Справа № 135/131/16-ц
Провадження у справі № 2/135/40/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді - Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ладижині Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 16.08.2014 померла її дочка, ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, земельна ділянка площею 4,52 га, яка розташована на території Ладижинської міської ради, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :03:002:0087, яка належала покійній на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН №217198 від 09.10.2004 року. За життя спадкодавець отримала Державний акт на вказану земельну ділянку, але оригінал правовстановлюючого документу на землю до цього часу не зберігся. Позивач протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом термін не заявляла про відмову від спадщини. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, що належала ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що при зверненні до нотаріуса позивачем не було пред'явлено оригінала документа, який би підтверджував право власності спадкодавця, так як такий документ був втрачений. При зверненні до Тростянецького районного відділу земельних ресурсів Держкомзему України в грудні 2015 року з проханням видати дублікат втраченого правовстановлюючого документа - Державного акта на право власності на земельну ділянку, який необхідний для оформлення спадкових прав позивача, їй було надано лише копію втраченого Державного акта на право власності на земельну ділянку та листом №С-25/0- 1/19-16 від 05.01.2016 та повідомлено її про те, що норма закону, якою керувались територіальні органи земельних ресурсів при видачі дубліката державного акта втратила чинність. Отже, враховуючи викладені обставини, позивач вважає, що її право на успадковане майно підлягає судовому захисту, оскільки через відсутність правовстановлюючого документу вона не має можливості в установленому законом порядку отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, в адресованій суду заяві вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач представник Ладижинської міської ради Вінницької області в судове засідання також не з'явився, проте надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу за відсутності представника територіальної громади.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

За наведених обставин, суд здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким суд дав оцінку, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

16.08.2014 померла ОСОБА_2, на що вказує свідоцтво про смерть серії І-АМ №291251, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.8).

Відповідно до довідки №5 від 04.01.2016, виданої виконкомом Ладижинської міської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16.08.2014, на день смерті проживала і була зареєстрована разом із ОСОБА_1, за адресою проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

В силу ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач ОСОБА_1, будучи спадкоємцем за законом, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом термін не заявила про відмову від спадщини, що доведено матеріалами Спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 Однак згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.05.2014, винесеною державним нотаріусом Другої тростянецької нотаріальної контори Вінницької області, позивачеві відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка залишилась після смерті 16.08.2014 ОСОБА_2, оскільки заявником не було надано нотаріусу оригіналу документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на вищевказану нерухомість, у зв'язку з тим, що цей документ був втрачений.

Судом також встановлено, що за матеріалами спадкової справи, осіб, які мали б право та претендували на обов'язкову частку, у відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України, не має.

До складу спадкового майна, зазначеного у заповіті, входить земельна ділянка згідно Державного акта серії ВН №217198, площею 4,52 га, яка розташована на території Ладижинської міської ради, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :03:002:0087, яка розташована на території Ладижинської міської ради.

Належність майна спадкодавцеві доведено копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №217198 (а.с.9), де зазначено власником ОСОБА_2

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому суд дійшов до переконання, що позивач має право на спадкування за законом на земельну ділянку, право на успадкування якої позивач ОСОБА_1 набула у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак реалізувати у визначеному законом порядку позбавлена можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документа був втрачений.

За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин, суд захищає порушені права позивача у спосіб, що передбачений нормами чинного законодавства, відтак позов підлягає до задоволення.

Крім цього, відповідач позов визнав.

На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ст.ст. 1223, 1268, 1269, 1270 ,1296 1299 ЦК України, керуючись ст. 174, 209-215, п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 4,52 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Ладижинської міської ради, з кадастровим номером: :03:002:0087, яка за життя належала на праві приватної власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №217198 від 09.10.2004, спадкодавцю ОСОБА_2, яка померла 16.08.2014.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя