Справа № 145/330/16-ц
Провадження №2/145/309/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.03.2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 21 липня 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем у даній справі.

В шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак подружнє життя у них не склалося через різні погляди на спосіб життя, ведення спільного господарства, тощо. У зв'язку з цим вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки.

Непорозуміння між ними призвели до того, що відповідач взагалі перестав цікавитись справами сім'ї, протягом останніх двох років з сім'єю не проживає, жодної допомоги у веденні спільного господарства не надає.

Таким чином, їхня сім'я припинила існування, взаємні почуття та довіру один до одного вони втратили.

Оскільки протягом останнього часу вони практично не спілкуються один з одним, відповідач справами своєї сім'ї не цікавиться, участі у веденні спільного господарства не приймає, вважає, що їхній шлюб фактично розпався, в його збереженні немає жодного сенсу.

За таких обставин збереження шлюбу є недоцільним.

Спільне майно вони поділять добровільно.

Донька після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею.

Після розірвання шлюбу бажає залишити за собою шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Крім того, після припинення спільного проживання їхня донька залишилась проживати з нею, та перебуває на її утриманні

Відповідач по справі участі у вихованні дитини не бере, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча зобов'язаний піклуватись про неї та утримувати її до досягнення нею повноліття.

Вона неодноразово намагалась вирішити з ним питання про надання їй допомоги на утримання дитини, однак даного обов'язку він добровільно не виконує, згоди між нами щодо участі відповідача в утриманні доньки не досягнуто, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом.

На даний час вона не працює, власних джерел надходжень коштів не має, підсобного господарства не веде, відтак їй важко самій утримувати доньку.

На даний час відповідач по справі несе службу в Збройних силах України за контрактом, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, відтак вважає, що розмір аліментів доцільно визначити у частці від його доходу.

На її думку, відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частки від його доходу щомісячно на її користь на утримання доньки, що не погіршить суттєво його матеріального становища. Інших утриманців у нього немає, аліменти він нікому не платить.

Просить шлюб розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити їй її шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, аліменти у розмірі 1/2 частки від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня звернення до суду з даним позовом.

Стягнути з відповідача судові витрати згідно квитанцій.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить розірвати шлюб, а також стягувати на її користь на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 аліменти у розмірі 30% від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, телефоном повідомив про неможливість з'явитися в судове засідання, просив розглянути справу у його відсутності, згоден на розлучення, а також сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 30% від всіх видів його доходів.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, враховуючи матеріальний стан сторін та інші обставини, що мають значення для вирішення справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років на даний час становить 1455 грн. на місяць (ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 N928-VІIІ).

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що 21.07.2007 сторони уклали шлюб (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилася донька ОСОБА_3 (а.с.5), яка після розірвання шлюбу проживатиме з позивачкою.

Шлюб фактично розпався. Сторони припинили шлюбні стосунки, протягом останніх двох років проживають окремо, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду.

За таких обставин збереження шлюбу є недоцільним, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволити.

Сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5).

Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що стверджується довідкою КП «Гніваньводопостач» (а.с.7) та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26 лютого 2015 року (а.с.6).

Позивачка ОСОБА_1 не працює, власних джерел надходжень коштів не має, підсобного господарства не веде, а тому їй важко самій утримувати доньку.

Відповідач ОСОБА_2 на даний час несе службу в Збройних силах України за контрактом, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, а тому суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у частці від його доходу, а саме 30% від всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Інших утриманців відповідач не має.

Такий розмір аліментів значно не погіршить майнового стану відповідача і є реальним для нього.

Оскільки відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача судові витрати, понесені позивачкою на оплату судового збору за позов в частині розірвання шлюбу у сумі 551,20 грн. (а.с.1).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір за вимогою про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 180, 182, 183 СК України, ЗУ "Про судовий збір" №3674- VI від 08.07.2011 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 21.07.2007 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №1030.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище "ОСОБА_1".

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти в розмірі 30% від усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку, починаючи з 19.02.2016 р., до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.