Справа № 147/1249/15-ц Провадження № 22-ц/772/1085/2016Головуючий в суді першої інстанції Костюк Г. М.
Категорія 59Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_5 на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року, -

В с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивував тим, що ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 30.09.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики накладено арешт на автомобіль DAF, номерний знак НОМЕР_1, модель XF95.480, 2003 року випуску, № шасі (рами)НОМЕР_4; напівпричеп SCHMTZ S 01, номерний знак НОМЕР_2, № шасі НОМЕР_3; автомобіль ВАЗ 21012, номерний знак НОМЕР_5, № шасі (рами) НОМЕР_6, що зареєстровані за ОСОБА_4 На підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23.11.2015 року у цивільній справі №136/1863/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності, за ним визнано право власності на транспортний засіб: марки DAF, модель FХ95.480, рік випуску 2003, колір сірий, об`єм двигуна 12580, реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп SCHMTZ , модель S 01, рік випуску 2002, колір сірий, номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2. Він, відповідно до рішення суду, в силу положень ст.ст. 328, 334 ЦК України є власником майна, на яке суд наклав арешт. Вжиті заходи забезпечення позову порушують його права як власника, оскільки не може користуватися та розпоряджатися даними транспортними засобами, а тому просив їх скасувати.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року в задоволенні зави ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено на підставі норми ч.4 ст. 154 ЦПК України, оскільки він не є особою, щодо якої вжито заходи забезпечення позову та, виходячи з того, що за заявником визнано право власності на автомобіль іншої моделі ніж накладено арешт.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку, як незаконну та необґрунтовану. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд виходив з наступних обставин.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 не є стороною у справі, не має іншого процесуального статусу ніж як свідок, що був допитаний під час судового розгляду.

Правила статті 154 ЦПК України щодо права на подання заяви про скасування заходів забезпечення позову поширюється лише на осіб, щодо яких вжито заходів забезпечення позову, як правильно вказав суд в оскаржуваній ухвалі.

Ухвалою від 30.09.2015 року вжито заходи забезпечення позову щодо відповідача ОСОБА_4 у справі №147/1249/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, до участі у якій ОСОБА_2 не був залучений.

Крім того, і у договорі купівлі-продажу від 10.07.2013 року, і в рішенні Липовецького районного суду Вінницької області від 23.11.2015 року, на які заявник посилається, як на підставу своїх вимог про скасування заходів забезпечення позову, йдеться мова про автомобіль DAF моделі FX 95.480 ( а/с 2, 5), в той час, як відповідно до ухвали Тростянецького районного суду Вінницької області від 30.09.2015 року, арешт накладено на автомобіль DAF але моделі XF 95.480., що вказує на безпідставність заявленої вимоги.

Також, якщо виходити з доводів заявника, що він став власником автомобіля DAF моделі FX 95.480 та причепа SCHMTZ , моделі S 01 ще 14 липня 2013 року, з моменту передання йому автомобіля ОСОБА_4, то даний автомобіль мав бути ним зареєстрованим на його ім`я протягом 10 діб з того часу, відповідно до п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Проте, як видно з облікової картки приватних транспортних засобів ТЗ НОМЕР_7, автомобіль DAF моделі XF 95.480 зареєстрований за ОСОБА_4 ще з 30.09.2011 року і ця реєстрація не змінилася станом на 18.02.2016 року ( а/с 30). Те саме вказано і у обліковій картці приватних транспортних засобів ТЗ НОМЕР_8, щодо причепа SCHMTZ моделі S 01 (а/с31), що ставить під сумнів власність даних транспортних засобів ОСОБА_2 з14 липня 2013 року.

Що ж до рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23.11.2015 року, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на спірні транспортні засоби, то воно ухвалене після накладення обтяжень на майно ОСОБА_4, оскільки арешт накладено ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 30.09.2015 року.

Арешт, відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України - один з видів забезпечення позову.

А відповідно до Закону України "Про виконавче провадження, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном.

Як видно з відповіді центру з надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ладижин, Гайсинського, Іллінецького, Теплицького та Тростянецького районів за №1466 від 02.10.2015 року (а/с 32), про те, що арешт та заборона відчуження на транспортні засоби: DAF XF 95.480 та SCHMTZ S 01 накладено ще 01.10.2015 року, тому з цього часу відчуження даних транспортних засобів під час дії даного забезпечення суперечить діючому законодавству.

Доводи апелянта про те, що у ст. 154 ч.4 ЦПК України не зазначено, що така особа повинна бути стороною у справі, є безпідставними та не спростовують ухвали суду, оскільки суд вказав, що заходи забезпечення позову, які просив скасувати ОСОБА_2, були вжиті щодо ОСОБА_4, а не щодо заявника, тому на нього не поширюється норма ч.4 ст. 154 ЦПК України.

Аргументи апелянта щодо належності йому транспортних засобів спростовані вищезазначеними доводами, тому вони теж є безпідставними.

Таким чином, на думку колегії суддів, ухвала постановлена з додержанням вимог закону, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, як безпідставну - відхилити.

На підставі наведеного та керуючись 307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.02.2016 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук