22-ц/775/183/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Хараджа О.О.--
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

27 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та зазначало, що 21 серпня 2008 року між Банком та відповідачем укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2015 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 21 542,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 798,48 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 16 480,23 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 013,94 грн. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 542,65 грн. та понесені судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процессуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки суд неправильно зробив висновок про застосування строку позовної давності за заявою відповідача.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач причини неявки суду не повідомила і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що вона не з'явилася у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним Банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_3 укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2015 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 21 542,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 798,48 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 16 480,23 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 250 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 013,94 грн.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 обов'язку по поверненню кредиту, суд виходив з того, що строк повернення коштів визначався строком дії кредитної картки. Оскільки після закінчення строку дії кредитної картки до звернення до суду з позовом у липні 2015 року позовна давність спливла, відповідач просив про застосування спливу позовної давності, доказів її переривання не подано, причин поважності пропуску не наведено, то таке стало підставою для відмови у позові.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи встановлено, що 21 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 3 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначені умови викладені у заяві позичальника при отриманні кредиту, яка містить ознаки такого договору, відповідач була ознайомлена з усіма суттєвими умовами договору, про що свідчить її підпис.

На підставі заяви від 21 серпня 2008 року ОСОБА_3 видано карту НОМЕР_1 зі строком дії до 01.2010 року, перевипуску карти не було, останній платіж був 01 грудня 2008 року у розмірі 100 грн. (а.с. 44)

Відповідач не виконала свої зобов'язання з повернення кредиту, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2015 року виникла заборгованість перед позивачем у сумі 21 542,65 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3798,48 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 16 480,23 грн., штраф (фіксована складова) - 250,00 грн. та штраф (процентна складова) - 1 013,94 грн., у звязку з чим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом у липні 2015 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (чч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд першої інстанції дійшов висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки - січень 2010 року, тобто кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки.

Суд першої інстанції встановивв, що відповідач не виконала взятих на себе зобов'язань щодо погашення боргу до 31 січня 2010 року і останній платіж сплатила 01 грудня 2008 року, проте ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 27 липня 2015 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Судом також встановлено, що у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності (а.с. 33).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пунктів 3.1, 5.1 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) зазначений на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а тому строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (а.с.11-12).

Оскільки умовами договору передбачено, що погашення кредиту (тіла) повинно здійснюватись в повному об'ємі одноразово, а процентів - щомісячно, то строк позовної давності для цих платежів встановлюється відповідно з 31 січня 2010 року по 31 січня 2013 року (тіла кредиту) та з грудня 2008 року по грудень 2011 року (процентів).

Оскільки після закінчення строку дії кредитної картки до звернення в суд з позовом у липні 2015 року позовна давність спливла, відповідач просила про застосування спливу позовної давності, доказів її переривання не подано, причин поважності пропуску не наведено, то суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 21 542,65 грн., бо вони заявлені з пропуском строку позовної давності, оскільки 31 січня 2010 року після закінчення строку дії карти, у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами кредитного договору.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19 березня 2014 року, у справі № 6-14цс14.

З Умов і Правил надання банківських послуг вбачається, що строк позовної давності сторонами продовжено не було.

За наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором та випискою про рух коштів за кредитною карткою останній платіж, який був сплачений відповідачкою для погашення зобов'язань за кредитним договором, відбувся 01 грудня 2008 року на суму 100 грн. , після чого відповідач не вчиняла жодних дій на підтвердження існування заборгованості, а також не здійснювала добровільну сплату нею заборгованості за кредитом.

З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду з позовом лише 27 липня 2015 року.

Доказів про те, що строк дії кредитної картки закінчився в межах загального трирічного строку позовної давності до звернення до суду з позовом або перебіг позовної давності переривався, позивачем не подано і на такі обставини під час розгляду справи останній не посилався.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що правовідносини між сторонами тривають, оскільки відповідачем не було подано заяву про їх припинення, підлягають відхиленню.

Згідно долучених до справи Правил користування платіжною карткою, які затверджені Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач, строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного на ній місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка може бути продовжена на новий строк шляхом надання клієнту картки з новим строком дії (п. 3.1 Правил).

Отже, автоматичне продовження строку дії картки вказаними Правилами не передбачено, припинення її дії у зв'язку із закінченням вказаного на ній строку не ставиться в залежність від подання її володільцем заяви про це.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні, і судова колегія на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.М. Пономарьова

Судді: С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова