Справа № 487/9028/15-ц
Провадження № 2/487/506/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.02.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі

головуючого судді Разумовської О. Г.,

при секретарі Кожині В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання договору дарування квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

08.12.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання договору дарування квартири недійсним.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2010 році через поганий стан здоровя він склав заповіт на онучку своєї сестри, ОСОБА_2. Через деякий час відповідачка переконала ОСОБА_3 переоформити заповіт на її імя. Пізніше, коли позивач вирішив прописати в своїй квартирі АДРЕСА_1 свою дружину ОСОБА_4, він дізнався, що відповідачка без його згоди та відома, скориставшись його хибним станом здоровя, переоформила заповіт на договір дарування квартири від 15.10.2012 року, згідно якого позивач нібито передає у власність відповідачці вищевказану квартиру. Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

До судового засідання позивач не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Рідне Прибужжя» редакції № 4 від 28 січня 2016 року, причину неявки суду не повідомила.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2010 році через поганий стан здоровя, позивач склав заповіт на онучку відповідачки ОСОБА_2.

Через деякий час, відповідачка переконала ОСОБА_3 переоформити заповіт на її імя. В подальшому, вона, скориставшись хибним станом здоровя позивача, без його згоди та волевиявлення, переоформила заповіт на договір дарування квартири від 15.10.2012 року, згідно якого ОСОБА_3 безоплатно передає у власність ОСОБА_2 двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Про вищевказаний договір дарування квартири від 15.10.2012 року позивач дізнався лише 30.11.2015 року, коли вирішив прописати у квартиру АДРЕСА_1, свою дружину ОСОБА_4, з якою зареєстрований шлюб 25.12.2012 року.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.2 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно історії хвороби ОСОБА_3, він має діагноз: ІБС. Стенокардія напруги ІІІ ФК. Кардіосклероз атеросклеротичний і постінфарктний (1982, 1987, 2000, 2007 р.р.). Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст. ІІ, ризик 3,4 СН ІІА. Застійна н/часткова двостороння пневмонія. Аортосклероз. Стеатогепатоз. ХБП ОСОБА_5 правої нирки. Вищевказане підтверджується історією хвороби № 6315, випискою із медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного центру № 9257/1635, випискою з історії хвороби № 3030, випискою з медичної карти стаціонарного хворого кардіологічного відділення № 3417, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4632.

Відповідно до ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до науково-практичного коментаря до ст. 233 ЦК України, під тяжкими обставинами укладення правочину, необхідно розуміти не будь-яке несприятливе матеріальне, фінансове, соціальне чи інше становище, а його крайні форми, такі як важка хвороба та крайня нужденність, для усунення яких необхідне термінове укладення правочину.

Таким чином, оцінюючи надані суду докази в сукупності, суд вважає необхідним визнати недійсним договір дарування, укладений 15.10.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7

На підставі викладеного, керуючись ст. 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про визнання договору дарування квартири недійсним задовольнити.

Визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1, недійсним, в порядку ст. 233 ЦК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г. Разумовська