АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним-,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, в якому просила визнати недійсним кредитний договір, укладений 29 жовтня 2008 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що вона погодилась на пропозицію ОСОБА_3 придбати у кредит в магазині, належному останній, побутову техніку. Після написання заяви на отримання кредиту, ОСОБА_3 повідомила позивачку, що у видачі їй кредиту було відмовлено, проте сама ОСОБА_3 отримала грошові кошти на підставі написання ОСОБА_2 заяви на отримання кредиту. У звязку з шахрайськими діями ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом та просила його задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 23 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 5927,59 грн. (а. с. 9-12), яким встановлено, що рішення вбачається, що судом було встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №15090054, за умовами якого банк видав на імя відповідачки кредит у сумі 2478,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних строком на 24 місяця з кінцевим терміном повернення 29 жовтня 2010 року. Крім того, в даному рішенні також зазначено, що відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала і пояснила, що вона кредитні кошти у «Приватбанку» не отримувала. Кредит на її імя брала ОСОБА_3 В задоволенні позову просила відмовити, зазначила, що банк умисно з 2008 року не звертався до суду за стягненням кредитних коштів по даному договору, щоб виставити більш значні штрафні санкції.».

Також судом встановлено, що ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 05 травня 2015 року було закрито кримінальне провадження №0001232 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190 КК України у звязку з закінченням строків давності (а. с. 5-8), з якої вбачається, що кримінальне провадження №0001232 було відкрито у звязку із вчиненням ОСОБА_3 шахрайських дій, які полягали у тому, що будучи фізичною особою підприємцем, умисно, з корисливих мотивів, повторно у вересні місяці 2008 року діючи від імені ПП «ОСОБА_3М.», увійшовши в довіру та оману гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_2, запропонувала їм взяти в своєму магазині побутову техніку, якої на той час в магазині не було в кредит. ОСОБА_3 пояснила, що для цього необхідно зробити копії паспортів та ідентифікаційних кодів. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 19 листопада 2008 року прийшла до відділення КБ «ПриватБанк», розташованого в Херсонській області смт. Новотроїцьке, вул. Леніна на території Новотроїцької автостанції та перебуваючи у відділенні банку цього ж дня, уклала зокрема з ОСОБА_2 договір №HEXRRX15090002 про отримання нею кредиту на суму 2400 грн., предметом якого була побутова техніка, придбання якої не передбачалось, оскільки даної побутової техніки не було в наявності у ПП «ОСОБА_3М.». Крім того продовжуючи свою діяльність, направлену на протиправне отримання коштів КБ "Приват-Банк", на підставі наданих підроблених документів: рахунку-фактури на придбання побутової техніки виписаного на ім'я гр. ОСОБА_2 та товарного чеку, отримала грошові кошти передбаченні для оплати покупки побутової техніки ОСОБА_4, які перерахувала на рахунок ПП «ОСОБА_3М.», однак знаючи, що побутової техніки у неї не має та вона її останній не поставила, отриманими коштами розпорядилася на власний розсуд чим потерпілі гр. ОСОБА_2 було заподіяно матеріальні збитки на вищевказану суму.».

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами позивач ОСОБА_2 зазначила, що вона кредитні кошти не тримувала, оскільки ОСОБА_3 вчинила щодо неї шахрайські дії, а тому вважає, що кредитний договір повинен бути визнаний недісним, проте ці вимоги є необгрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 власноруч вчинила всі необідні передбачені вимогами ст. 203 ЦК України дії для отримання кредиту, підписала відповідну заяву, а банк задовольнив бажання позивачки отримати кредит, тобто при укладенні спірного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, які Банк виконав у повному обсязі, надавши кредит та доказів того, що саме Банк порушив права позивачки суду надано не було.

А відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожєна сторона зобовязана довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Проте інших доказів на підтвердження своїх вимог позивачем суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно розяснив позивачці її право на захист порушених прав звернутися до суду із позовом до ОСОБА_3 внаслідок шахрайських дій, якої позивач змушена виплачувати кредитну заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи, судом першої інстанції були виконані всі вимоги процесуального закону, всебічно перевірено обставини, спір вирішено у відповідності з нормами матеріального права. Рішення є обґрунтованим, з повним відображенням обставин, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними. Отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді: