27 коп.
Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства України.
Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
З матеріалів справи, долученого до справи копії кредитного договору видно 30.10.2007 р. між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 2705, відповідно до якого, позивач надав, а відповідач прийняв кредит в сумі 100 000,00 доларів США, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 30.10.2017 р. За умовами кредитного договору позичальник зобовязувався сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних.
07.09.2009р. між Банком та позичальником було укладено додатковий договір №1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 2705 від 30.10.2007р., яким сторони домовились про погашення кредиту та процентів на залишок заборгованості за кредитом щомісячно ануїтет ними платежами в сумі 1653,00 доларів США до остатнього робочого дня кожного місяця починаючи з 01.11.2009р., а до 01.11.2009.
Відповідачі по справі не дотрималися умов договору, тому позивач змушений звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.
залишку несплаченого основного боргу 40 800,99 доларів США.
сума нарахованої пені по кредиту 2 246,67 доларів США.
сума нарахованої пені по відсотках 412,55 доларів США.
3% річних від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту 371,41 доларів США
3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками по кредиту 69,18 доларів США.
Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.
Відповідно до роз'яснення, яке міститься в п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимозі іпотекодержателя.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.
Оскільки відповідачі не виконали своїх обов'язків перед позивачем належним чином, останній вправі висунути до них вимоги про відновлення свого порушеного права. Кредитор вправі розпочати процедуру звернення стягнення на заставлене майно вже за наявності самого факту невиконання або неналежного виконання основного зобовязання.
Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодавець набуде право звернення стягнення на предмет застави і в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).
Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
В позовних вимогах на рахунок оцінки майна, виселення та зняття з реєстраційного обліку слід відмовити, оскільки оцінка майна була проведена 17.04.2015р. з того часу пройшов строк 6 місяців, не долучено сертифікату ТзОВ « Термін ЛТД» про те, чи має право ТзОВ проводити оцінку майна.
На рахунок виселення та зняття з реєстраційного обліку так, згідно із частинами першою, другою статті 39 Закону « Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
За приписами ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.
За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий
будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.
Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.
Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.Така правова позиція зазначена у рішенні Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15.
Керуючись ст.ст. 3,15, 57, 60, 208, 209, 212 218 ЦПК України,суд
Позов Публічного Акціонерного Товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління АТ " Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.
залишку несплаченого основного боргу 40 800,99 доларів США
сума нарахованої пені по кредиту 2 246,67 доларів США.
сума нарахованої пені по відсотках 412,55 доларів США.
3% річних від прострочених сум заборгованості за тілом кредиту 371,41 доларів США
3% річних від прострочених сум заборгованості за відсотками по кредиту 69,18 доларів США:
Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.
знаходиться за адресою: м. Городок, Львівської області, по вул.Чорновола (колишня вул.. Федьковича) , буд.15 і належить на праві приватної власності ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому № 2457 від 03.10.2002 р.
Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.
В решті позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд в порядку передбаченому ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Яворська Н.І.